ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.12.2017 Справа № 904/9208/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес Нафта" (49101, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Михайла Грушевського, буд. 23, приміщення 1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротест-ЄГМ" (52700, Дніпропетровська область, Петропавлівський район, смт. Петропавлівка, вулиця Карла Маркса, будинок 78)

про стягнення 343751, 69 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. № 17/10 від 07.10.2017 року.

від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю „Прогрес Нафта звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агротест-ЄГМ про стягнення основної заборгованості у розмірі 310368,00 грн., 3% річних у сумі 2346,89 грн., штрафу у розмірі 31036,80 грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору поставки нафтопродуктів № НПН-000272 від 01.12.2016 року в частині розрахунку за поставлені нафтопродукти.

Відповідач мотивований відзив на позовну заяву не надав, в судові засідання 14.11.2017 року та 13.12.2017 року не з'явився.

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

У відповідності до вимог ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

01 грудня 2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прогрес Нафта" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротест-ЄГМ" укладено Договір поставки нафтопродуктів № НПН-000272.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Позивач зобовязується передати в погоджені строки, а Відповідач прийняти і оплатити на умовах, викладених в Договорі, нафтопродукти, іменовані далі за текстом - «Товар», найменування, кількість, ціна яких вказується в накладних документах на Товар, які оформлюються на кожну окрему партію Товару.

Згідно з п. 1.2. Договору, номенклатура Товару, його кількість, ціна, встановлюються Сторонами за обопільною згодою на основі заявки Відповідача й зазначаються в розрахункових документах (рахунках-фактурах) та/чи в відвантажувальних документах (видаткових накладних) на Товар, котрі являються специфікацією в розумінні ст. 266 Господарського кодексу України та складають невідємну частину Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору, постачання Товару підтверджується накладними документами на Товар (видатковими накладними та/або актами приймання-передачі), які підписані представниками обох сторін.

Згідно п.3.1. договору загальна ціна договору визначається кількістю отриманого та оплаченого товару відповідачем протягом всього строку дії договору. Вартість кожної окремої партії товару визначається відповідачем в рахунках-фактурах та видаткових накладних.

В п. 3.2. Договору встановлено, що Відповідач зобовязується оплатити повну вартість (в розмірі 100 %) Товару (в тому числі ПДВ), відображену в рахунках-фактурах, до моменту поставки Товару. Платіжні документи за цим Договором оформлюються згідно умов чинного законодавства України, з дотриманням усіх вимог, які зазвичай ставляться до змісту та форми таких документів, з обовязковим зазначенням номеру та дати укладання Договору, згідно з яким здійснюється проплата грошових коштів, а також номер та дату відповідного рахунку-фактури.

Відповідно до умов вищезазначеного Договору, Позивачем було поставлено Відповідачу товар дизельне паливо Євро на загальну суму 310368,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № НПН-17074 від 17 липня 2017 року та товарно-транспортною накладною № НПН-702125 від 17 липня 2017 року.

Як встановлено матеріалами справи відповідач у порушення п. 3.2 договору№ НПН-000272 від 01.12.2016 рок не виконав прийняті на себе зобов'язання в частині розрахунку за поставлені нафтопродукти.

Таким чином сума основної заборгованості у Відповідача перед Позивачем за вищезазначеним Договором складає 310368,00 грн., яка підтверджується матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів статей 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п.1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншими подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У п. 4.2.Договору зазначено, що у випадку прострочення оплати поставленого Товару Покупець зобовязаний на вимогу Постачальника сплатити йому штраф у розмірі: 1.5 % від суми неоплаченого Товару при простроченні оплати від одного до десяти календарних днів; 3 % від суми неоплаченого Товару при простроченні оплати від одинадцяти до шістнадцяти календарних днів; 10 % від суми неоплаченого Товару при простроченні оплати від шестидесяти одного календарного дня.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарських зобовязань.

Перевіривши в пошуковій системі «Законодавство» заявлену до стягнення суму штрафу в розмірі 31036,80 грн., суд вирішив задовольнити даний штраф в повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з врахуванням встановлених індексів інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Як роз'яснено у п. 4.1. Постанови Пленуму № 14 від 17.12.2013"Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Перерахувавши у пошуковій системі Законодавство належну до стягнення суму 3%, суд прийшов до висновку щодо правильності нарахування позивачем суми в розмірі 2346,89 грн. за період з 18.07.2017 року по 17.10.2017 року, яка підлягає до стягненню.

При розгляді справи судом було встановлено, що відповідачем основна заборгованість по договору № НПН-000272 від 01.12.2016 року була повністю сплачена в розмірі 310368,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку від 11.12.2017 року, що дає підстави відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України припинити провадження у справі, із-за відсутності предмету спору.

Пунктом 4.4 постанови пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 310368,00 грн. із-за відсутності предмету спору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротест-ЄГМ" (52700, Дніпропетровська обл., селище міського типу Петропавлівка, вул. Карла Маркса, 78, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес Нафта" (49101, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Михайла Грушевського, будинок 23, приміщення 1, ) 3% річних в розмірі 2346,89 грн., штраф в сумі 31036,80 грн., судовий збір в розмірі 5156,28 грн., про що видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.12.2017 року.

Суддя ОСОБА_2