ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Справа № 911/1575/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Поляк О.І. (доповідач),
суддів:Алєєвої І.В., Данилової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 22.08.2017
за заявоюПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз"
пророзстрочку виконання рішення суду
у справі№ 911/1575/16 Господарського суду Київської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз"
простягнення 8765929,47 грн,

за участю представників

від позивача: Єгоров В.С.;

від відповідача: Палькевич Н.С.;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.07.2017 у справі № 911/1575/16 (суддя Щоткін О.В.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2017 (головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Разіна Т.І., Чорна Л.В.), частково задоволено заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" про розстрочку виконання рішення господарського суду у справі №911/1575/16, розстрочено виконання рішення Господарського суду Київської області від 25.07.2016 у справі №911/1575/16 на 18 місяців шляхом сплати щомісячних платежів рівними частинами по 441418,93 грн згідно графіку наведеного у резолютивній частині ухвали місцевого господарського суду, починаючи з 01.05.2017 по 31.10.2018.

Не погоджуючись із зазначеними ухвалою та постановою, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 18.07.2017 і постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2017 у справі № 911/1575/16 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви про надання розстрочки виконання рішення Господарського суду Київської області від 25.07.2016 у даній справі.

Касаційна скарга мотивована порушенням господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме: ст. 129 Конституції України, ст.ст. 32, 33, 43, 121 Господарського процесуального кодексу України.

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

У призначене судове засідання з'явилися представники позивача і відповідача.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено господарськими судами та вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Київської області від 25.07.2016 у справі №911/1575/16 позов задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 802243,70 грн 3% річних, 2 625162,13 грн інфляційних втрат та 51411,10 грн судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2017, зазначене рішення було змінено та стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3% річних в розмірі 1386 046,75 грн, інфляційні втрати в розмірі 6 442 072,29 грн та судовий збір в розмірі 117 421,79 грн, загалом 7 945 540,83 грн.

На виконання вищезазначеної постанови, 24.04.2017 було видано відповідний наказ.

26.04.2017 до Господарського суду Київської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз", в порядку статті 121 Господарського процесуального кодексу України, про розстрочку виконання рішення у справі № 911/1575/16 на п'ять років, починаючи з 01.05.2017 щомісячними рівними платежами.

В обґрунтування поданої заяви відповідач послався на ті обставини, що своєчасне виконання ним рішення неможливе через скрутне фінансове становище товариства, яке спричинене нездійсненням платежів у паливно-енергетичному комплексі, а також у зв'язку з анулюванням з 01.07.2015 ліцензії ПАТ "Київоблгаз" на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом та іншими обставинами, які не залежать від господарської діяльності підприємства.

Частково задовольняючи заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз", попередні судові інстанції правомірно виходили з такого.

Частиною 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Водночас, Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (аналогічна позиція зазначена в постанові Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Тобто, вищезазначена норма ст. 121 ГПК України не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити, розстрочити виконання прийнятого ним судового рішення. Проте, визначальним фактором при наданні вказаної відстрочки є винятковість обставин та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Отже, в основу судового рішення про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання. З цією метою, під час вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення суди повинні врахувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відтак, розстрочка виконання рішення має базуватись на принципах співрозмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Ухвала господарського суду про розстрочку виконання рішення спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення (рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 № 5-рп/2013).

Відповідач (боржник), звертаючись до господарського суду із заявою про надання розстрочки виконання рішення у даній справі, посилався на те, що Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" не відмовляється від виконання вказаного рішення, проте на даний час його своєчасне виконання вкрай ускладнене через скрутне фінансове становище товариства.

Оцінивши надані заявником докази, на підтвердження викладених в клопотанні доводів, попередні судові інстанції встановили, що господарська діяльність підприємства за останні роки є збитковою, що підтверджується збитковим балансом (ф. № 1-к) та звітом про фінансові результати товариства (ф. № 2-к) за 2013-2016;

Крім того, у відповідності до господарської діяльності ПАТ "Київоблгаз", він надає послуги з розподілу природного газу для населення, бюджетних установ та інших підприємств і організацій.

Боржник зазначав, що тривала криза відсутності платежів за спожитий природний газ, постійне підвищення ціни на природний газ для промислових споживачів та бюджетних організацій, встановлення диференційованих цін, залежно від обсягів споживання природного газу для населення призвела до порушення дисципліни розрахунків з ПАТ "Київоблгаз" по всім категоріям споживачів.

Перевіривши вказані доводи суди встановили, що у відповідності до поданої Довідки ПАТ "Київоблгаз", станом на 01.04.2017 дебіторська заборгованість споживачів природного газу перед ПАТ "Київоблгаз" складала 297 407 471,15 грн.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин та поданих боржником доказів, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо наявності обґрунтованих підстав, передбачених ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, для розстрочки виконання рішення у даній справі.

Поряд з цим, з метою забезпечення балансу інтересів, як позивача, так і відповідача, суди заяву задовольнили частково, зменшивши термін розстрочки з 5 років до 18 місяців, оскільки позивач зацікавлений у найшвидшому виконанні рішення суду, а відповідач зацікавлений у його виконанні та одночасному збереженні свого важливого соціального призначення та продовження господарської діяльності.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Таким чином, встановлення господарськими судами попередніх інстанцій підстав для розстрочки виконання рішення Господарського суду Київської області від 25.07.2016 у справі № 911/1575/16 внаслідок оцінки та аналізу фінансового стану боржника і стягувача, матеріальних інтересів сторін та винятковості обставин, які призвели до важкого економічного стану боржника і неможливості виконання останнім вказаного судового рішення разовим платежем у встановлений строк, свідчить про дотримання господарськими судами норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних актів.

Посилання скаржника на те, що господарськими судами попередніх інстанцій надана невірна оцінка обставинам наведеним боржником в обґрунтування підстав неможливості виконання в повному обсязі судового рішення у встановлений строк, колегією суддів не приймаються до уваги оскільки такі доводи скаржника зводяться до необхідності переоцінки наявних в матеріалах справи доказів судом касаційної інстанції, яким вже була надана оцінка господарськими судами попередніх інстанцій, що, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України, виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Таким чином, враховуючи межі перегляду справи і повноваження касаційної інстанції щодо переоцінки доказів, встановлені ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали та постанови господарських судів попередніх інстанцій.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2017 у справі № 911/1575/16 слід залишити без змін, а касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

В силу ст. 49 ГПК України судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2017 у справі № 911/1575/16 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.08.2017 у справі № 911/1575/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді І.В. Алєєва

М.В. Данилова