ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 грудня 2017 р. Справа № 918/749/17

Суддя Церковна Н.Ф. розглянувши матеріали справи

за позовом Керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Малинської сільської ради Березнівського району Рівненської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агропром"

про стягнення збитків, завданих невиконанням зобов'язання щодо сплати пайової участі, в сумі 1 228 582 грн 80 коп.

В засіданні приймали участь представники сторін :

Від органу прокуратури: Рункевич І.В.;

Від позивача: Дімітров А.Е;

Від відповідача: Дзюба Г.Є.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Малинської сільської ради Березнівського району Рівненської області звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агропром" про стягнення 1 228 582 грн 80 коп. збитків у формі упущеної вигоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач всупереч приписам ст.40 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" не звернувся до Малинської сільської ради з метою укладення договору про пайову участь у створенні та розвитку інфраструктури, в результаті чого договір не був укладений, а до місцевого бюджету не перерахована відповідна сума коштів. Покликаючись на ст.ст. 22, 1166 ЦК України позивач вважає, що такими діями (бездіяльністю) відповідача місцевому бюджету завдано збитків у вигляді упущеної вигоди на загальну суму 1 228 582 грн 80 коп.

У судовому засіданні представник органу прокуратури свої вимоги підтримав повністю. Просив позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі.

Представник відповідача подав письмові пояснення, у яких вимоги позивача не визнає. Вважає, зокрема, що відповідачем не було порушено процедуру укладення договорів пайової участі, яка передбачена чинним законодавством, та у відповідача відсутні правові підстави для укладення договорів пайової участі після введення об'єктів в експлуатацію та у зв'язку з тим, що останній здійснював реконструкцію інженерної інфраструктури, а не будівництво об'єкту. Відтак, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агропром" стверджує, що останнім не порушено вимоги ст.40 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності". Вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, просить у позові відмовити.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення, згідно яких позов не визнав. Просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників органу прокуратури, позивача та відповідача, повно та об'єктивно оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. При цьому суд виходив з такого.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Агропром" станом на 17.10.2017 р. внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том.1, арк.с.46-51).

Малинською сільською радою прийнято рішення №335 від 12.10.2012 року, яким затверджено "Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури Малинської сільської ради" (далі-Порядок).

Згідно п. 1.3. Порядку, дія цього Порядку поширюється на всіх замовників будівництва, незалежно від форми власності, які здійснюють будівництво на території населених пунктів Малинської сільської ради, за винятком тих, що визначені п. 1.5. цього Порядку.

За умовами п. 2.1. Порядку, пайова участь у розвитку інфраструктури населених пунктів Малинської сільської ради полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до бюджету Малинської сільської ради коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури, згідно з договором.

22.09.2015 р. Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації №РВ42 на об'єкті "Реконструкція діючого підприємства з встановленням елеватора", що знаходиться по вул. Залізнична, 2 б, в с. Малинськ, Березнівського району, Рівненської області, замовником будівництва вказане Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Агропром" (том. 1, арк.с. 21-26).

За умовами ст. 4 Закону України "Про архітектурну діяльність" (від 20 травня 1999 року № 687-XIV) під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт.

Судом встановлено, що замовником будівництва (реконструкції) є відповідач.

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови та територій.

Отже, реконструкція, здійснена відповідачем, охоплюється законодавчим визначення будівництва та забудови, а виходячи із наведених положень законодавства, відповідач є замовником і на нього поширюється дія Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Частинами 2, 3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Частиною 9 статті 40 цього Закону визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

За змістом положень частини 1 статті 40 цього Закону порядок пайової участі у розвитку встановлюють органи місцевого самоврядування.

Як зазначено вище, 12.10.2012 року Малинською сільською радою прийнято рішення №335 яким затверджено "Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури Малинської сільської ради". Згідно п. 1.3. Порядку, дія цього Порядку поширюється на всіх замовників будівництва, незалежно від форми власності, які здійснюють будівництво на території населених пунктів Малинської сільської ради, за винятком тих, що визначені п. 1.5. цього Порядку. За умовами п. 2.1. Порядку, пайова участь у розвитку інфраструктури населених пунктів Малинської сільської ради полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до бюджету Малинської сільської ради коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури, згідно з договором. Відповідно до п. 3.1. Порядку договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше, ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладання, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

З огляду на викладене, аналіз положень частин 2, 3, 9 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та умов Порядку дає підстави для висновку, що обов'язок добровільно ініціювати укладення договору про пайову участь у зазначений строк покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов'язок пов'язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування.

Не укладення такого договору у вказаний вище період часу, законодавством не визначається правовою підставою звільнення забудовника від обов'язку укласти відповідний договір та від обов'язку сплатити пайовий внесок.

Згідно з декларацією про готовність об'єкта до експлуатації за №РВ42 від 22.09.2015 р. зафіксовано факт закінчення будівництва та прийняття в експлуатацію об'єкта.

Однак до 22.09.2015 р. відповідач не виконав покладеного на нього законодавством обов'язку щодо укладення договору про пайову участь і не звертався до позивача з приводу укладення такого договору.

З огляду на це, ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов'язання, яке прямо передбачено чинним законодавством.

При цьому, невиконання такого зобов'язання не звільняє замовника будівництва від обов'язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Аналогічна правова позиція вказана у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 справа № 3-1323гс16, від 01.02.2017 справа № 3-1441гс16, які повинні бути враховані при прийнятті даного рішення, відповідно до ст. 82 ГПК України.

Окрім того, суд зазначає, що визначення об'єкта для залучення коштів пайової участі замовника будівництва здійснюється за кодом класифікації відповідно до державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 р. №507.

Згідно з декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 22.09.2015 р. №РВ42 об'єкт будівництва "Реконструкція діючого підприємства з встановленням елеватора" має код 1271.9. Відповідно до класифікатора клас 1271 - "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", 1271.9. "Будівлі сільськогосподарського призначення та інші" та входить до розділу 1 підрозділу 1.2. "Будівлі нежитлові", а не до розділу 2 "Інженерні споруди".

Частинами 5, 6 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд.

У свою чергу, згідно п. 2.4 Порядку, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури Малинської сільської ради визначається у відповідності до п. 2.2 і 2.3 Порядку і становить 10% загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд.

Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації №РВ42 від 22.09.2015 р., кошторисна вартість об'єкта будівництва становить 12 411 330 грн 00 коп. Відтак, розмір пайової участі, який мав сплатити відповідач складає 1 228 582 грн 80 коп. (12 411 330 грн 00 коп. - 125 502 грн 00 коп.) * 10% = 1 228 582 грн 80 коп., де 12 411 330 грн 00 коп. - загальна кошторисна вартість будівництва, 125 502 грн 00 коп. - витрати на придбання та виділення земельної ділянки, 10% - відсоток вартості будівництва, що підлягає сплаті).

Таким чином, в результаті невиконання свого обов'язку щодо укладання договору пайової участі, в порушення вимог ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку, відповідач не сплатив до місцевого бюджету Малинської сільської ради кошти в сумі 1 228 582 грн 80 коп.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення відповідного договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої позивач був позбавлений права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 22.03.2017 р. справа №3-1553гс16, від 12.07.2017 р. справа №3-729гс17, які повинні бути враховані при прийнятті даного рішення, відповідно до ст. 82 ГПК України.

Відповідач не уклав договору про пайову участь у розвитку інфраструктури с. Малинськ (зі своєї вини), що свідчить про його бездіяльність (протиправну) у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору, а оскільки договір не укладено, то сума 1 228 582 грн 80 коп. (збитки) є упущеною вигодою, яку б позивач міг отримати при укладанні відповідного договору, а тому між вищезазначеною упущеною вигодою (наслідками) та бездіяльністю відповідача є безпосередній причинно-наслідковий зв'язок.

Згідно статей 43, 47, 33, 38 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Отже, доводи відповідача, що викладені у письмових пояснення, спростовуються наведеними вище правовими нормами та матеріалами справи, тому не приймаються судом до уваги.

Натомість, позовні вимоги керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Малинської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агропром" про стягнення 1 228 582 грн 80 коп. збитків у формі упущеної вигоди, підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на законі, тому підлягають задоволенню повністю.

На відповідача покладаються судові витрати на підставі частини другої ст. 49 ГПК України, внаслідок його неправильних дій - доведення спору до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агропром" (35012, Рівненська область, Костопільський район, с. Великий Мидськ, вул. Колгоспна, 8 В, ) на користь Малинської сільської ради (34610, Рівненська область, Березнівський район, с. Малинськ, вул. Центральна, 72, ) - 1 228 582 грн 80 коп. упущеної вигоди.

3.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агропром" (35012, Рівненська область, Костопільський район, с. Великий Мидськ, вул. Колгоспна, 8 В, ) на користь Прокуратури Рівненської області (33028, м.Рівне вул.16 Липня,52, р/р 5371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, Банк: Державна казначейська служба України, м. Київ, КЕКВ - 2800) - 18 429 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 13.12.2017 року

Суддя Церковна Н.Ф.