ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Справа № 910/23816/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді суддівКролевець О.А., Євсікова О.О., Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Львівського міського центру зайнятості
на рішенняГосподарського суду міста Києва від 19.04.2017
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 05.09.2017
у справі№910/23816/16 Господарського суду міста Києва
за позовомЛьвівського міського центру зайнятості
доПублічного акціонерного товариства "Платинум Банк"
простягнення 64 050,01 грн.
за участю представників:
від позивача:Середницький В.М.,
від відповідача:не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Львівський міський центр зайнятості звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" про стягнення 64 050,01 грн. на підставі ч. 1 ст. 34, ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.04.2017 у справі № 910/23816/16 (суддя Босий В.П.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 (колегія суддів у складі: Разіна Т.І., Яковлєв М.Л., Коротун О.М.), у задоволенні позовних вимог Львівського міського центру зайнятості відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаними судовими актами, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Учасники судового процесу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідач не скористався передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових актах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 30.06.2015 ОСОБА_8 звернулася до керівника Львівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного.

Наказом № НТ150706 від 06.07.2015 вказаній особі з 30.06.2015 надано статус безробітного.

Наказом Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" № 2597-к від 10.11.2015 на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09.11.2015 у справі № 466/3099/15-ц скасовано наказ № 989-к від 25.05.2015 про звільнення ОСОБА_8, а також поновлено вказану особу на посаді начальника відділення № 3 ПАТ "Платинум Банк" в м. Львові з 29.05.2015.

Звертаючись з даним позовом, позивач посилається на те, що наказом Львівського міського центру зайнятості № НТ150707 від 07.07.2015 застрахованій особі призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 07.07.2015. Позивач стверджує, що у період з 07.07.2015 по 08.10.2015 на користь ОСОБА_8 була виплачена допомога по безробіттю у розмірі 15 735,49 грн., а також здійснена одноразова допомога по безробіттю для організації підприємницької діяльності за період з 09.10.2015 по 30.06.2016 у розмірі 48 185,55 грн. Крім того, позивач посилається на те, що у період з 27.07.2015 по 07.08.2015 вказана особа перебувала на професійному навчанні, вартість вказаної соціальної послуги становила 129,06 грн.

20.09.2016 Львівський міський центр зайнятості направив відповідачу лист № 10/4433 від 16.09.2016, у якому вказував на необхідність повернення на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплаченої ОСОБА_8 допомоги по безробіттю у розмірі 63 921,04 грн. та вартості наданих послуг у розмірі 129,06 грн. яку відповідачем сплачено не було, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що: у зв'язку з прийняттям рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію ПАТ "Платинум банк" задоволення вимог до відповідача здійснюється виключно у межах процедури ліквідації банку та у порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; позивачем не доведено факт виплати спірних грошових коштів на користь ОСОБА_8 на заявлену до стягнення з відповідача суму.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарськими судами встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту виплати спірних грошових коштів на користь ОСОБА_8 на заявлену до стягнення з відповідача суму.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі рішення Правління Національного банку України "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" до категорії неплатоспроможних" № 14-рш/БТ від 10.01.2017 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Платинум Банк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" № 85 від 11.01.2017, відповідно до якого розпочато процедуру виведення ПАТ "Платинум Банк" з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 11.01.2017 до 10.02.2017 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Платинум банк", визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Юрію Петровичу на один місяць з 11.01.2017 до 10.02.2017 включно.

09.02.2017 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 501, відповідно до якого продовжено строк тимчасової адміністрації у ПАТ "Платинум банк" з 11.02.2017 до 10.03.2017 включно.

Рішенням Правління Національного банку України від 23.02.2017 № 95-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Платинум банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.02.2017 № 743, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Платинум Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку". З 24.02.2017 розпочато процедуру ліквідації Банку.

Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно до п. 6 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Пунктом 54 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено окремий порядок заявлення кредиторами власних вимог до банку, в якому було введено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

При цьому, Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним, не містить виключень щодо вимог кредиторів банку про стягнення, утримання або відшкодування коштів з наданих соціальних послуг.

Враховуючи зазначене, встановивши, що у ПАТ "Платинум банк" введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що наведені обставини унеможливлюють стягнення коштів з відповідача у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в оскаржених судових актах, колегія суддів дійшла висновку, що судами у порядку ст.ст. 43, 101, 103 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянуто всі обставини справи в їх сукупності, досліджено подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази, належним чином проаналізовано права та обов'язки сторін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Львівського міського центру зайнятості залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 19.04.2017 у справі №910/23816/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О. Кролевець

Судді О. Євсіков

О. Попікова