ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р.Справа № 922/4035/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго" м. Харків
до Головного управління Національної поліції в Харківській області, м. Харків
про стягнення 1443,87 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 01-16/2306 від 24.04.2017 року;

відповідача - ОСОБА_2, за довіреністю № 1491/119-26/01-2017 від 09.06.2017 року;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 19217 від 23.09.2016 року в розмірі 1443,87 грн., з яких 740,52 грн. пені, 170,54 грн. 3% річних та 532,81 грн. інфляційних втрат. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.12.2017 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 11.12.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 11.12.2017 року представник відповідача надав заперечення (вх. № 41296/17), в яких проти позову заперечує та зазначає, що Головне управління Національної поліції в Харківській області утримується з державного бюджету. Також відповідач вказує на те, що до реєстрації тендерного договору в держказначействі перерахування грошових коштів відповідачем, як бюджетною організацією не можливо, оскільки вказане буде розцінюватись як фінансове порушення, що обумовлено п. 7 ст. 2 ЗУ "Про публічні закупівлі". Як зазначає у відзиві відповідач, на момент укладання договорів, як вперше утворена установа, ГУНП в Харківській області не мала даних щодо загальних об`ємів споживання енергоносіїв по підпорядкованим підрозділам, внаслідок чого у 1-2 кварталах 2017 року виникла заборгованість перед комунальними підприємствами м. Харкова та Харківської області за фактично надані послуги. Відповідач вказує на те, що на даний час Національною поліцією України проведено повний аналіз заборгованості по Україні та наказом від 29.06.2017 року № 655 затверджено збільшення лімітів споживання комунальних послуг ГУНП в Харківській області, на основі яких буде збільшено кошторисні призначення на 2017 рік для оплати утвореної заборгованості.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 11.12.2017 року представник відповідача надав заяву про зменшення розміру пені (вх. № 41330/17).

Представник позивача в судовому засіданні 11.12.2017 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити, проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.12.2017 року проти позову заперечував, просив суд зменшити розмір пені.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

23.09.2016 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник, позивач) та Головним управлінням Національної поліції в Харківській області (споживач, відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії №19217, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався постачати Споживачеві електричну енергію, а Споживач оплачувати її вартість та здійснювати інші платежі, передбачені даним Договором та додатками до нього.

Згідно з п. 2.2.2. договору постачальник електричної енергії зобов'язався постачати електричну енергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням умов розділів 6, договору відповідно до Додатку № 1 "Договірні величини споживання" та Додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Відповідно до п. 2.3.3 договору, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Додатком № 2 до договору від 23.09.2016 року (а.с. 22-23) та додатком № 2 до договору від 14.07.2017 року (а.с. 24-25) сторони погодили порядок розрахунків.

Згідно з п. 5 Додатку № 2 остаточний розрахунок відповідача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунка, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії, визначених за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

Розрахунковим вважається період з 20 числа місяця до такого ж числа наступного місяця (п.1 Додатку №2 до договору).

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №20 "Акт про використану електричну енергію", який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів.

Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділенні відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання. В разі неявки відповідача для отримання рахунку позивач направляє рахунок відповідачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим відповідачем з дня його відправлення.

Пунктом 6.11 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р. (надалі - Правила) встановлює, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобовязання за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, згідно якого та в силу ст. 714 Цивільного кодексу України одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Позивач належним чином виконав свої зобовязання за договором у повному обсязі, та здійснив у період з 2016 по 2017 рік відпуск електричної енергії відповідачу у повному обсязі, що підтверджується звітами про обсяги спожитої електроенергії та направлено рахунки на оплату, проте відповідач в порушення умов договору не здійснив вчасної оплати.

Враховуючи те, що відповідачем рахунки були сплачені не вчасно, позивачем було нараховано відповідачу пеню в сумі 740,52 грн. за період з листопада 2016 року по березень 2017 року, 170,54 грн. 3% річних за період з жовтня 2016 року по вересень 2017 року та 532,81 грн. інфляційних втрат за період з грудня 20146 року по січень 2017 року.

Заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що несвоєчасна оплата відповідача виникла не з його вини, оскільки Головне управління Національної поліції в Харківській області утримується з державного бюджету. Крім того відповідач вказує на те, що до реєстрації тендерного договору в держказначействі перерахування грошових коштів відповідачем, як бюджетною організацією не можливо, оскільки вказане буде розцінюватись як фінансове порушення, що обумовлено п. 7 ст. 2 ЗУ "Про публічні закупівлі". Як зазначає у відзиві відповідач, на момент укладання договорів, як вперше утворена установа, ГУНП в Харківській області не мала даних щодо загальних об`ємів споживання енергоносіїв по підпорядкованим підрозділам, внаслідок чого у 1-2 кварталах 2017 року виникла заборгованість перед комунальними підприємствами м. Харкова та Харківської області за фактично надані послуги. Відповідач вказує на те, що на даний час Національною поліцією України проведено повний аналіз заборгованості по Україні та наказом від 29.06.2017 року № 655 затверджено збільшення лімітів споживання комунальних послуг ГУНП в Харківській області, на основі яких буде збільшено кошторисні призначення на 2017 рік для оплати утвореної заборгованості. Також відповідач надав заяву про зменшення розміру пені .

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається в матеріалах справи наявні платіжні доручення які свідчать про несвоєчасну оплату за надані послуги з електропостачання відповідачем.

Згідно зі ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було нараховано відповідачу 3% річних в сумі 170,54 грн. за період:

- жовтень 2016 року в сумі 36,63 грн.;

- листопад 2016 року в сумі 19,40 грн.;

- грудень 2016 року в сумі 27,14 грн.;

- січень 2017 року в сумі 7,20 грн.;

- лютий 2017 року в сумі 23,82 грн.;

- березень 2017 року в сумі 1,82 грн.;

- травень 2017 року в сумі 1,74 грн.;

- червень 2017 року в сумі 9,54 грн.;

- серпень 2017 року в сумі 10,56 грн.;

- вересень 2017 року в сумі 32,66 грн.

Інфляційні втрати позивачем було нараховано за грудень 2016 року, січень 2017 та по жовтень 2017 року в сумі 740,52 грн.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення 3% річних в сумі 170,54 грн. та інфляційних втрат в сумі 740,52 грн. заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи, вірно нараховані та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 740,52 грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що відповідач за внесення платежів, передбачених п. 2.3.3 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 «Порядок розрахунків», відповідач сплачує позивачу суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується споживачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений відповідачем в термін, встановлений додатком № 2 «Порядок розрахунків», до дня сплати заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було нараховано відповідачу пеню в сумі 740,52 грн. за період з листопада 2016 року по березень 2017 року.

Відповідач в свою чергу заявив клопотання про зменшення розміру пені, у зв`язку з відсутністю вини відповідача у порушенні строків оплати за договором поставки електроенергії.

Суд, розглянувши зазначене клопотання відповідача щодо зменшення розміру неустойки вважає за можливе його задовольнити , з огляду на наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право: зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

В обґрунтування поданого клопотання, відповідач посилається на те, що ГУНП в Харківській області є бюджетною неприбутковою організацією та утримується за рахунок бюджетних коштів. Відповідач зазначає про те, що кошти на оплату електроенергії для ГУНП в Харківській області були виділені несвоєчасно, у зв`язку з чим у відповідача була відсутня можливість для оплати наданих позивачем послуг. Крім того відповідач вказує на те, що на даний час Національною поліцією України проведено повний аналіз заборгованості по Україні та наказом від 29.06.2017 року № 655 затверджено збільшення лімітів споживання комунальних послуг ГУНП в Харківській області, на основі яких буде збільшено кошторисні призначення на 2017 рік для оплати утвореної заборгованості. Враховуючи те, що прострочення відповідачем оплати поставленої електроенергії є незначним та на даний час відсутня основна заборгованість перед позивачем, відповідач просить суд зменшити розмір пені.

Пленум Вищого господарського суду України в п. 3.17.4 постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'ясняє, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 ЦК України і статтею 223 Господарського кодексу України.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги відсутність вини відповідача у порушенні строків оплати за договором та приймаючи до уваги відсутність основної заборгованості за поставлену електроенергію, суд дійшов висновку, щодо задоволення клопотання відповідача та зменшує розмір пені на 90%.

Судом було зроблено перерахунок розміру нарахованої позивачем пені у зв'язку зі зменшенням розміру неустойки на 90%, і з урахуванням перерахунку, підлягає стягненню сума пені в розмірі 74,05 грн., а в іншій частині пені в сумі 666,47 грн. слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно приписів п.4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 551, 611, 612, 623-629, 714 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193, 233 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5, п/р 2615 Держказначейська служба України, м. Харків, МФО 820172, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, п/р 5 в АТ "ОСОБА_3 Аваль", м. Києва, МФО 380805, ) 74,05 грн. пені, 170,54 грн. 3% річних, 532,81 грн. інфляційних втрат та 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені в сумі 666,47 грн. в задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 13.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_4

922/4035/17