КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2017 р. Справа№ 910/12574/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників

позивача Дороніна О.М.

відповідача не з'явився

від третьої особи не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 по справі №910/12574/17 (суддя Босий В.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вакула плюс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 84 363,04 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Горизонт" (в подальшому змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Вакула плюс", згідно з витягом з Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) про стягнення 84363,04 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 по справі №910/12574/17 в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищезазначене рішення скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Баранець О.М., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 07.11.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Розгляд справи відкладено до 20.11.2017.

Розпорядженням від 20.11.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з призначенням судді Баранця О.М. суддею Верховного суду.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 20.11.2017, в зв'язку з призначенням судді Баранця О.М. який не є головуючим, суддею Верховного суду, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 колегією суддів, в зазначеному складі, прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 по справі №910/12574/17 до свого провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2017 розгляд справи відкладено до 04.12.2017.

В судове засідання 04.12.2017 з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник відповідача повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2017.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

11 липня 2012 року між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", правонаступником якого є ПАТ "Укртрансгаз", (замовник) та ТОВ "НВП "Горизонт" (виконавець) укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору (в редакції додаткової угоди №6 від 06.07.2016 ) виконавець зобов'язується у 2012-2017 роках за завданням замовника надати послуги з розробки землевпорядної документації та оформлення документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками ПАТ "Укртрансгаз", які знаходяться на території Хмельницької, Чернівецької та Тернопільської областей, а замовник - прийняти та оплатити зазначені послуги.

Пунктом 1.2 Договору передбачено найменування послуг: послуги в галузі архітектури (розробка землевпорядної документації та оформлення документів, які посвідчують право постійного користування земельними ділянками).

Відповідно до п. 1.4 Договору виконавець надає послуги замовнику відповідно до узгодженого виконавцем і замовником графіку надання послуг (календарного плану) (додаток №2, який є невід'ємною частиною договору), а також на підставі узгодженого кошторису (додаток №4, який є невід'ємною частиною цього договору) і калькуляції вартості послуг (додаток №5, який є невід'ємною частиною цього договору).

Згідно з п. 4.1 Договору замовник приймає послуги відповідно до актів здачі-приймання наданих послуг, які складаються за результатами виконання кожного окремого етапу, згідно з узгодженим сторонами графіком надання послуг (календарного плану).

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата наданих послуг здійснюється протягом 30 робочих днів з дати підписання сторонами відповідного акту здачі-приймання наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Додатковими угодами №№1-6 сторонами вносилися зміни в пункт 5.1 Договору, в частині строку надання послуг, а також в п. 10.1 в частині строку його дії, а саме останньою додатковою угодою №6 від 06.07.2016 р. його викладено в наступній редакції: "Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє, в частині надання послуг, до 30.06.2017, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач зазначає, що на виконання умов Договору останній сплатив грошові кошти у розмірі 83 561,76 грн, проте відповідачем послуги на вказану суму не надано.

Частиною 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, згідно з частиною 1 ст. 1212 ЦК України виникнення зобов'язання із безпідставного збагачення передбачає одночасне настання таких умов:

- набуття або збереження майна, тобто особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- таке набуття або збереження майна відбувається за рахунок іншої особи, тобто внаслідок втрати або недоотримання цього майна іншою особою - потерпілим;

- відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок потерпілого.

У ч. 2 ст. 1212 ЦК України передбачено, що зобов'язання із безпідставного набуття (збереження) майна виникає незалежно від того, що стало причиною збагачення набувача: його діяння, діяння потерпілого, інших осіб, подія.

Частина 3 ст. 1212 ЦК України поширює дію положень про безпідставне збагачення на відносини, що регулюються іншими положеннями ЦК України, зокрема, на випадки виконання зобов'язання однією із сторін:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв'язку з договором, але не на виконання договірних умов.

Позивачем не надано жоказів, що договір підряду № розірвано сторонами або визнано недійсним у судовому порядку, відтак, позивач не довів, що правова підстава набуття відповідачем спірних грошових коштів - відпала.

Посилання позивача на закінчення строку дії Договору, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки за загальним правилом зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України, ст. 202 ГК України), ці підстави наведено у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Із системного аналізу зазначених норм слідує, що закон не передбачає такої підстави для припинення невиконаного зобов'язання, як закінчення строку дії договору. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 24.06.2015 по справі №904/5381/14, де наведено аналіз кореспондуючих прав та обов'язків у сторін, тобто зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Отже, закінчення строку дії договору не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину (аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 24.04.2017 р. у справі № 905/3178/15).

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору відповідач надав позивачу послуги на загальну суму 83561,76 грн, що підтверджується актами здачі-приймання послуг №1 від 15.12.2014 та №2 від 24.12.2014. Колегія суддів звертає увагу, що зазначені акти підписано представниками сторін та скріплено печатками підприємств без зауважень.

Як вірно встановлено судом, згідно з платіжними дорученнями №16917 від 17.12.2014 та №17694 від 26.12.2014, позивач перерахував на користь відповідача грошові кошти у розмірі 83561,76 грн із призначенням платежу "оплата за розробку документації згідно договору та актів №1 та №2".

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що грошові кошти в сумі 83561,76 грн про стягнення яких заявлено даний позов, сплачені позивачем на виконання Договору, колегія суддів прийшла до висновку що, вони набуті відповідачем за правової підстави та не можуть бути витребувані на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

Також, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами, оскільки зазначаені вимоги є похідними від вимоги про стягнення грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України, в задоволенні якої судом відмовлено.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 по справі №910/12574/17.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 по справі №910/12574/17 залишити без змін.

2.Матеріали справи №910/12574/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай