ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2017 р.Справа № 922/4031/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго"
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова
про стягнення 982,95грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність від 19.04.2017 №01-16/2231;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність від 29.12.2017 №10010.

ВСТАНОВИВ:

30.11.2017 АК "Харківобленерго" звернулася до Господарського суду Харківської області із позовом до КЕВ м. Харкова про стягнення пені за період листопад 2016 - березень 2017 у розмірі 894,66грн. та 3% річних за період грудень 2016 - жовтень 2017 у сумі 88,29грн. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно договору про постачання електричної енергії від 14.07.2016 №012896. В якості правових підстав позову посилається на норми статей 526, 625 Цивільного кодексу України, статті 193, 276 Господарського кодексу України.

Присутній у судовому засіданні 13.12.2017 представник позивача позов підтримує в повному обсязі та просить суд позов задовольнити, з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач проти задоволення позову заперечує частково, У відзиві на позовну заяву (вх. №41688 від 13.12.2017) посилається на відсутність вини з боку відповідача у неналежному виконанні грошових зобов'язань, оскільки установа відповідача не є прибутковою, утримується за рахунок коштів державного бюджету, на підставі зазначеного відповідач просить суд зменшити розмір пені на 90%. Також просить суд застосувати позовну давність в частині стягнення 376,86грн. пені за період з 01.11.2016 по 30.11.2016. Представник відповідача в судовому засіданні просить суд з цих підстав відмовити в задоволенні позову частково.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

Між АК "Харківобленерго" (Постачальник) та КЕВ м. Харкова (Споживач) було укладено Договір про постачання електричної енергії від 14.07.2016 №012896 (надалі - Договір), відповідно до предмету якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку №3.1., а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

На підставі п. 9.5. Договору, цей Договір пролонговано сторонами на 2017 рік.

Відповідно до п. 2.2.2. Договору, постачальник електричної енергії зобов'язується постачати споживачу електроенергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 Договору, з урахуванням умов розділу 6 Договору, відповідно до додатку № 1 "Договірні величини електроспоживання на 2016 рік".

Згідно п. 2.3.3. Договору, споживач зобов'язується своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

У п. 5 додатку № 2 до Договору сторони визначили, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показниками розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом); споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами "Харківенергозбуту" рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

На підставі вказаного договору, позивач здійснював постачання електричної енергії відповідачу, але останній належним чином не виконував свої зобов'язання щодо своєчасної оплати вартості отриманої електричної енергії, у зв'язку з чим позивачем проведено нарахування пені та 3% річних, що й стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

За змістом частин 1, 2 статті 26 Закону України "Про електроенергетику", споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до вимог статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі. Як встановлено судом, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором виконав несвоєчасно, за отриману споживачем за період з грудня 2016 по січень 2017 електричну енергію розрахувався з порушенням строків, визначених договором.

В силу вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно пункту 4.2.1. Договору, за внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3. 2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику суму боргу із урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, 3 проценти річних та індекс інфляції. Сума пені нараховується споживачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений споживачем в термін, встановлений у додатку №2 «Порядок розрахунків», до дня сплати заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком.

Пунктом 6 додатку №2 до договору про постачання електричної енергії сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань, Постачальник проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, 3% річних з простроченої суми.

Позивач, відповідно до п.4.2.1 договору про постачання електричної енергії та п.6 "Порядку розрахунків" (Додаток №2 до договору) за порушення строків виконання зобов'язання нарахував відповідачу пеню в розмірі 894,66грн. та 3% річних у сумі 88,29грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пред'явлених до стягнення 3% річних суд прийшов до висновку про те, що вказані суми 3% річних нараховані підставно, а розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства.

Розглянувши заяву відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю; позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В п. 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" роз'яснено, що у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Так, позивач просить стягнути пеню, зокрема, за вересень-жовтень 2016 у сумі 376,86грн. (за період з 01.11.2016 по 30.11.2016), при цьому, позовну заяву подано позивачем 30.11.2017.

Таким чином, на час звернення з даним позовом до Господарського суду Харківської області позовна давність щодо вимоги про стягнення пені за вересень-жовтень 2016 у сумі 376,86грн. сплила, при цьому, позивачем не наведено поважних причин пропущення строку позовної давності.

Отже, заява відповідача про застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення пені в сумі 376,86грн. підлягає задоволенню, а позовні вимоги в цій частині підлягають відмові у зв'язку зі спливом позовної давності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність нарахування позивачем пені в розмірі 517,80грн.

Окрім цього, відповідач просить суд зменшити розмір пені на 90% у зв'язу з незадовільним майновим станом останнього.

Право господарського суду на зменшення розміру неустойки закріплено й пунктом 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Суд об'єктивно оцінивши даний випадок, вважає, що відповідачем не надано належних доказів наявності виняткових підстав для зменшення нарахованих штрафних санкцій, а тому клопотання в частині зменшення розміру нарахованої пені задоволенню не підлягає.

Посилання відповідача на відсутність його вини щодо своєчасного виконання зобов'язань по оплаті за електричну енергію та важке фінансове становище, відхиляються судом як юридично неспроможні.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у даній справі, що складаються з 1.600,00грн. судового збору, покладаються на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 986,57грн., в іншій частині 613,43грн. залишаються за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129-1 Конституції України, статтями 20, 193, 216, 275 Господарського кодексу України, статтями 11, 258, 509, 526, 530, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, статтями 1, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова 61024, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 61, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 149, ) пеню в розмірі 517,80грн., 3% річних у сумі 88,29грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 986,57грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення пені в сумі 376,86грн. відмовити.

Повне рішення складено 14.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_3

/Справа №922/4031/17/