ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.11.2017 Справа № 905/1582/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів Паляниці Ю.О. та Кротінової О.В., при секретарі судового засідання Грабчаку Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, м.Київ,

до відповідача: ОСОБА_1 підприємства ДОНЕЦЬКФЛОРА, м.Донецьк,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 міської ради, м.Краматорськ,

про: звернення стягнення на майно в сумі 330582 479,48грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 - представник за довіреністю № 010-01/3139 від 15.05.2014р.

від відповідача: представник не зявився, про дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

від третьої особи: представник не зявився, про дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 30.11.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/1582/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, м.Київ до відповідача ОСОБА_1 підприємства ДОНЕЦЬКФЛОРА м.Донецьк за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 міської ради, м.Краматорськ про звернення стягнення на майно в сумі 330 582 479,48грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором №151110К26 від 05.11.2010р., що зумовило виникнення заборгованості, стягнення якої позивач вимагає за рахунок предмету застави за іпотечним договором № 151110Z167 від 10.11.2010р.

Ухвалою суду від 02.11.2016 року призначено судову економічну експертизу по справі, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження по справі.

30.03.2016р. справа №905/1582/15 була повернута до господарського суду Донецької області , у звязку з тим, що додаткові матеріали не були надані.

Ухвалою суду від 19.04.2016р. провадження у справі було поновлено.

Ухвалою суду від 19.04.2016 року призначено судову економічну експертизу по справі, проведення якої доручено ОСОБА_2 науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження по справі.

02.08.2016р. справа була повернута до господарського суду Донецької області, у звязку з тим, що рахунок від 10.05.2016 року за експертизу по справі №905/1582/15 не був сплачений.

Ухвалою суду від 15.09.2016р. провадження у справі було поновлено.

Ухвалою суду від 15.09.2016 року призначено судову економічну експертизу по справі, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження по справі.

24.10.2016р. справа №905/1582/15 повернута до господарського суду Донецької області з експертної установи без виконання.

Листом від 25.10.2016р сторін було викликано зявитися 09.11.2016 року до господарського суду Донецької області для вирішення питання щодо поновлення розгляду справи.

Розпорядженням від 09.11.2016р. №01-02/1275 був призначений повторний автоматичний розподіл справи 905/1582/15.

Виходячи зі змісту протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів, 09.11.2016р. для розгляду справи №905/1582/15 було визначено колегію у складі: головуючого судді Харакоза К.С., суддів Говоруна О.В., Бокова Ю.В.

Ухвалою суду від 09.11.2016р. провадження по справі 905/1582/15 було поновлено.

Ухвалами суду від 09.11.2016 року призначено судову економічну експертизу по справі, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора ОСОБА_4, та зупинено провадження по справі.

19.12.2016р. справа №905/1582/15 повернута до господарського суду Донецької області з експертної установи без виконання.

Листом від 27.12.2016р. сторін було викликано зявитися 17.01.2017р. до господарського суду Донецької області для вирішення питання щодо поновлення провадження по справі.

17.01.2017р. до господарського суду Донецької області надійшло клопотання позивача. В своєму клопотанні позивач просить відкласти на один місяць розгляд питання щодо поновлення провадження у справі, з огляду на необхідність АТ Укрексімбанк часу для надання обґрунтованих пропозицій щодо експертної установи, якій може бути доручено проведення судової експертизи у даній справі.

Листом від 17.01.2017р. сторін було викликано зявитися 21.02.2017р. до господарського суду Донецької області для вирішення питання щодо поновлення провадження по справі.

Розпорядженням від 21.02.2017р. №01-02/212 був призначений повторний автоматичний розподіл справи 905/1582/15.

Виходячи зі змісту протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів, 21.02.2017р. для розгляду справи №905/1582/15 було визначено колегію у складі: головуючого судді Харакоза К.С., суддів Говоруна О.В., Сковородіної О.М.

Ухвалою суду від 21.02.2017р. провадження по справі 905/1582/15 було поновлено.

Ухвалами суду від 21.02.2017р. призначено судову оціночну експертизу по справі, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та зупинено провадеження у справі.

17.07.2017р. на адресу господарського суду Донецької області від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшло повідомлення, в якому зазначено, що за результатами вивчення поставлених перед експертизою питань вказаних в ухвалі суду від 21.02.2017р. встановлено, що виконання експертизи, відповідно до діючих нормативних документів та затверджених методичних рекомендацій неможливо без дослідження обєктів оцінки в натурі, які розташовані за адресами:

- Донецька область, м. Донецьк, вул. Чайкіної Лізи, буд. 8а;

- Донецька область, м. Донецьк, вул. Словяненка, буд. 6в.

Також у вказаному повідомленні зазначено про відсутність наведення мотивів щодо наявності обставин, які зумовлювали б неможливість або недоцільність проведення експертизи з даних питань у відповідній експертній установі за зоною обслуговування.

У зв'язку із закінченням повноважень головуючого судді Харакоза К.С. та судді Говоруна О.В. розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області №01-02/681 від 18.07.2017р. призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/1582/15.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2017р. з метою розгляду цієї справи утворено колегіальний склад суду: головуючий суддя Мельниченко Ю.С., судді Сковородіна О.М. та Паляниця Ю.О.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2017р. у звязку з відпусткою судді Сковородіної О.М. з метою розгляду цієї справи утворено новий колегіальний склад суду: головуючий суддя Мельниченко Ю.С., судді Паляниця Ю.О. та Кротінова О.В.

Ухвалою суду від 21.09.2017р. поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 05.10.2017р.

Ухвалою суду від 05.10.2017р. розгляд справи відкладено на 31.10.2017р.

Ухвалою суду від 31.10.2017р. розгляд справи відкладено на 15.11.2017р.

Ухвалою суду від 15.11.2017р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 30.11.2017р.

Представник позивача в судове засідання зявився, просив зменшити розмір позовних вимог на суму пені та припинити провадження у справі у звязку з відсутністю предмету позову.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав, вимоги суду не виконав.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

В порядку Закону України Про доступ до судових рішень ухвали по даній справі були розміщені на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua).

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. При цьому неявка у судове засідання однієї з сторін, належним чином повідомленої про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК України (п.3.12 постанови).

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін у світлі приписів ст. ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2010р. між Публічним акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України, м. Київ (банк) та ОСОБА_2 міською радою, м. Донецьк (позичальник) укладено кредитний договір № 151110К26 (далі Договір).

Згідно п. 3.1. Договору банк надає Позичальникові кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах цього договору (далі-Кредит або кредитна лінія), а Позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, встановлені цим договором.

Згідно п. 3.2.1 Договору ліміт кредитної лінії: 350000000,00 (триста пятдесят мільйонів) гривень.

Згідно п. 3.2.2. Договору (в редакції договору № 151110К26-17 від 31.05.2013 р. до кредитного договору від 05.11.2010 р.) кінцевий термін погашення кредиту 30.10.2015 р.

Відповідно до Договору № 151110К26-16 до кредитного договору від 05.11.2010 р. сторони домовились встановити наступний порядок погашення траншів: строк користування траншем в сумі 80 027 460,00 грн., що наданий згідно з додатковим договором від 06.07.2011 р. № 151110К26-5 на строк з 06.07.2011 по 05.07.2012 р. до 30.04.2013 р.; строк користування траншем в сумі 90 464 000,00 грн., що наданий згідно з додатковим договором від 08.12.2011 р. № 151110К26-8 на строк з 08.12.2011 по 07.12.2012 р. до 30.04.2013 р.; строк користування траншем в сумі 65 967 540,00 грн., що наданий згідно з додатковим договором від 29.12.2011 р. № 151110К26-9 на строк з 01.02.2012 по 31.12.2012 р. до 30.04.2013 р.

Згідно з п. 3.2.4. Договору (в редакції договору № 151110К26-17 від 31.05.2013р. до кредитного договору від 05.11.2010 р.) проценти за користування кредитом сплачуються позичальником виходячи із процентної ставки у розмірі 15,3 % річних (п'ятнадцять цілих три десятих процентів) річних.

Згідно з п. 3.2.5. Договору розмір пені за прострочення позичальником платежів за цим договором: подвійна облікова ставка Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 3.5.1. Договору позичальник сплачує банкові проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2. цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно, в останній Банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 25 число кожного місяця на рахунок, зазначений у п. 3.8. цього Договору. Протягом цього періоду сплачуються проценти за користування кредитом за попередній місяць. Проценти за користування кредитом за останній період нарахування процентів за користування кредитом підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

У разі порушення строку сплати процентів за користування кредитом, зазначеного в п. 3.5.1. цього договору, банк переносить заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом на рахунок прострочених процентів за користування кредитом (п. 3.5.2. Договору).

Відповідно до п. 3.6.2. Договору позичальник зобовязаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом та інших належних до сплати платежів за цим Договором протягом 10 банківських днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення, у випадку, якщо це передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до п. п. 3.4.1., 3.4.2. Договору позичальник зобовязаний погасити повністю кредит у валюті кредиту на рахунок, вказаний у п. 3.8. цього договору в строк, зазначений у п. 3.2.3. цього договору, здійснюючи чергові платежі з погашення згідно з графіком збільшення та зменшення ліміту заборгованості за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника.

У разі порушення термінів погашення кредиту, зазначених у графіку збільшення та зменшення ліміту заборгованості, банк переносить прострочену частину заборгованості за кредитом на рахунок прострочених кредитів.

Згідно п. 6.2. Договору у разі невиконання зобовязань згідно з п. п. 3.4.1., 3.5.1 цього договору позичальник сплачує банку пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п. 3.2. цього договору, і підлягає сплаті на рахунок, зазначений в п.3.8. (б) цього договору.

Згідно з п. 7.1. Договору цей договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками позичальника та Банку, проте кредит надається після виконання позичальником п. 3.9.1. цього договору.

Кредитний договір № 151110К26 від 05.11.2010 р. підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень.

Як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення виконання зобовязань за кредитний договір № 151110К26 від 05.11.2010р. між ОСОБА_1 підприємством ДОНЕЦЬКФЛОРА, м.Донецьк (надалі іпотекодавцем) та Публічним акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України, м.Київ (далі іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір № 151110Z167 від 10.11.2010р. (далі іпотечний договір).

Відповідно до п. 1.1. іпотечного договору іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору від 05 листопада 2010 року № 151110К26, зі всіма змінами та доповненнями, які укладені та будуть укладені (далі кредитний договір), укладеного між іпотекодержателем, з однієї сторони та ОСОБА_2 міською радою (ідентифікаційний код 26502957), далі боржник, з другої сторони, відповідно до якої іпотекодержатель при виконанні боржником умов та положень, визначених в кредитному договорі, відкриває відновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості 350 000 000,00 (триста п'ятдесят мільйонів,00) гривень, на умовах, визначених кредитним договором, строком погашення 30 (тридцятого) квітня 2013 (дві тисячі тринадцятого) року.

Згідно п. 1.3. іпотечного договору предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобов'язань боржника, є нерухоме майно (надалі предмет іпотеки), а саме:

1.3.1. Будівлі, загальною площею 1 918,2 кв.м.. що розташовані за адресою: Донецька область, місто Донецьк, вулиця Чайкіної Лізи, будинок 8а (вісім літера «а»), заставною вартістю 3 137 000,00 (три мільйони сто тридцять сім тисяч,00) гривень:

Літера № за планом земельної ділянкиНазва будівель та спорудЗагальна площа, (кв.м.)
1.А-1 Адміністративна будівля379,5
2.Б-1 Будівля виробничого цеху920,2
3.В-1 Будівля складських приміщень524,4
4.Г-1 Будівля складу газонних трав
5.Е Навіс94,1
6.№1-4 Огороження
7.І Замощення
За даними витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04 листопада 2010 року № 27891672, виданого ОСОБА_1 підприємством бюро технічної інвентаризації м. Донецька, Предмет іпотеки, зареєстрований в книзі 15дг (номер запису 3764), за реєстраційним номером 15999035, загальною вартістю 1 704 269,00 гривень.

1.3.2. Адміністративна будівля (літ. А-2), загальною площею 1216,2 кв.м., що розташована за адресою: Донецька область, місто Донецьк, вулиця Соловяненка, будинок 6в (шість літера «в»), заставною вартістю 6 936 000,00 (шість мільйонів девятсот тридцять шість тисяч,00) гривень.

За даними витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04 листопада 2010 року №27891799, виданого ОСОБА_1 підприємством бюро технічної інвентаризації м. Донецька, Предмет іпотеки, зареєстрований в книзі 16дг (номер запису 3916), реєстраційний номер майна 20300054, загальною вартістю 783 303,00 гривень.

За домовленістю сторін загальна заставна вартість предмету іпотеки на дату підписання цього договору становить 10 073 000,00 (десять мільйонів сімдесят три тисячі,00) гривень.

Згідно п. 1.6. іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання боржником відповідних положень кредитного договору та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем відповідних положень цього договору, іпотекодержатель має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами.

Іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити в повному обсязі вимоги, що випливають з кредитного договору на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, комісії та інших платежів; неустойку, пеню; витрати, повязані з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрати на утримання, збереження предмета іпотеки та страхування предмета іпотеки, а також інші збитки, завдані порушенням основного зобовязання чи умов цього договору (п. 2.1.5. іпотечного договору)

Згідно п. 2.2.2. іпотечного договору у разі порушення зобовязань за кредитним договором та/або умов цього договору надіслати іпотекодавцю та/або боржнику письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення (в тому числі дострокове) на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Відповідно до п. 4.1. іпотечного договору взаємні права й обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя за цим договором виникають з моменту підписання повноважними представниками сторін, скріплення печатками сторін та нотаріального посвідчення.

Згідно п. 4.2. договору іпотека припиняється у разі:

4.2.1. Припинення зобовязань боржника за кредитним договором;

4.2.2. реалізації предмета іпотеки відповідно до умов цього договору;

4.2.3. Набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

4.2.4. З інших підстав, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.1. іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем обовязків встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання боржником, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 7.3. іпотечного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення підписів печатками сторін та нотаріального посвідчення і залишається чинним до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором та/або виконання боржником та/або іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором.

Зазначений договір підписано представниками обох сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Позивач належним чином виконав свої обовязки, встановлені Кредитним договором, однак ОСОБА_2 міська рада зобовязання щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом належним чином не виконувала, що стало приводом для звернення позивача до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 підприємства ДОНЕЦЬКФЛОРА, м.Донецьк про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок стягнення з ОСОБА_2 міської ради заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 24.07.2015р. на адресу ОСОБА_2 міської ради було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості №195-02/5068 від 23.07.2015р., в якій банк повідомив ОСОБА_2 міську раду про наявність заборгованості за кредитним договором №151110К26 від 05.11.2010р. в сумі 289336614,32 грн. станом на 01.07.2015р. та вимагав протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання зазначеної вимоги її сплатити, яка залишена адресатом без відповіді.

Також позивачем 24.07.2015р. на адресу ОСОБА_1 підприємства «Донецькфлора» було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості №195-02/5068 від 23.07.2015р., в якій банк повідомив відповідача про наявність заборгованості за кредитним договором №151110К26 від 05.11.2010р. в сумі 289336614,32 грн. станом на 01.07.2015р. та вимагав протягом 10 (десяти) банківських днів з дати отримання зазначеної вимоги її сплатити, яка також залишена адресатом без відповіді.

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.11.2015р. по справі №905/1586/15 стягнуто з ОСОБА_2 міської ради, м. Краматорськ на користь Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, м.Київ, 236 459 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 31 756 443,77 грн. заборгованість по сплаті відсотків, 1572448,06 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 319426,86 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, 33874520,08 грн. інфляційні втрати, судовий збір в розмірі 67 199,55 грн.

Вказаним рішенням встановлено факт видачі кредиту та невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №151110К26 від 05.11.2010р., що має преюдиційний характер для цієї справи.

Вищевказане рішення оскаржене не було та набрало законної сили.

Статтею 35 ГПК України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Оскільки ОСОБА_2 міської радою до прийняття судового рішення по справі №905/1586/15 не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором, позивачем реалізовано право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом подання відповідної позовної заяви до суду, як то, зокрема, передбачено безпосередньо п.п.5.2, 5.4 іпотечного договору.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає розглядувані вимоги позивача до відповідача такими, що не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Зважаючи на положення ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від доведеності одночасної наявності таких елементів: захищуваного субєктивного права (інтересу) у позивача; порушення означеного ним права чи інтересу з боку відповідача; належність обраного способу захисту (його адекватність характеру правовідносин і здатність відновити порушені права чи інтереси, можливість до застосування за змістом діючого законодавства).

Відсутність або недоведеність позивачем згідно приписів чинного процесуального законодавства належними доказами будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами, права. Тому, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Беручи до уваги зазначені положення чинного законодавства та умови іпотечного договору, право Іпотекодержателя на звернення стягнення на нерухоме майно за відповідним переліком обумовлено наявністю порушення зобовязання Боржником за кредитним договором №151110К26 від 05.11.2010р., зокрема, щодо належних до сплати Банку грошових коштів.

Так, борг, за своєю суттю є підставою, за наявності якої означене право за іпотечним договором може бути реалізовано позивачем, як похідна вимога, що у свою чергу, за змістом, є встановленням порядку та способу виконання зобовязання за кредитним договором, а саме за рахунок нерухомого майна шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Одночасно дане є реалізацією права позивача, як Іпотекодержателя, безпосередньо на визначене іпотечним договором нерухоме майно відповідача, як Іпотекодавця.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зобовязання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, в яких не передбачено такої підстави припинення зобовязання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 4.3.5. Постанови № 1 від 24.11.2014р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вірішення спорів, що виникають з кредитних відносин" з огляду на приписи статті 583 ЦК України, статті 11 Закону України Про заставу, статей 1 та 11 Закону України Про іпотеку заставодавцем (іпотекодавцем) може виступати як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Майновий поручитель несе відповідальність перед кредитором за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета застави. До майнового поручителя, який виконав забезпечене заставою зобов'язання, переходять усі права кредитора за цим зобов'язанням в тому обсязі, в якому він сам виконав вимоги кредитора.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 576 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, окремим видом якої є іпотека, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Аналогічні за змістом норми містяться в ст.7 Закону України Про іпотеку.

Відповідно до наданих в статті 1 Закону України "Про іпотеку" визначень іпотекодавець - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника, а іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням.

Як встановлено законодавством, і боржник і майновий поручитель є іпотекодавцями у разі, якщо вони надали в іпотеку нерухоме майно з метою забезпечення власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи (боржника) перед іпотекодержателем.

У даному спорі відповідач не є боржником за основним зобов'язанням третьої особи перед позивачем за кредитним договором, а виступив її майновим поручителем, надавши в іпотеку нерухоме майно в забезпечення зобов'язання перед банком.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.593 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.28 Закону України "Про заставу" право застави припиняється, зокрема, у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

З наведеного вбачається що іпотека припиняється згідно закону з моменту настання будь-якого з наведених вище юридичних фактів.

Суд зазначає, що 31.10.2017р. через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява № 010-00/4630 від 30.10.2017р. про зменшення розміру позовних вимог та припинення провадження у справі. Як вбачається зі змісту вказаної заяви, позивач просить зменшити розмір позовних вимог на суму пені в розмірі 26 600 640,71 грн., нараховану за несвоєчасну сплату кредиту (основного боргу) та процентів за користування кредитом, а також припинити провадження у справі № 905/1582/15 у звязку з відсутністю предмету спору з огляду на сплату боржником заборгованості за кредитним договором №151110К26 від 05.11.2010р. під час розгляду зазначеної справи та повернути з державного бюджету позивачу судовий збір у розмірі 73 080,00 грн., сплачений при поданні позовної заяви відповідно до платіжного доручення № 40838 від 10.08.2015р.

До вказаної заяви додано належним чином засвідчені копії меморіальних ордерів №4346 від 30.08.2017р. на суму 236459000,00 грн., № 4439 від 11.09.2017р. на суму 31756443,77 грн., № 4440 від 11.09.2017р. на суму 1572448,06 грн., № 4441 від 11.09.2017р. на суму 319426,86 грн., № 4442 від 11.09.2017р. на суму 33874520,08 грн. Зі змісту вказаних меморіальних ордерів вбачається, що ОСОБА_2 міською радою у повному обсязі виконано рішення господарського суду Донецької області від 24.11.2015р. по справі №905/1586/15.

Відтак, фактично є відсутньою підстава, визначена позивачем у розглядуваній позовній заяві, за наявності якої може бути реалізовано право останнього на звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором 151110Z167 від 10.11.2010р., та, як наслідок, відсутній обовязок відповідача відповідати цим майном за означеними зобовязаннями Боржника.

Отже, основне зобовязання, в забезпечення виконання якого було укладено іпотечний договір № 151110Z167 від 10.11.2010р., в силу приписів ст. 599 Цивільного кодексу України є припиненим.

При цьому, виходячи з приписів п.2.1.5 зазначеного іпотечного договору, п.6.5 кредитного договору №151110К26 від 05.11.2010р., та понесення судових витрат позивачем у ході супроводження та повернення кредиту, а також зважаючи на відсутність доказів їх відшкодування Боржником, суд не може дійти висновку про припинення іпотеки у розумінні п.4.2 іпотечного договору, положень Закону України Про іпотеку, ст.593 Цивільного кодексу України.

Проте, зобовязання відшкодування Банку судових витрат, зокрема, стягнутих рішенням господарського суду Донецької області від 24.11.2015р. по справі №905/1586/15, не визначено позивачем як складова підстав позову, а отже не підлягає дослідженню судом у межах справи №905/1582/15.

Таким чином, дослідження обставин справи зумовлює висновок суду про безпідставність заявлених позовних вимог та, як наслідок, про відмову у їх задоволенні.

Крім того, суд відмовляє у задоволенні заяви № 010-00/4630 від 30.10.2017р. про зменшення розміру позовних вимог та припинення провадження у справі з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 міської ради за кредитним договором № 151110К26 від 05.11.2010р. звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 151110Z167 від 10.11.2010р., з визначенням способу реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеної в ході виконавчого провадження субєктом оціночної діяльності відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Проте, приведеною заявою вимоги, що є предметом позову не змінено, перелік майна стосовно якого заявлено вимоги не зменшено, а відтак, у розглядуваному випадку, за обставин приведених у зверненні, не відбувається зменшення їх розміру.

З огляду на таке, а також зміст заяви №010-00/4630 від 30.10.2017р., остання не може бути розцінена та прийнята судом як зменшення позовних вимог у приведеній частині.

Разом з цим, керуючись приписами ст.22 Господарського процесуального кодексу України, дане враховано при розгляді справи.

Суд зауважує, що рішенням господарського суду Донецької області від 24.11.2015р. по справі № 905/1586/15 судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог в сумі 26600640,71 грн. з яких: 21397053,17 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період 27.12.2014 р.- 31.07.2015р., та 5203587,54 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за кредитом за період 26.08.2014р.- 27.07.2015р. з огляду на приписи ст.2 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні заяви № 010-00/4630 від 30.10.2017р. в частині зменшення розміру позовних вимог.

Суд також відмовляє у задоволенні заяви № 010-00/4630 від 30.10.2017р. в частині припинення провадження у справі у звязку з відсутністю предмету спору з огляду на наступне. По-перше, предмет спору слід відрізняти від предмета позову певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Так, предметом розгляду даної справи є звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 151110Z167 від 10.11.2010р. в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 міської ради за кредитним договором № 151110К26 від 05.11.2010р., в той час як позивач просить припинити провадження у даній справі з огляду на погашення ОСОБА_2 міською радою заборгованості за кредитним договором № 151110К26 від 05.11.2010р., тобто основної заборгованості. По-друге, у даному спорі відповідач не є боржником за основним зобов'язанням третьої особи перед позивачем за кредитним договором, а виступив її майновим поручителем, надавши в іпотеку нерухоме майно в забезпечення зобов'язання перед банком. Отже, спірним у даному випадку є право на звернення стягнення на предмет іпотеки як таке, проте погашення ОСОБА_2 міською радою приведених вище сум заборгованості за кредитним договором № 151110К26 від 05.11.2010р., за викладених вище обставин, не виключає такого права позивача, а лише визначає безпідставність його застосування, тобто не може бути реалізовано за підстав визначених позивачем у розглядуваному позові.

Одночасно клопотання про повернення з бюджету Публічному акціонерному товариству Державний експортно-імпортний банк України судового збору у розмірі 73080,00грн., сплаченого при поданні позовної заяви відповідно до платіжного доручення №40838 від 10.08.2015р., не підлягає задоволенню, зважаючи на не встановлення підстав, з якими Закон України Про судовий збір повязує вчинення даної запитуваної процесуальної дії.

Судовий збір, у відповідності до ч.2 ст. 49 ГПК України, пункту 4.7. постанови Пленуму ВГСУ №7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", покладається на відповідача, з огляду на його неправильні дії, що призвели до виникнення спору та змусили позивача звернутися до суду.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 527, 572, 576, 583, 589, 593, 598, 599, 600, 601, 604-609, 610. 612, 1049 Цивільного кодексу України; ст.ст. 20, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 28 Закону України «Про заставу», ст.ст. 1, 7, 11, 17 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 1, 2, 4, 42-47, 22, 28, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, м.Київ до ОСОБА_1 підприємства ДОНЕЦЬКФЛОРА, м.Донецьк, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 міської ради, м.Краматорськ, про звернення стягнення на майно в сумі 330582 479,48грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 підприємства ДОНЕЦЬКФЛОРА (83102, м. Донецьк, вул. Соловяненка, буд. 6-В, ) на користь Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України (03150, м. Київ, вул. Горького, 127, ) судовий збір в сумі 73080 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 30.11.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30.11.2017р.

Головуючий суддя Ю.С. Мельниченко

Суддя Ю.О.Паляниця

Суддя О.В. Кротінова