ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

06.12.2017р. № 905/2798/17 за позовною заявою: Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» (, адреса: 85110, м. Костянтинівка, вул. Шмідта, буд. 20)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сана-Груп» (, адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Містобудівників, буд. 17/12)

про визнання договору недійсним

суддя Величко Н.В.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява № 1-791 від 28.11.2017 р. Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сана-Груп» про визнання договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 27.04.2015 р. недійсним.

Одночасно з позовною заявою позивачем надано клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Клопотання мотивовано тим, що позивач знаходиться у важкому фінансовому стані та на дату подачі позову на рахунках підприємства відсутні кошти для сплати судового збору.

На підтвердження доводів, викладених у клопотанні, позивачем надано: звіт про дебетові і кредитові операції по рахунку № 8652, виписка по рахунку.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У пункті 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013 роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Суд вважає доводи позивача, наведені у клопотанні про відстрочення або розстрочення сплати судового збору непереконливими, оскільки з поданих ним документів не вбачається, що Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» має лише два рахунка у фінансових установах, що обєктивно перешкоджає сплаті ним судового збору. Крім того, позивачем не наведено обставин, та не зазначено строку для відстрочення або розстрочення сплати сум судового збору та не надано доказів, що протягом певного часу у позивача з'явиться можливість для сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі. Також не надано доказів вжиття позивачем заходів по сплаті судового збору шляхом, наприклад, укладення договорів займу з третіми особами тощо.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про відстрочення або розстроечння сплати судового збору.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «ОСОБА_1 проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено Господарським процесуальним кодексом України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За приписами п.4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

З огляду на встановлені судом обставини та норми чинного процесуального законодавства, позовна заява № 1-797 від 28.11.2017 р. Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сана-Груп» про визнання договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 27.04.2015 р. недійсним, підлягає поверненню без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву № 1-791 від 28.11.2017 р. разом з додатками повернути Костянтинівському науково-виробничому підприємству «Кварсит» без розгляду.

Додаток (тільки заявнику): позовна заява на 5 арк. і додані до неї документи на 19 арк.

Суддя Н.В. Величко