ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 р. Справа № 909/926/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т.В. , секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування", вул. В.Кільцева, буд. 56, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08131

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька", вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення страхового відшкодування у розмірі 23352,53 грн.,

за участю:

від позивача: представник не з'явився,

від відповідача: ОСОБА_1 - старший юрисконсульт, (довіреність №150/2017 від 12.05.17).

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" звернулось в суд із позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 23352,53 грн.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту CLAU №8187 від 02.12.17 позивач виплатив страхувальнику ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 23862,53 грн., в результаті чого набув права зворотної вимоги до ПрАТ "СК "Галицька", яким згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4931610 застраховано цивільно-правову відповідальності винної у ДТП особи.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення 22423,08 грн. визнав. Щодо вимог про стягнення страхового відшкодування в розмірі 929,45 грн. заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов вх.№18064/17 від 14.11.17, де вказав, що обов'язок щодо відшкодування вказаної суми не встановлено законодавством про обов'язкове страхування та позивачем добровільно на власний розсуд було взято на себе у договорі добровільного страхування наземного транспорту CLAU №8187 від 02.12.16.

Позивач у письмових поясненнях вх.№18815/17 від 27.11.17 зазначив, що відповідно до ст.27 Закону України "про страхування" та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому вказує, що прямим доказом фактичних витрат є платіжне доручення №1509 від 31 травня 2017року. Представник позивача в судове засідання не з"явився; протягом розгляду справи від позивача надходили клопотання про розгляд справи за відсутності представника, тому суд вважає за можливе розглянути справу в порядку, передбаченому статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, судом встановлено наступне.

02.12.16 між ОСОБА_3, як страхувальником, та ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" укладено договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU №8187, відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси страхувальника з володіння, користування, розпорядження транспортними засобом "Mazda 6", державний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску 2014. Даний договір діє з 04.12.16 по 03.12.17 .

05.04.17 в м. Києві по вул.Зодчих, 26 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_3 яка керувала автомобілем НОМЕР_2 та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 07.06.17 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

17.05.17 ОСОБА_3 звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування у зв"язку з ДТП, яка є страховим випадком, згідно з умовами договору страхування CLAU №8187 від 02.12.16.

На виконання умов договору добровільного страхування, ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" 31.05.17 на підставі страхового акта №КР-012281 від 26.05.17, рахунка №СКмС-0004967 від 12.04.17, акта виконаних робіт №СЛмСА-005560 від 12.07.17, виплачено страхове відшкодування в розмірі 23862,53 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1509 від 31.05.17.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлено заяву про страхове відшкодування вих.№15/04/8.04/206-17 від 31.07.17, докази чого долучено до матеріалів справи. Проте, дана заява залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином, позивач стверджує, що виплата ТзДВ "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" в розмірі 23352,53 грн., що розраховується ( 23862,53 грн. - 510 грн.), де 23862,53 грн. - фактично виплачена сума та 510,00 грн. - франшиза, повинна бути відшкодована відповідачем ОСОБА_2 з додатковою відповідальністю "СК "ВіДі-Страхування".

Оцінивши надане суду обґрунтування позовних вимог, перевіривши матеріали справи та взявши до уваги заперечення відповідача, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 174 ГК України, господарські зобов"язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 352 ГК України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб"єктів господарювання (страховиків), пов"язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів. Страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування) - ч. 2 ст. 352 ГК України.

За договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов"язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 354 ГК України). Вказане положення кореспондується з ст. 979 ЦК України.

Частиною 1 ст. 355 ГК України передбачено, що об'єкти страхування, види обов"язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

За приписами статті 979 Цивільного кодексу України та 16 Закону України "Про страхування", за договором страхування одна сторона (страховик) зобов"язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов"язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

В силу положень частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв"язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно ст. 990 вказаного кодексу, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

З обставин справи слідує, що за договором добровільного страхування ТДВ "СК "ВіДі-Страхування", взяло на себе додаткові зобов'язання щодо відшкодування можливих збитків, пов'язаних з відновлювальним ремонтом застрахованого транспортного засобу без урахування фізичного зносу. У зв'язку із настанням страхового випадку, на виконання умов договору добровільного страхування, ТДВ "СК "ВіДі-Страхування", виплатило страхове відшкодування в розмірі 23862,53 грн.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_4, на момент скоєння ДТП була застрахована "ПрАТ "СК "Галицька згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4931610 від 10.10.16. Пунктом 4 якого передбачено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, що становить 200000,00 грн. Розмір франшизи 510,00 грн. (п.5 полісу). Строк дії даного договору з 10.10.16 до 09.10.17.

Відносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, зокрема і відповідальність страховика винної особи регламентується положеннями спеціального закону - "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та обмежується укладеним договором (полісом) страхування.

Враховуючи викладене, у відповідності до умов договору CLAU № 8187, підставою визначення розміру збитку є рахунки СТО офіційного дилера, визначеної Страховиком. За цими рахунками була визначена сума страхового відшкодування, яка сплачена страховиком (позивачем) на користь власника пошкодженого автомобіля. Проте, дана виплата здійснена позивачем у відповідності до правовідносин, які склалися між Страховиком (ТДВ "Страхова компанія "Віді-Страхування") та Страхувальником (ОСОБА_3) - власнико пошкодженого майна при настанні страхового випадку.

Пунктом 9.14. договору добровільного страхування CLAU №8187 від 02.12.16 встановлено, що після виплати страхового відшкодування до Страховика (ТДВ "Страхова компанія "ВІді-Страхування") переходять в межах фактичних затрат право вимоги, яке Страхувальник (ОСОБА_5 ) має до особи винної (відповідальної) за заподіяний збиток, згідно з чинним законодавством України".

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги (регресу), але не в повному обсязі виплаченого страхового відшкодування, а лише в тому об'ємі, який визначений Полісом обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст.14 ЦК України).

Для встановлення розмірів дійсної матеріальної шкоди, спричиненої власнику пошкодженого майна (автомобіля "Mazda 6" ) внаслідок ДТП, судом досліджено Звіт про визначення вартості матеріального збитку №3194 від 27.04.17 виконаний на замовлення позивача ФОП ОСОБА_6 ( свідоцтво про реєстрацію №0015265 від 06.02.08, Сертифікат суб"єкта оціночної діяльності 12/16 від 12.01.16) у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Згідно зазначеного вище Звіту, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу "Mazda 6", реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 26 квітня 2017 року складає 22933,08 грн.

Враховуючи розмір матеріальної шкоди 22933,08 за виключенням розміру франшизи - 510 грн., сума яка підлягає до стягнення становить 22423,08 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, здійснивши оцінку наявних у справі доказів, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, виходячи із заявлених позивачем вимог та наведених ним обґрунтувань, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в розмірі 22423,08 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

Судовий збір в розмірі 1503,48 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача. Враховуючи відмову в позові в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 929,45 грн., судовий збір в сумі 62,32 грн. належить залишити за позивачем. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до 124, 129 Конституції України, керуючись ст.33,34,43, 49, 75, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 23352,53 грн. задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька", вул. Василіянок, 22, м. Івано-Франківськ, 76018 (код 22186790) на користь товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування", вул. В.Кільцева, буд. 56, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08131(код 35429675)- 22423,08 ( двадцять дві тисячі чотириста двадцять три гривні вісім копійок) страхового відшкодування та 1503,48 (одну тисячу п"ятсот три гривні сорок вісім копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині позовних вимог про стягнення страхового відшкодування в розмірі 929,45 (дев"ятисот двадцяти дев"яти гривень сорока п"яти копійок) відмовити.

Судовий збір у розмірі 62,32 (шістдесят дві гривні тридцять дві копійки) залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.12.17

Суддя Максимів Т.В.