Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "05" грудня 2017 р. Справа № 906/176/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

за участю секретаря судового засідання: Шевчук - Сингаївської І. Г. за участю представників сторін:

- від позивача за первісним позовом: ОСОБА_1 - головний спеціаліст юридичного сектору РВ ФДМ України по Житомирській області, дов. від 11.01.2017 № 05/129

- від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2 - представник за дов. від 14.09.2017

- прокурор: Шевчук М.М., службове посвідчення № 038611, видане 11.01.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області (м. Житомир)

до Публічного акціонерного товариства "Головинський граніт" (м. Київ)

про стягнення 501887,14 грн та

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Головинський граніт" (м. Київ)

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області (м. Житомир)

за участю прокуратури Житомирської області

про стягнення збитків в розмірі частини орендної плати за майно, яке фактично не використовувалось за період з 05.07.2014 по 30.09.2015 в розмірі 650228,68 грн

Відповідно до ст. 81-1 ГПК України здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами.

В засіданні суду 05.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

26.02.2016 до господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява від Регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області до ПАТ "Головинський граніт" про стягнення 501887,11 грн за договором оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства "Головинський кар'єр" № 22 від 21.12.2001.

Ухвалою від 29.02.2016 господарський суд, зокрема, прийняв позовну заяву, порушив провадження у справі, призначив засідання суду, зобов'язав сторони надати необхідні документи; відстрочив сплату судового збору до прийняття судового рішення у справі.

21.03.2016 до суду від ПАТ "Головинський граніт" надійшла зустрічна позовна заява про стягнення збитків в розмірі частини орендної плати за майно, яке не використовувалося з 05.07.2014 по 30.09.2015 на суму 650228,68 грн з клопотанням про відстрочення судового збору, яку ухвалою від 22.03.2016 господарський суд повернув без розгляду на підставі п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України (а. с. 55, 56 у т. 1).

25.03.2016 до суду від ПАТ "Головинський граніт" надійшла апеляційна скарга від 25.03.2016 на ухвалу господарського суду від 22.03.2016 про повернення зустрічної позовної заяви у справі № 906176/16.

Ухвалою від 28.03.2016 господарський суд зупинив провадження у справі №906/176/16 до повернення матеріалів справи №906/176/16 з Рівненського апеляційного господарського суду (а. с. 72 у т.1).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.04.2016 скаргу ПАТ "Головинський граніт" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 22.03.2016 у справі № 906/176/16 та додані до неї документи повернуто скаржнику.

15.04.2016 ПАТ "Головинський граніт" подано до суду зустрічну позовну заяву про стягнення збитків в розмірі частини орендної плати за майно, яке не використовувалося з 05.07.2014 по 30.09.2015 на суму 650228,68 грн з додатками (а. с. 87-112 у т.1).

Ухвалою від 18.04.2016 господарським судом, зокрема, поновлено провадження у справі та призначено засідання суду (а. с.113 у т. 1).

Іншою ухвалою від 18.04.2016 господарським судом прийнято до розгляду зустрічний позов, об'єднавши в одне провадження для спільного розгляду із первісним позовом справі № 906/176/16 (а. с.114 у т. 1).

24.05.2016 до суду від РВ ФДМУ по Житомирській області надійшла заява про уточнення позовних вимог від 23.05.2016, вих № 05/1875 (а. с.158 у т.1), згідно з якою заявлено вимогу про припинення провадження в частині стягнення з ПАТ "Головинський граніт" боргу в розмірі 274117,86 грн та стягнення з ПАТ "Головинський граніт" залишку боргу з орендної плати у розмірі 128025,72 грн та 99743,56 грн пені.

Ухвалою від 22.06.2016 господарський суд зупинив провадження у справі №906/176/16 за ч. 1 ст. 79 ГПК України до вирішення апеляційної скарги у справі №906/219/16, яка розглядалась Рівненським апеляційним господарським судом.

26.09.2017 до суду від РВ ФДМУ по Житомирській області надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №906/176/16 у зв'язку з прийняттям Рівненським апеляційним господарським судом постанови від 12.09.2017, якою рішення господарського суду від 21.04.2017 у справі №906/219/16 залишено без змін.

Ухвалою від 28.09.2017 господарський суд поновив провадження у справі, призначив засідання суду для розгляду справи.

В подальшому, ухвалою від 22.11.2017 господарський суд, зокрема, відклав розгляд справи на 05.12.2017, зобов'язав позивача за зустрічним позовом надати суду письмовий розрахунок розміру та вартості демонтованої частини орендованої під'їзної колії та уточнення розрахунку позовних вимог, враховуючи вартість демонтованої частини орендованої під'їзної залізничної колії (а. с.173,174 у т.2).

05.12.2017 до господарського суду надійшов лист від 04.12.2017, вих № 05/3830 від РВ ФДМ України по Житомирській області разом з доданими до нього оригіналами платіжних доручень про сплату судового збору на суму 1600,00 грн.

Представник позивача за первісним позовом в засіданні суду в повному обсязі підтримав позовну заяву з врахуванням заяви від 23.05.2016, вих № 05/1875 (а. с.158 у т. 2); проти зустрічного позову заперечив з підстав, викладених у запереченнях по зустрічному позову від 18.05.2016, вих № 05/1826 (а. с.149,150 у т.1).

Представник відповідача за первісним позовом в засіданні суду заперечив проти позовної заяви з підстав, викладених у відзиві на позов від 24.05.2016 (а. с. 119,120 у т.1); повідомив про не виконання вимог ухвали господарського суду від 22.11.2017.

Прокурор позовні вимоги за первісним позовом підтримав; проти зустрічного позову заперечив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши уповноважених представників сторін та прокурора, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2001 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області (далі - орендодавець, позивач за первісним позовом) та Закритим акціонерним товариством "Головинський граніт", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Головинський граніт", (далі - орендар, відповідач за первісним позовом) укладено договір № 22 оренди цілісного майнового комплексу державного підприємства "Головинський кар'єр" (далі - договір оренди), згідно п.1.1 якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Державного підприємства "Головинський кар'єр", склад і вартість якого визначено відповідно до акта оцінки, протоколу про результати інвентаризації та передавального балансу підприємства, складеного станом на 30.11.2001, вартість якого становить 2655000,00 грн, у тому числі: основні фонди за залишковою вартістю 2655000,00 грн (а. с.15 - 17 у т. 1).

У п. 3.1 договору оренди зазначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить 8850,00 грн без ПДВ за базовий місяць розрахунку - листопад 2001 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2001 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за грудень 2001 року.

Відповідно до п. 3.3 договору оренди орендна плата перераховується до державного бюджету щомісяця, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п. 3.5 договору оренди орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з розділом 5 договору оренди орендар зобов'язується, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до Держбюджету України; забезпечити збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню, псуванню, здійснювати заходи протипожежної безпеки; своєчасно здійснювати капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна; протягом місяця після укладення цього договору застрахувати орендоване майно; щомісяця до 12 числа надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати (копію платіжного доручення з відміткою банку, що обслуговує орендаря); у разі припинення або розірвання договору - повернути орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу.

В п. 10.1 договору оренди сторони встановили, що цей договір укладено строком на п'ять років, що діє з 21.12.2001 до 21.12.2006 включно.

Факт передачі цілісного майнового комплексу підтверджено відповідним актом приймання - передачі від 21.12.2001 (а. с.18 у т. 1).

Сторони також укладали додаткові договори до договору оренди (а. с.19-31 у т.1).

Так, договором від 20.02.2006 про внесення змін та доповнень до договору оренди п.10.1 договору оренди викладено у іншій редакції та зазначено, що цей договір укладено строком на 9 років та діє з 21.12.2001 до 21.12.2010 включно (а. с. 21 т.1).

Згідно з договором № 4 від 18.03.2008 про внесення змін до договору оренди, сторони дійшли згоди, що річна орендна ставка за використання цілісного майнового комплексу державного підприємства встановлюється на рівні 6% від вартості майна і застосовується з 01.03.2008; у п. 3.1 розділу 3 договору оренди змінено слова та цифри на "базовий місяць розрахунку лютий 2008 р. - 20157,66 грн" (а. с. 22 у т. 1).

Додатковим договором № 6 від 20.12.2010 про продовження дії договору оренди з врахуванням змін та доповнень від 15.12.2003, від 30.03.2004, від 20.02.2006, від 18.03.2008 та від 06.11.2009, продовжено чинність договору до 21.12.2015 (а. с. 24 т.1).

Відповідно до додаткового договору № 9 від 31.03.2011 про внесення змін до договору оренди, зокрема, орендна плата за базовий місяць оренди за лютий 2011 року становить 41295,56 грн; орендна плата перераховується до Держбюджету України щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним; нарахування та стягнення пені здійснюється за весь термін прострочення орендарем виконання зобов'язання щодо перерахування орендної плати в терміни, встановлені п. 3.3 договору (а.с.27, т. 1).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2011 № 961 та рішення господарського суду Житомирської області від 26.09.2013, залишеного в силі постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.12.2013 у справі №5/5007/1435/12, орендну ставку по договору оренди встановлено в розмірі 12%.

Відповідно до додаткового договору № 11 від 11.02.2014 про внесення змін до договору оренди, абзац 1 п. 3.1 розділу 3 договору оренди викладено в такій редакції: "Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 (зі змінами та доповненнями), і становить без ПДВ 84742,44 грн за базовий місяць розрахунку, грудень 2011 року" (а. с. 30. 31 у т.1).

Однак, ПАТ "Головинський граніт" не виконано зобов'язання по договору оренди щодо сплати орендної плати та не перераховано до Державного бюджету України такі кошти: за жовтень 2015 року - 148075,30 грн; за листопад 2015 року - 151036,81 грн; за грудень (до 21.12.2015) - 103031,47 грн.

18.02.2016 позивач за первісним позовом направив на адресу відповідача за первісним позовом претензію № 05/177 від 16.01.2016 з вимогами сплатити існуючу заборгованість з орендної плати у розмірі 402143,58 грн та пеню у розмірі 99743,56 грн (а. с. 40 у т. 1), які орендарем державного майна виконані не були.

У зв'язку із невиконанням орендарем умов договору оренди щодо своєчасної сплати орендної плати та у зв'язку із завершенням 21.12.2015 терміну дії договору оренди, робочою групою з розгляду питань оренди ЦМК та їх структурних підрозділів регіонального відділення, було прийнято рішення не продовжувати дію договору на наступний строк. Про прийняте рішення було повідомлено орендаря листами від 18.08.2015, вих № 06/2702 (а.с.32 у т.1) та від 22.09.2015, вих № 06/3086 (а. с. 35 у т.1).

Листом від 17.12.2015, вих № 06/5102 позивач за первісним позовом повідомив відповідача за первісним позовом про припинення чинності договору оренди у зв'язку з закінченням терміну його дії (а. с. 37 у т. 1). Крім того, листом від 16.01.2016, вих. № 06/ 187 (а. с. 38 у т. 1) повторно повідомив орендаря про припинення дії договору оренди від 21.12.2001 №22 у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено; а також про необхідність сплати орендної плати та штрафних санкцій, нарахованих станом на 21.12.2015; забезпечення повернення державного майна з оренди.

Таким чином, позивачем за первісним позовом на дату подання позовної заяви до суду, заявлено суму боргу по орендній платі за період з жовтня 2015 по 21.12.2015 у розмірі 402143,58 грн та пені у розмірі 99743,56 грн, про що свідчать відповідні розрахунки заборгованості по орендній платі та пені (а. с. 8, 9 у т. 1).

Після порушення провадження у справі відповідачем за первісним позовом погашено суму боргу по орендній платі у розмірі 274117,86 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (а. с.122 - 148 у т.1) та узагальненою інформацією щодо сплати орендної плати по договору оренди (а. с.159 у т.1)

У зв'язку з частковим погашенням боргу, позивачем за первісним позовом заявлено вимогу про припинення провадження в частині стягнення сплаченого боргу у сумі 274117,86 грн та стягнення з ПАТ "Головинський граніт" залишку боргу з орендної плати у розмірі 128025,72 грн та 99743,56 грн пені (а. с.158 у т.1).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач за первісним позовом посилається на невиконання відповідачем за первісним позовом умов п. 3.1, 5.2 договору оренди щодо своєчасності та повноти сплати орендної плати до Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, слід зазначити, що статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

З урахуванням ч. 2 ст. 287 ГК України передача в оренду цілісних майнових комплексів, які належать до державного сектора економіки, регулюється Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-XII (зі змінами та доповненнями) (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон), орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 10 Закону передбачено умови, які є істотними для даних договорів, а відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору.

Проведення часткових розрахунків заборгованості по орендній платі відповідачем за первісним позовом свідчить про те, договір оренди від 22.12.2001 № 22 зі змінами і доповненнями виконується, що сторонами не заперечується.

Крім того, законодавство, що діяло на момент укладення договору оренди, не передбачало обовязку його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі (ч. 3 ст. 18 Закону ).

Частиною 1 ст. 19 Закону передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

З огляду на зазначене, позовні вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення основного боргу по сплаті орендної плати в сумі 128025,72 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У зв'язку зі сплатою частково відповідачем за первісним позовом суми боргу по орендній платі у розмірі 274117,86 грн, слід припинити провадження в цій частині стягнення боргу на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Щодо заявленої пені суд зазначає таке.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Відповідно до п.3.3 договору оренди (з врахуванням додаткового договору № 9 від 31.03.2011) сторонами погоджено, що орендна плата перераховується до державного бюджету щомісяця, не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п.3.5 договору оренди (з врахуванням додаткового договору № 9 від 31.03.2011), нарахування та стягнення пені здійснюється за весь термін прострочення орендарем виконання зобов'язання щодо перерахування орендної плати в терміни, встановлені п.3.3 договору.

В зв'язку з тим, що відповідачем за первісним позовом порушено умови договору оренди щодо своєчасної оплати коштів за оренду державного майна, позивачем за первісним позовом нараховано пеню в розмірі 99743,56 грн за період з 28.10.2015 по 21.12.2015 згідно з доданим розрахунком (а.с. 9 у т. 1).

З огляду на вимоги ст. 43 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані, у тому числі, з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок (п. 1.12 постанови пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

На вимогу суду представник позивача в засіданні суду надав розрахунок пені по договору оренди № 22 від 21.12.2001 за період з 16.11.2015 по 21.12.2015, відповідно до якого вказано розмір пені у сумі 7518,50 грн (а. с. 170, 171 у т. 2); однак, наголошено, що заявлена у позовній заяві пеня у розмірі 99743,56 грн підтримується в повному обсязі.

Разом з тим, перевіривши розрахунок суми пені у розмірі 99743,56 грн, суд приходить до висновку про його неправильність.

Зважаючи на приписи норм права щодо нарахування пені, беручи до уваги п. 3.5 договору оренди (з врахуванням додаткового договору № 9 від 31.03.2011) судом самостійно здійснено розрахунок пені за період з 16.11.2015 по 21.12.2015, а тому правильна сума її становить у розмірі 7518,49 грн згідно з таким розрахунком:

- період з 16.11.2015 по 15.12.2015 (сума боргу 148075,30 грн): 148075,30 грн (сума боргу) * 44 (подвійна облікова ставка НБУ) / 100 / 365 (кількість днів у 2015 році) * 30 (кількість прострочених днів) = 5355,05 грн;

- період з 16.12.2015 по 21.12.2015 (сума боргу 148075,30 грн +151036,81 грн = 299112,11 грн); 299112,11 грн (сума боргу) * 44 (подвійна облікова ставка НБУ) / 100 / 365 (кількість днів у 2015 році) * 6 (кількість прострочених днів) = 2163,44 грн.

А всього на загальну суму 7518,49 грн (5355,05 + 2163,44).

Як визначено у ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тому заперечення відповідача за первісним позовом судом не приймаються, оскільки вони спростовуються нормами закону та матеріалами справи.

У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 128025,72 грн заборгованості по сплаті орендної плати та 7518,49 грн пені обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

В частині стягнення орендної плати в сумі 274117,86 грн провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.п. 1-1 п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки борг було сплачено після надходження позову до суду. Щодо стягнення пені у розмірі 92225,07 грн слід відмовити за безпідставністю її заявлення.

Зважаючи на те, що ухвалою від 29.02.2016 господарський суд відстрочив позивачу за первісним позовом сплату судового збору до прийняття судового рішення у справі; 04.08.2017 останнім сплачено 1600,00 грн судового збору, слід стягнути з відповідача за первісним позовом судовий збір за розгляд позовної заяви як на користь позивача за первісним позовом, так і в дохід Державного бюджету України у відповідних сумах.

Щодо зустрічного позову суд зазначає, що у зустрічній позовній заяві, вказано, серед іншого, що 05.07.2014 здійснено кримінальне правопорушення (крадіжку) частини залізничної під'їзної колії, яка входить до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства "Головинський кар'єр", орендованого ПАТ "Головинський граніт" на підставі договору оренди № 22 від 21.12.2001 (а. с. 87, 89 у т. 1).

Обгрунтовуючи свої зустрічні вимоги ПАТ "Головинський граніт" посилається на те, що він як орендар на виконання договору оренди сплачував орендну плату і тим самим поніс збитки в розмірі частини орендної плати за майно (залізнична під'їзна колія, споруди залізничної лінії 2,1 км, залізничний рухомий склад (тепловоз ТГМ -23Б, тепловоз ТГМ-23Б), яке він в силу вище вказаної обставини не може використовувати.

Відповідно до заперечень на зустрічний позов від 18.05.2016, вих. № 05/1826 РВ ФДМУ по Житомирській області зокрема, звернуто увагу на те, що спірна залізнична колія загальною довжиною становить майже 15 кілометрів, з якої на ділянці залізниці в районі с. Бежів Черняхівського району довжиною близько 50 метрів частково знято кріплення та перемички між рейками (а. с. 149, 150 у т.1).

Враховуючи викладене та з метою встановлення розміру та вартості демонтованої частини під'їзної залізничної дороги та, у зв'язку з цим, необхідності здійснення уточнення розрахунку позовних вимог ПАТ "Головинський граніт", господарський суд ухвалою від 22.11.2017 розгляд справи відклав, зобов'язав ПАТ "Головинський граніт" надати письмовий розрахунок розміру та вартості демонтованої частини орендованої під'їзної залізничної колії та уточнення розрахунку позовних вимог, враховуючи вартість демонтованої частини орендованої під'їзної залізничної колії (а. с. 173, 174 у т. 2)..

Представник ПАТ "Головинський граніт" не надав суду витребуваних доказів та вказав про неможливість їх надання.

Господарським судом не встановлено поважних причин неподання позивачем витребуваних матеріалів.

Суд зауважує, що витребувані судом матеріали є необхідними для вирішення спору. Ненадання письмового розрахунку розміру та вартості демонтованої частини орендованої під'їзної колії та уточнення розрахунку позовних вимог, враховуючи вартість демонтованої частини орендованої під'їзної залізничної колії перешкоджають з'ясуванню дійсних обставин за зустрічним позовом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору.

Тобто, процесуальний закон прямо передбачає, що неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду.

При цьому, ч. 2 ст. 82 ГПК України на суд покладено обовязок прийняття у нарадчій кімнаті рішення саме за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом.

Однак необхідних доказів для надання оцінки обставинам, викладеним у зустрічній позовній заяві, ПАТ "Головинський граніт" на вимогу суду не подано.

За таких обставин, зустрічний позов до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області про стягнення збитків в розмірі частини орендної плати за майно, яке не використовувалось за період з 05.07.2014 по 30.09.2015 на суму 650228,68 грн підлягає залишенню без розгляду через неподання позивачем за зустрічним позовом необхідних для вирішення спору доказів.

Одночасно суд зазначає, що позовна заява розглянута у термін більший, ніж визначено ст. 69 ГПК України, однак з дотриманням критеріїв розумності строку, визначених практикою Європейського суду з прав людини.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 60, п. 5 ст. 81, ст. ст. 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Головинський граніт" (01103, м.Київ, вулиця Івана Фіалека, 1, ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області (10008, м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 20, )

- 128025,72 грн заборгованості по сплаті орендної плати;

- 7518,49 пені;

- 1600,00 грн сплаченого судового збору.

3. В задоволенні суми пені у розмірі 92225,07 грн відмовити.

4. Припинити провадження в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Головинський граніт" боргу в розмірі 274117,86 грн у зв'язку з відсутністю предмету спору.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Головинський граніт" (01103, м.Київ, вулиця Івана Фіалека, 1, код ЄДРОПУ 31603505) в дохід Державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України; отримувач коштів: ГУК у м.Києві / м.Київ / 22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 433,16 грн судового збору.

6. Зустрічний позов залишити без розгляду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.12.2017.

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - 3 сторонам

4 - прокуратурі Житомирської області