ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017 справа № 908/1751/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 не зявився; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя
на рішення Господарського суду Запорізької області
від03.10.2017 (підписано 09.10.2017)
у справі№ 908/1751/17 (суддя Ярешко О.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Запорожпроект", м. Запоріжжя
доКонцерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя
простягнення 46 977,46 грн.
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорожпроект", м. Запоріжжя (Позивач) із позовом до Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя (Відповідач) про стягнення суми коштів в розмірі 46 977,46 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.10.2017 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, а також при неповному зясуванні обставин справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції в порушення норм ст.ст. 79, 121 ГПК України не зупинив провадження у даній справі до розгляду касаційної скарги у справі № 908/3103/16, а також не змінив спосіб та порядок виконання рішення

Відповідач, крім того, наголошує, що судом першої інстанції не досліджено розрахунку 3% річних та інфляційних.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, у звязку з чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу за наявними в справі матеріалами у відсутності представників сторін, що не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Донецького апеляційного господарського суду по справі № 908/3103/16 від 08.08.2017, яка набрала законної сили, стягнуто з Відповідача на користь Позивача заборгованість за договором підряду на проведення проектно-вишукувальних робіт № 102 від 12.02.2013 у розмірі 146 471,71 грн.

Вищезазначеним судовим рішенням в межах даної справи, встановлені наступні обставини, що в силу ст. 35 ГПК України мають преюдиційне значення у розгляді даної справи, а саме:

- укладення 12.02.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мідас-буд" (правонаступником якого є Позивач) та Відповідачем договору підряду на проведення проектно-вишукувальних робіт № 102 (далі Договір), за умовами якого Позивач зобов'язався за заявками Відповідача виконати проектні роботи з розробки проектно-кошторисної документації (далі ПКД) згідно із завданнями на проектування та іншими необхідними вихідними даними, наданими Відповідачем, а останній прийняти та оплатити роботу згідно з умовами договору;

- виконання Позивачем робіт по розробці проектно-кошторисної документації, що передбачено умовами зазначеного Договору;

- обставини порушення Відповідачем грошового зобовязання щодо оплати за виконані роботи в сумі 146 471,71 грн. та невиконання цього зобовязання на момент винесення судового рішення, а також факт підписання сторонами акту приймання-передачі проектної документації 22.07.2015.

В силу ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи, що судовим рішенням по справі № 908/3103/16 встановлені обставини порушення Відповідачем обовязку за договором підряду на проведення проектно-вишукувальних робіт № 102 від 12.02.2013, зокрема, прострочення виконання грошового зобовязання на суму 146 471,71 грн., колегія суддів вважає, що ці обставини не досліджуються судом у межах даної справи, в силу вищенаведеної норми закону.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно до вимог п. 2.8 Договору, остаточний розрахунок за виконані роботи у кожному окремому випадку здійснюється на підставі рахунку на оплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Позивача або в будь-якій іншій формі, яка не заборонена діючим законодавством України, згідно акту виконаних робіт протягом 20-ти банківських днів з моменту підписання акту прийому передачі виконаних робіт.

З урахуванням вищенаведених обставин, що встановлені судом першої інстанції при розгляді справи № 908/3103/16, вимог п. 2.8 Договору, судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що Відповідачем порушено грошове зобовязання, починаючи з 18.08.2015.

На час звернення із позовом у даній справі до суду Відповідач свої зобовязання з оплати за виконані роботи у розмірі 146 471,71 грн. не виконав, доказів оплати не надав.

У звязку з невиконанням Відповідачем свого зобовязання по оплаті виконаних робіт Позивачем нараховані та заявлені до стягнення 3% річних в розмірі 8 836,41 грн. за період з 27.08.2015 по 30.08.2017 та інфляційних в розмірі 38 141,05 грн. за період з вересня 2015 року по липень 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного судом першої інстанції розрахунку (з урахуванням неможливості виходу за межі позовних вимог), судова колегія вважає вірним висновок суду щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 8 836,41 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних, зроблений судом першої інстанції (з урахуванням неможливості виходу за межі позовних вимог), судова колегія також погоджується з висновком суду в частині стягнення інфляційних в сумі в сумі 38 141,05 грн.

Заперечуючи проти стягнення на користь Позивача 3% річних та інфляційних, Відповідач зазначає про те, що судом першої інстанції не було досліджено розрахунку сум цих складових, натомість Відповідачем будь-якого контррозрахунку не надано.

Проте, судова колегія вважає, зазначені зауваження Позивача необґрунтованими та такими, що не впливають на висновок господарського суду, оскільки розрахунок сум 3% річних та інфляційних перевірений також і судовою колегією та визнаний таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Судова колегія також вважає безпідставними доводи Відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині відмови в зупиненні провадження у даній справі до розгляду касаційної скарги у справі № 908/3103/16, а також не змінив спосіб та порядок виконання рішення, оскільки по-перше, заява про зупинення провадження у справі № 908/1751/17 в матеріалах справи відсутня, а по-друге дослідження питання щодо способу та порядку виконання рішення у справі № 908/3103/16 виходить за межі розгляду даної справи.

За змістом ст. 44 Господарського процесуального кодексу України витрати з оплати послуг адвоката відносяться до складу судових витрат, які підлягають розподілу у загальному порядку, встановленому ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

В матеріалах справи наявні договір про надання правової допомоги б/н від 21.08.2017, додаткова угода б/н від 12.09.2017 до договору правової допомоги від 21.08.2017, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП №001097 та квитанція до прибуткового касового ордеру № 16 від 05.09.2017 на суму 4 000,00 грн. із зазначенням підстави правова допомога адвоката за договором про надання правової допомоги від 21.08.2017 у господарській справі № 908/1751/17, що підтверджують факт понесення Позивачем відповідних витрат на послуги адвоката саме у звязку з розглядом даної справи.

Приймаючи до уваги, наявність доказів, що підтверджують проведені Позивачем зазначені витрати, присутність адвоката у двох судових засіданнях, а також те, що справа не є складною і підготовка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль, неспіврозмірність зазначеної до стягнення суми, судова колегія дійшла висновку, що висновок господарського суду про стягнення з Відповідача 2 000,00 грн. витрат за послуги адвоката, є вірним.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судова колегія не вбачає.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 03.10.2017 у справі № 908/1751/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 03.10.2017 у справі № 908/1751/17 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3