Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

05.12.2017 Справа № 927/951/17

За позовом Анімаккорд Лтд, резидент Республіки Кіпр, 1095, м. Нікосія, ОСОБА_1, будинок 6, корпус С, 7 поверх, офіс 703,

адреса для листування: вул. Велика Васильківська 56, оф. 11, м. Київ, 03150

до Комунального підприємства "Будинок Книги" Чернігівської міської ради,

проспект Миру, буд. 45, м. Чернігів, 14013,

про захист авторського права 96000 грн.

суддя Демидова М.О.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 02.04.2017; ОСОБА_3, посвідчення №000084 від 12.07.2017, адвокат;

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність від 27.10.2017; ОСОБА_5, довіреність від 07.11.2017;

в с т а н о в и в:

Позивачем - Анімаккорд Лтд, подано позов до відповідача - Комунального підприємства "Будинок Книги" Чернігівської міської ради, про захист авторського права шляхом стягнення компенсації за протиправне використання відповідачем об'єктів авторського права позивача у розмірі 96000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що неправомірними діями відповідача було порушено виключні права позивача на об'єкти інтелектуальної власності, а саме на самостійні твори: графічне зображення персонажа "Маша", графічне зображення персонажа "Белка", графічне зображення персонажа "Заяц".

За письмовим клопотанням відповідача судом на підставі приписів ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

За письмовим клопотанням позивача від 27.10.2017 у судових засіданнях проводилась аудіо- та відеофіксація судового процесу з використанням портативних засобів.

У судовому засіданні 27.11.2017 на підставі приписів ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 05.12.2017, 14 годин 00 хвилин.

У судове засідання прибули повноважні представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Позивачем долучено до матеріалів справи докази згідно з додатком, зокрема, компакт-диск з відеозаписом фіксування розповсюдження контрафактної продукції.

Письмовим відзивом на позовну заяву від 14.011.2017 відповідач щодо позовних вимог заперечував з викладений у ньому підстав.

Від відповідача на адресу суду надійшло письмове клопотання від 27.11.2017, відповідно до якої позивач просив долучити до матеріалів справи додаткові докази.

Крім того, позивач заявив клопотання про покладення на відповідача витрат на послуги адвоката у розмірі 10000 грн. 00 коп.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, вислухавши присутнього в судовому засіданні під час судового розгляду справи представників сторін, суд встановив такі фактичні обставини.

01.04.2008 товариством з обмеженою відповідальністю Студія "АНИМАККОРД" (замовник, позивач) та ОСОБА_6 (автор-виконавець) укладено авторський договір замовлення № ОК-2/2008 (а.с. 197 199), відповідно до п.1.1. якого автор-виконавець створив і передав замовнику сценарії 8-ми серій дитячого телевізійного серіалу «Маша и Медведь», а замовник прийняв та оплатив сценарій (п. 1.1. договору).

08.06.2010 товариством з обмеженою відповідальністю Студія "АНИМАККОРД" як правовласником та товариством з обмеженою відповідальністю «Маша и Медведь» як правонабувачем укладено договір про відчуження виключних прав на аудіовізуальні твори (серіал «Маша и Медведь») №010601-МиМ (а.с. 208 209), відповідно до п.1.1. якого правовласник передає правонабувачу виключне право на аудіовізуальні твори (серіал «Маша и Медведь» (далі твір), який має статус «національний фільм», а правонабувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду. Передачі підлягає виключне право на серії аудіовізуальних творів: 1) «Раз, два, три! Елочка гори!» 2) «первак встреча!», 3) «До весні не будить!», 4) «Весна пришла!», 5) «Ловись рыбка!», 6) «Следы невидимых зверей», 7) «С волками жить…», 8) «Позвони мне, позвони!».

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на твір (пункт 6.1).

Відповідно до пункту 2 додатку № 1 до договору одночасно з передачею права на твір правовласник передає правонабувачу у повному об'ємі виключні права на всі юридично значущі охоронювані елементи твору (включаючи, але не обмежуючись, назвою твору та його окремих серій, графічним зображенням, мальованими зображеннями персонажів твору, їх іменами, текстом) незалежно від того, чи поіменовані вказані елементи безпосередньо у додатках до договору (а.с. 210).

10.12.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» (правовласник) та Анімаккорд Лтд (позивач, набувач) укладено договір №ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали «Маша і Мєдвєдь» і «Машині казки») (далі за текстом договір), у відповідності з умовами пункту 1.1 якого правовласник у порядку, передбаченому договором, передає і відчужує набувачу виключне право у повному обсязі на аудіовізуальні твори, а набувач зобов'язується сплатити правовласнику обумовлену договором винагороду.

Відповідно до п. 1.3 договору правовласник заявляє і гарантує, що правовласник є єдиним власником виключного права на аудіовізуальні твори і що після передачі/відчуження згідно актів передачі прав або актам приймання-передачі виключне право на аудіовізуальні твори не буде заставлено та не буде обтяжено ніякими іншими зобов'язаннями чи будь-якими іншими інтересами будь-якого виду.

Відповідно до п. 1.5 договору виключне право на аудіовізуальні твори переходить від правовласника до набувача з дати підписання актів приймання прав.

Згідно п. 1.7.1 договору до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром за всіма діючим ліцензійними договорами (зазначених у відповідному додатку до договору), укладених правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі за цим договором. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити усі компанії-ліцензіати у письмовій формі про передачу своїх прав за діючими ліцензійним договорам.

Пунктом 4.1 договору визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачу у повному обсязі виключне право на всі юридично значимі охоронювані елементи та об'єкти аудіовізуальних творів, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, інструкцію по стилю, робочі матеріали, назву анімаційних серіалів «Маша і Медведь» та «Машині казки», графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо у додатках до договору.

Відповідно до п. 7.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом усього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації терміну дії виключного права.

Додатком № 1 до договору від 10.12.2014 № ММ-2 сторони погодили основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів «Маша и Медведь» і «Машині казки» та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

Відповідно до п. 1 акту передачі прав №1 від 01.01.2015 до договору від 10.12.2014 № ММ-2 правовласник на дату підписання вказаного акту передав набувачу виключне право у повному обємі на аудіовізуальні твори, а набувач прийняв виключне право у повному обємі на аудіовізуальні твори (а.с. 38-39).

Як зазначає позивач, 17.08.2017 у магазині «Будинок книги», господарську діяльність у якому здійснює Комунальне підприємство "Будинок Книги" Чернігівської міської ради, розташованому за адресою: 14013, м. Чернігів, Проспект Миру, буд. 45, здійснено продаж (реалізація, розповсюдження) товарів: дитячі іграшки пазли на 20 елементів, на коробці яких зображено без дозволу позивача графічні зображення персонажів «Маша», «Белка», «Заяц» з аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь».

Як зазначив позивач, відповідачем використано 3 самостійні об'єкти інтелектуальної власності з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь», а саме графічні зображення персонажів «Белка», «Маша», «Заяц».

У підтвердження розповсюдження товарів у магазині «Будинок книги», господарську діяльність у якому здійснює відповідач, позивач надав завірені копії фіскальних чеків КП "Будинок Книги" Чернігівської міської ради від 17.08.2017 №1620 (а.с. 48), фотокопії придбаного товару та компакт-диск з відповідним записом процедури закупівлі (а.с. 44-47,49,74).

На фотокопіях коробки пазлів, наданих позивачем до справи, зазначений їх розмір 12/15 см. Оригінали вказаних пазлів оглядалися судом та учасниками судового процесу в судових засіданнях.

При цьому позивач стверджує, що ним не надавався відповідачу будь-який дозвіл на використання ані самого аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Маша і Мєдвєдь», ані його частин. Між позивачем та відповідачем не укладалось жодних договорів на використання зазначеного персонажу.

Вказаними діями, за доводами позивача, відповідач порушив виключні майнові авторські права позивача на аудіовізуальні твори «Маша и Медведь», зокрема на його складові частини, у звязку з чим позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача компенсації за порушенням виключних прав на самостійні твори у заявленому до стягненні розмірі 96000 грн. 00 коп. Розмір компенсації позивач обґрунтовує трикратністю порушення прав інтелектуальної власності, а також використанням трьох обєктів інтелектуальної власності позивача.

У відзиві на позовну заяву відповідач щодо позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що договір про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали «Маша і Медведь» і «Машині казки») №ММ-2 від 10.12.2014 укладений не з первинним субєктом авторського права, а з ТОВ «Маша и Медведь»; вказана юридична особа не є первинним субєктом авторського права у розумінні Закону України «Про авторське право і суміжні права» та, на думку відповідача, підлягає доведенню не лише наявність виключних прав у позивача, а й у ТОВ «Маша и Медведь», яке ці права передало позивачеві на підставі договору. Відповідач зазначив, що виробником пазлів є ТОВ «Данко Тойс», на пазлах міститься інформація «Всі права інтелектуальної власності захищені», що надало право на їх продаж та не порушує майнових авторських прав позивача. У відзиві на позов відповідач також не погодився з сумою компенсації, визначеної позивачем.

Відповідачем у якості доказів до матеріалів справи додані фотокопії коробки, у яких постачалися спірні пазли, та фотокопія примірника пазлів «Маша и Медведь», на яких міститься відповідна інформація про виробника, номер партії, дата виготовлення та застереження, що всі права інтелектуальної власності захищені (а.с. 182-184). На фотокопіях коробки вказаних пазлів зазначений їх розмір - 155/115 мм; оригінали вказаних пазлів оглядалися судом та учасниками судового процесу в судових засіданнях.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Захист порушених особистих немайнових та майнових прав керується Цивільним кодексом України та Законом України "Про авторське право і суміжні права".

Згідно ч. 1, 2 ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Об'єктами авторського права є твори, зокрема, аудіовізуальні твори (п. 1 ч. 1 ст. 433 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 435 Цивільного кодексу України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства).

Відповідно до статті 7 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Відповідно до п.п. 1,2 статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а)виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані. Майнове право суб'єкта авторського права, який є юридичною особою, може бути передане (відчужене) іншій особі у встановленому законом порядку внаслідок ліквідації цієї юридичної особи - суб'єкта авторського права.

Відповідно до п. 1-2 статті 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21-25 цього Закону. Передача права на використання твору іншим особам може здійснюватися на основі авторського договору про передачу виключного права на використання твору або на основі авторського договору про передачу невиключного права на використання твору.

Частина 1 та 2 Стаття 33 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачає, що договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі. В усній формі може укладатися договір про використання (опублікування) твору в періодичних виданнях (газетах, журналах тощо). Договір про передачу прав на використання творів вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов (строку дії договору, способу використання твору, території, на яку поширюється передаване право, розміру і порядку виплати авторської винагороди, а також інших умов, щодо яких за вимогою однієї із сторін повинно бути досягнено згоди). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи та її фактичними обставинами доведено факт, що позивач є власником виключних майнових прав на твір (аудіовізуальні твори серіал «Маша и Медведь») та його складові частини і має право захищати свої права, в тому числі шляхом звернення до господарського суду.

Посилання відповідача як на підставу заперечень на факт укладення договору про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали «Маша і Мєдвєдь» і «Машині казки») № ММ-2 від 10.12.2014 не з первинним субєктом авторського права, а з ТОВ «Маша и Медведь», що, за доводами відповідача, не є первинним субєктом авторського права у розумінні Закону України «Про авторське право і суміжні права», є безпідставними, оскільки матеріали справи свідчать про перехід авторських прав від ОСОБА_6 (автор-виконавець) до позивача на підставі відповідних послідовних правочинів:

- авторський договір-замовлення № ОК-2/2008 від 01.04.2008 між ТОВ Студія "АНИМАККОРД" (замовник, позивач) та ОСОБА_6 (автор-виконавець);

- договір від 08.06.2010 про відчуження виключних прав на аудіовізуальні твори (серіал «Маша и Медведь») №010601-МиМ між ТОВ Студія "АНИМАККОРД" (правовласник) та ТОВ «Маша и Медведь» (правонабувач);

- договір від 10.12.2014 №ММ-2 про відчуження виключного права на аудіовізуальний твір (анімаційні серіали «Маша і Мєдвєдь» і «Машині казки») між ТОВ «Маша і Мєдвєдь» (правовласник) та Анімаккорд Лтд (набувач).

Зображення персонажів твору названого мультиплікаційного серіалу є частинами твору, які можуть використовуватися самостійно, а тому розглядаються судом як твори.

Відповідно до ст. 440 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до ст. 443 Цивільного кодексу України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 441 Цивільного кодексу України використанням твору є його:1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо.2. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Як встановлено судом, 17.08.2017 у магазині «Будинок книги», господарську діяльність у якому здійснює Комунальне підприємство "Будинок Книги" Чернігівської міської ради, розташованому за адресою: 14013, м. Чернігів, Проспект Миру, буд. 45, здійснено продаж (реалізація, розповсюдження) товарів: дитячі іграшки пазли на 20 елементів, на коробці яких зображено графічні зображення персонажів «Маша», «Белка», «Заяц» з аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу «Маша и Медведь», що підтверджено відеозаписом, наданим позивачем, та відповідними фіскальними чеками.

На фотокопіях коробки пазлів, наданих позивачем до справи, зазначений їх розмір 12/15 см. Оригінали вказаних коробок пазлів оглядалися судом та учасниками судового процесу в судових засіданнях.

Відповідачем же у якості доказів до матеріалів справи додані фотокопії коробки та фотокопія примірника пазлів «Маша и Медведь», на яких міститься відповідна інформація про виробника, номер партії, дата виготовлення та застереження, що всі права інтелектуальної власності захищені (а.с. 182-184). На фотокопіях коробки вказаних пазлів зазначений їх розмір - 155/115 мм; оригінали вказаних коробок пазлів оглядалися судом та учасниками судового процесу в судових засіданнях.

Відповідач стверджує, що саме надані ним, а не позивачем, пазли розповсюджуються Комунальним підприємством "Будинок Книги" Чернігівської міської ради у магазині, розташованому за адресою: 14013, м. Чернігів, Проспект Миру, буд. 45.

З огляду на суперечливість доводів позивача та відповідача у справі щодо примірників коробок пазлів, реалізованих у приміщенні магазину відповідача, судом здійснено перегляд відеозапису процедури закупівлі вказаних пазлів, що здійснена повноважним представником позивача ОСОБА_2

В процесі перегляду відеозапису, що міститься у матеріалах справи на відповідному наданому позивачем компакт-диску, судом встановлено, що повноваженим представником позивача ОСОБА_2 здійснено процедуру закупівлі у магазині відповідача саме пазлів «Маша и Медведь» розміром 12/15 см і взагалі не здійснювалася закупівлі пазлів розміром 155/115 мм, на чому наполягає відповідач. Якість відеозапису та ракурси зйомки коробки пазлів дозволяють дійти однозначного висновку про належність до факту здійснення закупівлі саме коробки з пазлами, наданої позивачем до позовної заяви.

Вказані обставини не спростовані відповідачем у справі.

За таких обставин судом не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача у справі про те, що ним позивачеві реалізовані не пазли, надані позивачем, а інші пазли, розмір яких складає 155/115 мм.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач, посилається на те, що на пазлах міститься інформація «Всі права інтелектуальної власності захищені», що надало право на їх продаж та не порушує майнових авторських прав позивача.

Суд критично оцінює зазначені заперечення відповідача, оскільки матеріалами справи, зокрема, відеозаписом продажу товару із зображенням персонажів серіалу «Маша і Мєдвєдь», долученим до матеріалів справи, підтверджується, що відповідач здійснював розповсюдження і контрафактного товару, що не містить ознак ліцензійного товару, а фотокопії пазлів, які додані відповідачем різняться розміром від придбаних позивачем та не є належним доказом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 426 Цивільного кодексу України, особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності.

Підпунктом "а" ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 вказаного вище Закону обмежень майнових прав.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт використання відповідачем об'єктів права інтелектуальної власності без відповідного дозволу, чим порушено виключні майнові авторські права позивача на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал «Маша и Медведь», зокрема на самостійні твори: графічне зображення персонажа "Маша", графічне зображення персонажа "Белка", графічне зображення персонажа "Заяц".

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» при порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

Пунктом г ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом г ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Відповідно до пункту 51 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (із змінами і доповненнями) компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

У визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 Цивільного кодексу України. Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 96000 грн. 00 коп. компенсації (3 х 10 х 3200 грн.), виходячи з того, що кількість окремих об'єктів інтелектуальної власності позивача (графічних зображень персонажів аудіовізуального твору), права на які було порушено, складає - 3; мінімальна заробітна плата - 3200 грн., кількість таких заробітних плат - 10.

Враховуючи встановлений факт допущеного порушення майнових авторських прав та відповідні обставини справи, вимога про стягнення з відповідача 96000 грн. 00 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного вище позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі з віднесенням на відповідача витрат зі сплати судового збору згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

У складі судових витрат позивач просить стягнути суму оплати послуг адвоката у розмірі 10000 грн. 00 коп.

У підтвердження вимоги про стягнення витрат на оплату послуг адвоката позивачем надано договір про надання правової допомоги №02-09/17-г від 11.09.2017, ордер КВ №700664 від 11.09.2017 на підставі договору про надання правової допомоги №02-09/17-г на право надання правову допомогу адвокатом ОСОБА_3, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 12.07.2017, серія ХМ №000084, акт виконаних робіт від 31.10.2017 до договору надання правової допомоги №02-09/17-г від 11.09.2017, прибутковий касовий ордер №1 від 30.10.2017 на суму 10000 грн.00 коп. у підтвердження оплати адвокатських послуг відповідно до договору надання правової допомоги №02-09/17-г від 11.09.2017 (додаток 2 до договору).

Відповідно до умов пункту 1.1 договору Анімаккорд Лтд в особі ОСОБА_2 (клієнт) доручив, а Адвокатське об'єднання прийняло на себе зобов'язання надавати правову допомогу у обсязі та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.7 договору визначено, що для надання правової допомоги клієнту Адвокатське об'єднання призначило адвоката ОСОБА_7 та ОСОБА_3

Відповідно до п. 4.1 договору визначено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує Адвокатському об'єднанню гонорар, сума якого та порядок сплати визначається додатком до договору.

Як зазначено у прибутковому касовому ордері №1 від 30.10.2017 на суму 10000 грн. 00 коп., вартість послуг складає 10000 грн. 00 коп. Крім того, актом виконаних робіт від 31.10.2017 до договору надання правової допомоги №02-09/17-г від 11.09.2017 сторони підтвердили, що відповідно до договору надання правової допомоги №02-09/17-г від 11.09.2017 роботу виконано (надано послуги) повністю, жодних претензій та зауважень щодо надання правової допомоги у сторін відсутні.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У контексті цієї статті судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується фінансовими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Відтак, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського обєднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське обєднання) зобовязується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як роз'яснено у п.6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу УІ Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

З урахуванням викладеного вище витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 10000 грн. 00 коп., підлягають включенню до складу судових витрат у справі та стягненню з відповідача на користь позивача у справі.

У задоволенні клопотання відповідача про стягнення з позивача витрат на послуги адвоката у розмірі 1000 грн. 00 коп. суд відмовляє за необґрунтованістю відповідно до ст.. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Будинок Книги" Чернігівської міської ради,

проспект Миру, буд. 45, м. Чернігів, 14013, код 14231588) на користь Анімаккорд Лтд, резидент Республіки Кіпр, 1095, м. Нікосія, ОСОБА_1, будинок 6, корпус С, 7 поверх, офіс 703, адреса для листування: вул. Велика Васильківська 56, оф. 11, м. Київ, 03150, реєстраційний номер НЕ 244451, 96000 грн. 00 коп. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав, 10000 грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката та 1600 грн. судового збору. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні 05.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дата складення та підписання повного рішення 11.12.2017.

Суддя М.О. Демидова 01.08.2017