ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 р. Справа № 909/951/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П.А., секретар судового засідання Кучма І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Дністровська, 28,м. Івано-Франківськ,76019

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Ольшевського Ігоря Аркадійовича,

АДРЕСА_1,76018

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76000

про стягнення заборгованості в сумі 43 825,14 грн.

представники сторін не з"явились

ВСТАНОВИВ

Фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Ольшевського Ігоря Аркадійовича про стягнення заборгованості в сумі 43 825,14 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 05.10.2017року порушено провадження по справі та та залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради. Ухвалами суду в порядку ст.77 ГПК України, розгляд справи неодноразово відкладався.

Представники сторін у судове засідання не з"явились.

Позивач подав заяву ( вх.19255/17 від 04.12.2017року) у якій просить долучити до матеріалів справи виписку із рахунку про сплату боржником основного боргу та просить суд провести розгляд справи без його участі.

Відповідач в судові засідання жодного разу не з"явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується відмітками відділу документального забезпечення суду на зворотньому боці ухвал суду від 21.11.17року.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача- Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради свого представника у судове засідання не направив.

Згідно з п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови. Згідно з п.3.9.1 зазначеної постанови, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвалу суду від 21.11.17, надіслану відповідачеві рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною у позовній заяв. Враховуючи ту обставину, що відповідача належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, останнього не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів. У разі неможливості забезпечення явки представника в судове засідання, сторона у справі не позбавлена права надавати свої вимоги і заперечення у письмовому вигляді. Разом з тим, у відповідності із ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі Смірнова проти України).

При цьому, судом взято до уваги приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в Римі 04.11.1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р. (набрала чинності для України 11.09.1997р.), якими гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків, зокрема, цивільного характеру. Одночасно, реалізація "права на суд", передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого, згідно із ст.32 Конвенції, поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах Буланов та Купчик проти України заяви №№ 7714/06, 23654/08 від 09.12.2010р., Чуйкіна проти України № 28924/04 від 13.01.2011р.).

З огляду на викладене, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, без участі відповідача, якого належно повідомлено про час і місце судового засідання, оскільки неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи з врахуванням положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

09.02.2017року між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, фінансовим управлінням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та ФОП Ольшевський І.А. ( по договору - замовник будівництва) укладено договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста №13. Зазначений договір підписано сторонами та скріплено їх печатками. Термін дії договору - до моменту повного виконання його умов (п.2.1 договору).

Згідно розділу 1 даного договору, замовник, що здійснює будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення по вул. Лемківській ,3 в порядку та на умовах, визначених договором, бере участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста Івано-Франківська.

Розділом 2 даного договору сторони передбачили обов"язок замовника (відповідача) сплатити пайову участь у розмірі та терміни, визначені договором.

Відповідно до п.3.1. Попередній розмір пайового внеску складає 441 647,47грн.

Пунктом п.3.3. Договору №13 визначено, що замовник сплачує 20% попереднього розміру пайового внеску у сумі 88 329,50грн., протягом 30-ти робочих днів з моменту реєстрації Договору.

Моментом реєстрації Договору №13 є дата його укладання тобто 09 лютого 2017року.

Замовником будівництва умови договору належним чином не виконувались 02 червня 2017року було направлено претензію з вимогою виконати умови договору №138 в повному обсязі. Відповіді на вимогу позивачем не отримано, та частково було сплачено 50329,50грн. заборгованості.

Враховуючи вищенаведене п.3.3 договору № 13 від 09.02.2017року та частково оплату в розмірі 50329,50грн., сума заборгованості ФОП Ольшевського І.А, станом на 05.10.2017року становила 38000,00грн.

Після порушення провадження по справі (ухвала суду від 05.10.2017року) відповідач погасив суму основного боргу.

У відповідності до п. 5.1. договору про пайову участь замовників будівництва (забудовників) у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста при простроченні платежу, визначеного пунктом 3.3 , 3.5 договору, замовник сплачує до міського бюджету суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних від простроченої суми та пеню у розмірі 120% річних облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен прострочений день.

У зв"язку з порушенням відповідачем договірних зобов"язань позивачем нараховано відповідачу 2917,78грн. пені, 615,96грн. 3% річних та 2291,40грн. інфляційних втрат .

Доказів погашення відповідачем пені, 3% річних та інфляційних втрат суду не подано.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов'язки виникають зокрема, з Договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Спірний договір, укладений між сторонами, є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Нормою ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на вимоги ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Згідно ч.ч.1, 2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

При цьому судом встановлено, що факт перерахування відповідачем грошових коштів в сумі 38000,00 грн. позивачу, що підтверджується випискою із рахунків. Таким чином відповідач частково погасив заборгованість перед позивачем вже після звернення останнього з позовом до суду.

Як наголошено в п.4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що між сторонами відсутній спір щодо стягнення основної заборгованості в сумі 38000,00грн., а тому провадження у цій частині позовних вимог підлягає припиненню згідно п.11 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Щодо вимоги про стягнення 2917,78грн. пені, 615,96грн. 3% річних та 2291,40грн. інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням. Однак, якщо зобов"язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов"язки. Так, статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов"язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов"язання.

Пункт 6 ст.231 ГК України визначає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов"язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В силу ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов"язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст.549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною другою статті 343 ГК України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі ( ст. 547 Цивільного кодексу України).

У відповідності до наведеної правової норми, п. 5.1. договору про пайову участь замовників будівництва (забудовників) у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста сторони узгодили, що при простроченні платежу, визначеного пунктом 3.3, 3.5 договору, замовник сплачує у місцевий бюджет суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних від простроченої суми та пеню у розмірі 120% річних облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен прострочений день.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вимоги частини 1 статті 4-7 Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійснених позивачем нарахувань, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Судом, на підставі ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, перевірено правильність нарахування позивачем сум 3% річних, пені та інфляційних втрат, та встановлено, що згідно арифметичного розрахунку, проведеного судом за допомогою ІПС "Законодавство", зазначені розрахункі є вірними.

За таких обставин, позов підлягає до задоволення частково, а саме: в частині стягнення з відповідача 38000,00грн. основного боргу провадження по справі припинити, стягнути з відповідача на користь позивача 2917,78грн. пені, 615,96грн. 3% річних та 2291,40грн. інфляційних втрат .

Враховуючи приписи ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покласти на відповідача

Керуючись ст. 124, 129, 129-1 Конституції України, п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 11, 204, 509, 525, 526, 530, 546, 547, 599, 610-612, 625-629 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193, 216, 230, 343 Господарського кодексу України, ст.ст.33, 34, 43, 44, 49, 55, 75, ст. 80, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

позов Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Дністровська, 28,м. Івано-Франківськ до Фізичної особи - підприємця Ольшевського Ігоря Аркадійовича, АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості в сумі 43 825,14 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ФОП Ольшевського Ігоря Аркадійовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (м.Івано-Франківськ вул.Дністровська,28 ) (одержувач платежу: МБ м.Івано-Франківська 24170000 код: 37952250 розрахунковий рахунок: 0002 МФО: 836014 УДКСУ в м.Івано-Франківську призначення платежу: на інфраструктуру міста) - 2 917,78грн. пені, інфляційних втрат у розмірі 2 291,40грн. та 615,96грн. 3% річних.

Стягнути з ФОП Ольшевського Ігоря Аркадійовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (м.Івано-Франківськ вул.Дністровська,28 ) 1 600,00грн. судового збору.

Видати накази.

В частині стягнення з ФОП Ольшевського Ігоря Аркадійовича 38 000,00грн. основного боргу провадження по справі припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.12.17

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.