ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2017 р. Справа № 907/368/16

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого судді: Данко Л.С.,

суддів: Галушко Н.А.,

Орищин Г.В.,

секретар судового засідання: Фака С.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Ужгородського об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, № 11264/08 від 27.10.2017 р. (вх. № ЛАГС 01-05/5174/17 від 03.11.2017 р.),

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 11 жовтня 2017 року

у справі № 907/368/16 (суддя Васьковський О.В.),

порушеній за позовом

позивача: Ужгородського об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, м. Ужгород Закарпатської області,

до відповідача-1: Фізичної особи - підприємця Ороса Василя Юрійовича, м. Ужгород Закарпатської області,

до відповідача-2: Фізичної особи - підприємця Орос Оксани Степанівни, м. Ужгород Закарпатської області,

до відповідача-3: Фізичної особи - підприємця Ороса Богдана Васильовича, м. Ужгород Закарпатської області,

до відповідача-4: Фізичної особи - підприємця Орос Наталії Миколаївни, м. Ужгород Закарпатської області,

до відповідача-5: Фізичної особи - підприємця Орос Мар'яни Іванівни, м. Ужгород Закарпатської області,

про зобов'язання внести зміни у договір оренди.

За зустрічним позовом

позивача-1: Фізичної особи - підприємця Ороса Василя Юрійовича, м. Ужгород Закарпатської області,

позивача-2: Фізичної особи - підприємця Орос Оксани Степанівни, м. Ужгород Закарпатської області,

позивача-3: Фізичної особи - підприємця Орос Наталії Миколаївни, м. Ужгород Закарпатської області,

позивача-4: Фізичної особи - підприємця Орос Мар'яни Іванівни, м. Ужгород Закарпатської області,

до відповідача: Ужгородського об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, м. Ужгород Закарпатської області,

про стягнення 115442,61 грн. та стягнення судових витрат.

За участю представників сторін:

від апелянта/позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом: Романець Н.Й. (п/к на підставі довіреності № 9412/08 від 04.09.2017 р.), Жупан А.Ю. (п/к на підставі довіреності № 9410/08 від 04.09.2017 р.), Фабіан Н.А. (п/к за довіреністю № 9411/08 від 04.09.2017 р.), Діус Н.І. (п/к за довіреністю № 4516/08 від 14.04.2017 р.);

від відповідача-1 за первісним позовом/позивача-1 за зустрічним позовом: Орос В.В. (п/к на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 04.09.2017 р.);

від відповідача-2 за первісним позовом/позивача-2 за зустрічним позовом: Орос В.В. (п/к на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 04.09.2017 р.);

від відповідача-3 за первісним позовом: ФОП Орос Б.В. (згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань);

від відповідача-4 за первісним позовом/позивача-3 за зустрічним позовом: Орос В.В. (п/к на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 04.09.2017 р.);

від відповідача-5 за первісним позовом/позивача-4 за зустрічним позовом: Орос В.В. (п/к на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 04.09.2017 р.);

Права та обов'язки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28 ГПК України, представникам роз'яснені та зрозумілі. Заяв та клопотань про відвід суддів - не надходило.

За письмовим клопотанням б/н від 22.11.2017 р. (вх. № ЛАГС 01-04/7914/17 від 22.11.2017 р.) представника позивачів за зустрічним позовом в судовому здійснюється технічна фіксація судового процесу.

За усним клопотанням представників апелянта судове засідання проводиться в режимі відеоконференції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2017 р., справу № 907/368/16 Господарського суду Закарпатської області розподілено головуючому судді Данко Л.С. та суддям: Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 р. прийнято апеляційну скаргу Ужгородського об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, № 11264/08 від 27.10.2017 р. (вх. № ЛАГС 01-05/5174/17 від 03.11.2017 р.), до провадження та розгляд скарги призначено на 22.11.2017 року, про що сторони були належним чином повідомлені рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (докази - оригінали повідомлень про вручення - знаходяться в матеріалах справи).

З підстав зазначених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 р. розгляд справи було відкладено на 04.12.2017 р., про що сторони були належним чином повідомлені у порядку та у спосіб передбачений Інструкцією з діловодства в господарських судах України.

Представники апелянта/позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом в судове засідання прибули, через канцелярію Львівського апеляційного суду подали лист-заперечення на відзив відповідачів за первісним позовом № 12336/08 від 28.11.2017 р. (вх. № ЛАГС 01-04/8147/17 від 30.11.2017 р.). Представниками апелянта доводи апеляційної скарги підтримано, надано усні пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі та листі-запереченні на відзив відповідачів за первісним позовом, просять скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області у справі № 907/368/16 від 11.10.2017 р. та прийняти нове рішення, яким первісний позов, з урахуванням заяви поданої в порядку ст. 22 ГПК України задоволити повністю, а в задоволенні зустрічного позову - 1 відмовити.

Від відповідачів-1, -2, -4 та -5 за первісним позовом в судове засідання представник прибув, проти апеляційної скарги заперечив з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, надав усні пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, просить у задоволенні апеляційної скарги Ужгородського об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області - відмовити, рішення Господарського суду Закарпатської області від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Від відповідача-3 за первісним позовом в судове засідання прибув особисто ФОП Орос Б.В., проти апеляційної скарги заперечив з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, надав усні пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу, просить у задоволенні апеляційної скарги Ужгородського об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області - відмовити, рішення господарського суду Закарпатської області від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Заслухавши доводи та усні пояснення сторін у справі, які прибули в судове засідання, враховуючи те, що судом апеляційної інстанції не було позбавлено конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а також, що сторони своєчасно та належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи та їх представники прибули в судове засідання 04.12.2017 р., судова колегія дійшла до висновку розглянути справу по-суті.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, рішення місцевого суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 11.10.2017 року у справі № 907/368/16 (суддя Васьковський О.В.) у задоволенні первісного позову відмовлено повністю (абзац перший резолютивної частини рішення). Зустрічний позов 1 задоволено частково (абзац третій резолютивної частини рішення). Вирішено: стягнути з Ужгородського об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (88017, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Загорська, 2, код 40384233) на користь фізичної особи - підприємця Ороса Василя Юрійовича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 9045,77 грн., в т. ч. 8856,00 грн. боргу по орендній платі, 15,29 грн. річних та 174,48 грн. пені та 135,69 грн. на відшкодування судового збору; стягнути з Ужгородського об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (88017, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Загорська, 2, код 40384233) на користь фізичної особи - підприємця Орос Оксани Степанівни (АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) 12061,04 грн., в т. ч. 11808,00 грн. боргу по орендній платі, 20,38 грн. річних та 232,66 грн. пені та 180,92 грн. на відшкодування судового збору; стягнути з Ужгородського об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (88017, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Загорська, 2, код 40384233) на користь фізичної особи - підприємця Орос Наталії Миколаївни (АДРЕСА_2, код НОМЕР_4) 12061,04 грн., в т. ч. 11808,00 грн. боргу по орендній платі, 20,38 грн. річних та 232,66 грн. пені та 180,92 грн. на відшкодування судового збору; стягнути з Ужгородського об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (88017, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Загорська, 2, код 40384233) на користь фізичної особи - підприємця Орос Мар'яни Іванівни (АДРЕСА_3, код НОМЕР_5) 12061,04 грн., в т. ч. 11808,00 грн. боргу по орендній платі, 20,38 грн. річних та 232,66 грн. пені та 180,92 грн. на відшкодування судового збору. В решті позовних вимог за зустрічним позовом провадження у справі припинено (том V, а. с. 233-235, 236-248).

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду апелянт/позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом (Ужгородське об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області) звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (том VІ, а. с. 8-18), просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області у справі № 907/368/16 від 11.10.2017 р. та прийняти нове рішення, яким первісний позов, з урахуванням заяви поданої в порядку ст. 22 ГПК України задоволити повністю, а в задоволенні зустрічного позову 1 відмовити (пункт другий прохальної частини апеляційної скарги).

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального права, оскільки судом неповно з'ясовано усі фактичні обставин справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Так, апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги умов підпункту 6.2.3 розділу VІ прав та обов'язків сторін, відповідно яким зазначено, що орендар має право зменшувати обсяг послуг та загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків, в підтвердження зменшення видатків апелянтом, як доказ було подано постанову Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 р. № 1055 на підставі якої апелянтом було затверджено зменшену кількість штатних посад. Крім того, апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, процес скорочення чисельності працівників й на далі триває і підтверджує, що метою даної реформи згідно постанови Кабінету Міністрів України є економія державних коштів на видатки по всіх статтях витрат органів Пенсійного фонду. Відтак апелянт вважає, що внаслідок реорганізації, зменшилась кількість робочих місць, зменшились обсяги фінансування даного виду витрат, що згідно п.п. 6.2.3 договору надає право на зменшення обсягу послуг та загальної вартості цього договору. Також апелянт покликається на те, що апелянтом було складено кошторис відповідно до якого ним було зменшено всі видатки, окрім комунальних послуг.

Апелянт в апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що ним на адресу відповідачів за первісним позовом було скеровано листи, в яких повідомлено про намір зменшити обсяг послуг в частині оренди 4-го та 5-го поверхів орендованого приміщення та згідно отриманої відповіді, яка надійшла на адресу управління вбачається, що орендодавці допускають за можливе внести зміни до договору про оренду нерухомого майна, виклавши договір в новій редакції. Відтак, на думку апелянта, орендодавець погодившись на попередню пропозицію орендаря, одночасно змінили інші умови договору, зміна яких в умовах договору про оренду нерухомого майна в односторонньому порядку не передбачена. Крім того, виключення з умов договору деяких пунктів, зокрема п.п. 6.2.3 взагалі суперечить нормам законодавства.

Також апелянт звертає увагу суду на те, що листом управління запрошувало орендодавців для здачі за актом прийому-передачі приміщень розташованих на 4-му та 5-му поверхах будівлі, що орендується, однак, останні не з'явилися, про що було зазначено в акті про неявку. Відповідно до наведеного апелянт вважає, що оскільки,, між сторонами за договором не було досягнуто згоди в частині зменшення обсягу послуг, апелянт звернувся з вимогою підписати договір про зміни до договору про оренду нерухомого майна, однак відповідь від орендодавців за результатами розгляду даної пропозиції на адресу управління так і не надходило.

Крім того, апелянт стверджує, що відповідно до поданої Орендодавцям пропозиції, управлінням поетапно й вивільнялись приміщення, та станом на сьогоднішній день, дане приміщення є звільненим повністю. Даний факт не заперечується і самими Орендодавцями та підтверджується іншими факторами, а саме висвітленням даної інформації в ЗМІ, на офіційному веб-сайті Управління, а також фотоматеріалами, які долучались Орендодавцями по даній справі. Крім того, дане приміщення здається в оренду іншим орендарям, про що свідчать рекламні вивіски на будівлі.

Апелянт також зазначає, що посилання орендодавців про те, що орендар не вправі зменшувати обсяг послуг та загальну вартість договору залежно від реального фінансування видатків, так як, «зменшення обсягу послуг можливо лише при збереженні самої послуги (предмету договору), тобто збереженні характеристик послуги, якість яких відповідає Розділу II Договору», однак, такі покликання жодної норми чинного законодавства чи пункту договору, який би це підтверджував, орендодавцями не наведено.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що оскаржуваним договором встановлено ціну за загальну площу орендованих приміщень, не розбиваючи вартість одного кв. м. в залежності від поверху орендованого приміщення, відтак, на думку апелянта, ціна оренди даного приміщення встановлена та прописана, за домовленістю сторін, в Договорі від 31.12.2015 року, що свідчить про те, що вартість одного кв. м. не відрізняється в залежності від поверху орендованого приміщення та є однаковою для всієї будівлі, що підтверджується пунктом 1 Додатку №1 до Договору, де зазначається, що ціна договору оренди нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) площею 1260 кв. м., за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, складає 1512000,00 грн., тобто вказується загальна площа та загальна вартість, без розмежування вартості одного кв. м. в залежності від поверху орендованого приміщення.

Апелянт також зазначає, що відповідно до актів, які були складені та підписані за участю представника Управління капітального будівництва Ужгородської міської ради, орендовані приміщення були вивільнені орендарем, що на думку апелянта, свідчить про те, що орендар вжив усіх заходів виконання свого обов'язку відповідно до п. п. 6.2.3. договору та ч. 2 ст. 795 ЦК України.

Таким чином, у зв'язку зі зміною фактичних обставин та умов договору оренди орендодавець має право вимагати сплати орендної плати лише у випадку фактичного користуванням орендованим майном. При цьому, якщо приміщення відповідачем було звільнено, орендодавець не може ухилятись від прийняття майна з оренди та підписання акту про його повернення, одночасно вимагаючи сплати орендної плати за цей час, оскільки орендар не використовує та не займає об'єкт оренди, а тому у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, позивач за зустрічним позовом/апелянт є кредитором, що прострочив прийняття належного виконання з приймання приміщення, (аналогічні правові позиції зазначено і в судових постановах ВГСУ від 02 березня 2016 року Справа № 922/2531/15, Справа №18/85/12 від 25.10.2012 року, тощо)

Щодо зустрічної позовної заяви, відповідно до якої позивачі просять стягнути з апелянта кошти за орендоване приміщення апелянт зазначає, що рахунки, які були виставленні ним були повернуті, оскільки було перевірено та встановлено, що такі рахунки були неналежно оформлені, так як, в даних рахунках включено орендну плату за червень 2016 року 4-го та 5-го поверхів будівлі, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Швабська, 12 Б, хоча дані приміщення були вивільнені ще 16 травня 2016 року, про що було складено Акт приймання-передачі (повернення приміщень 4 та 5 поверхів) та, в зв'язку з тим, що Орендодавці не з'явились для його отримання та підписання, був їм надісланий через відділення поштового зв'язку «Укрпошта».

Крім того, в даний період, між Сторонами велися переговори щодо внесення змін до Договору про оренду нерухомого майна та було підписано такі зміни до договору, відтак думку апелянта, орендодавці, підписуючи Договір про зміни щодо зменшення обсягу послуг по кількості і площі орендованих приміщень, строків оренди та загальної вартості договору, вводячи в оману орендаря, надсилали рахунки на оплату послуг (орендну плату) за червень місяць 2016 року на загальну суму 126000,00 грн. В зв'язку з чим, орендар був вимушений, рахунки на оплату послуг (орендну плату) повернути без здійснення оплати для належного їх оформлення.

З урахуванням вищенаведеного, на думку скаржника, судом першої інстанції не вжито заходів для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, а тому оскаржуване рішення є таким, що прийняте за нез'ясованими обставинами справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення даного спору.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, апелянт/позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом: Ужгородське об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області за організаційно-правовою формою: є органом державної влади та є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи: 40384233, місцезнаходження юридичної особи: 88017, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Загорська, 2.

Відповідач-1 за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом: Орос Василь Юрійович є фізичною особою-підприємцем, Ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків та інших платежів: НОМЕР_1, місце проживання фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців.

Відповідач-2 за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом: Орос Оксана Степанівна є фізичною особою-підприємцем, Ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків та інших платежів: НОМЕР_2, місце проживання фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців.

Відповідач-3 за первісним позовом: Орос Богдан Васильович є фізичною особою-підприємцем, Ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків та інших платежів: НОМЕР_3, місце проживання фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців.

Відповідач-4 за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом: Орос Наталія Миколаївна є фізичною особою-підприємцем, Ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків та інших платежів: НОМЕР_4, місце проживання фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців.

Відповідач-5 за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом: Орос Мар'яна Іванівна є фізичною особою-підприємцем, реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов'язкових платежів: НОМЕР_5, місце проживання фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 09.06.2016 р. Ужгородське об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області звернулося з позовом (том І, а. с. 9-13) до Фізичної особи - підприємця Ороса Василя Юрійовича, до Фізичної особи - підприємця Орос Оксани Степанівни, до Фізичної особи - підприємця Ороса Богдана Васильовича, до Фізичної особи - підприємця Орос Наталії Миколаївни та до Фізичної особи - підприємця Орос Мар'яни Іванівни про зобов'язання внести зміни у договір оренди, а саме:

1. Внести зміни в пункт 1.2.3 Договору про оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код - 68.20 75-15 від 31 грудня 2015 року і викласти його в такій редакції: «Загальна площа оренди: з 01.01.16 по 15.05.16 1260,00 кв.м; з 16.05.16 768 кв.м (приміщення на 1-му, 2-му та 3-му поверхах); з 01.08.16 304,8 кв.м (приміщення на першому поверсі, серверна та кабінет біля серверної на 3-му поверсі), за частками у спільній частковій власності, в т. ч.: Орос Василь Юрійович - 18%; Орос Оксана Степанівна - 24,00% ; Орос Богдан Васильович - 10,00%; Орос Наталія Миколаївна - 24,00%; Орос Мар'яна Іванівна - 24%.

2. Внести зміни в пункт 2.1 Договору про оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код - 68.20 75-15 від 31 грудня 2015 року викласти в такій редакції: «Орендодавці повинні надати орендарю передбачені цим Договором послуги, якість яких відповідає умовам: Приміщення. що передаються в оренду, знаходяться з 01.01.16 по 15.05.16 на 1-5 поверхах; з 16.05.16 по 31.07.16 на 1-му, 2-му та 3-му поверхах; з 01.08.16 - на 1-му поверсі будівлі є приміщення, придане для облаштування залу обслуговування громадян площею в межах 110 м. кв. Серед інших в оренду з 01.01.2016 р. по 15.05.2016 р. передаються 22 кабінети: з 16.05.2016 р. - 16 кабінетів, а з 01.08.2016 р. 4 кабінети площею 15-20 м. кв. кожен.

3. Внести зміни в пункт 5.1.1. Договору про оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код - 68.20 №75-15 від 31 грудня 2015 року і викласти його в новій редакції: «Орендар звільняє орендовані приміщення розташовані на 5-му та 4-му поверхах до 16.05.16, на 2-му та частково на 3-му поверхах - до 01.08.2016 р., на 1-му та частково на 3-му (серверна та кабінет біля серверної) поверхах - до 15 січня 2017 р. і повертає його орендодавцям по акту прийому-передачі».

4. Внести зміни в пункт 1 Додатку №1 до Договору про оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код - 68.20 №75-15 від 31 грудня 2015 року і викласти його в новій редакції: «Ціна договору оренди нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) площею до 15.05.2016 року 1260 кв. м.; з 16.05.2016 року 768 кв. м. (приміщення на 1-му, 2-му та 3-му поверхах); з 01.08.16 304,8 кв. м. (приміщення на 1-му поверсі, серверна та кабінет біля серверної на 3-му поверсі) складає 1018080,00 грн., в т.ч. по 15.05.16 - 605400,00 грн.; з 16.05.16 по 31.07.2016 р. 153600,00 грн.; з 01.08.2016 р. по 31.12.2016 - 259080,00 грн.

Ухвалою суду першої інстанції від 13.06.2016 р. дану позовну заяву було прийнято до провадження.

Також з матеріалів справи вбачається, що в процесі розгляду справи в суді першої інстанції, позивачем в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України було подано заяву № 4470/12 від 07.07.2016 р. (том І, а. с. 80-85), якою останній просив суд:

1. Внести зміни в пункт 1.2.3 Договору про оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код - 68.20 75-15 від 31 грудня 2015 року і викласти його в такій редакції: "Загальна площа оренди: з 01.01.16 по 15.05.16 1260,00 кв. м; з 16.05.16 768 кв.м (приміщення на 1-му, 2-му та 3-му поверхах); з 15.07.16 34,3 кв. м (кабінет на 1-му поверсі), за частками у спільній частковій власності, в т. ч. : - Орос Василь Юрійович - 18% (Вісімнадцять відсотків); - Орос Оксана Степанівна - 24,00% (Двадцять чотири відсотки); - Орос Богдан Васильович - 10,00% (Десять відсотків); - Орос Наталія Миколаївна - 24,00% (Двадцять чотири відсотки); - Орос Мар'яна Іванівна - 24% (Двадцять чотири відсотки).

2. Пункт 2.1 Договору про оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код - 68.20 75-15 від 31 грудня 2015 року викласти в такій редакції: "Орендодавці повинні надати орендарю передбачені цим Договором послуги, якість яких відповідає умовам: Приміщення. що передаються в оренду, знаходяться з 01.01.16 по 15.05.16 на 1-5 поверхах; з 16.05.16 по 14.07.16 на 1-му, 2-му та 3-му поверхах; з 15.07.16 - на 1-му поверсі будівлі, яка розміщена на окремій земельній ділянці і передається разом з будівлею для досягнення мети оренди".

3. Внести зміни в пункт 5.1.1. Договору про оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код - 68.20 №75-15 від 31 грудня 2015 року і викласти його в новій редакції: "Орендар звільняє орендовані приміщення розташовані на 5-му та 4-му поверхах до 16.05.16, на 3-му, 2-му, 1-му (за винятком одного кабінету) поверхах - до 14.07.16, один кабінет на 1-му поверсі - до 01 січня 2017 року і повертає його Орендодавцям по акту прийому-передачі".

4. Внести зміни в пункт 1 Додатку №1 до Договору про оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код - 68.20 №75-15 від 31 грудня 2015 року і викласти його в новій редакції: Ціна договору оренди нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) площею до 15.05.2016 року 1260 кв. м.; з 16.05.2016 року 768 кв. м. (приміщення на 1-му, 2-му та 3-му поверхах); з 15.07.16 34,3 кв. м. (приміщення на 1-му поверсі) складає 735121,29 грн., в т.ч. по 15.05.16 - 564967,74 грн.; з 16.05.16 по 14.07.16 - 151122,58 грн.; з 15.07.16 по 31.12.16 - 19030,97 грн.

08.07.2016 р. до Господарського суду Закарпатської області з зустрічною позовною заявою (том І, а. с. 130-132) звернулись Фізична особа - підприємець Орос Василь Юрійович, Фізична особа - підприємець Орос Оксана Степанівна, Фізична особа - підприємець Орос Наталія Миколаївна та Фізична особа - підприємець Орос Мар'яна Іванівна до Ужгородського об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про стягнення 115442,61 грн. заборгованості по орендній платі за договором оренди нерухомого майна (оренди нежилого приміщення) від 31.12.15 №75-15 код-68.20, а також 167,33 грн. річних за користування чужими коштами та 1875,28 грн. - пені.

Ухвалою суду першої інстанції від 08.07.2016 р. зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, з урахуванням заяви № 4470/12 від 07.07.2016 р. (том І. а. с. 161-163).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 18.07.2016 р. до суду першої інстанції із зустрічною позовною заявою звернулась Фізична особа-підприємець Орос Богдан Васильович до Ужгородського об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про внесення змін до договору про оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код-68.20 від 31 грудня 2015 року. В обгрунтування позовних вимог позивачем подано лист-пропозицію про внесення змін до договору та проект Договору про зміни до Договору про оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код - 68.20 від 31 грудня 2015 року. Обидва документи підписані п'ятьма орендодавцями, які є співвласниками будівлі - об'єкту оренди. Вищезазначена зустрічна позовна заява ухвалою суду від 21.07.2016 р. судом першої інстанції була повернута Фізичній особі-підприємцю Оросу Богдану Васильовичу без розгляду, та на підставі постанови Львівського апеляційного господарського суду від 17.08.2016 р. була прийнята на розгляд Господарського суду Закарпатської області.

З матеріалів справи вбачається, що в процесі розгляду справи було прийнято рішення від 28.09.2016 р., яким первісний позов задоволено повністю. Зустрічний позов 1 задоволено частково та в задоволенні зустрічного позову 2 фізичної особи-підприємця Ороса Богдана Васильовича відмовлено повністю (том ІІ, а. с. 219-222, 223-234).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 р. рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.09.2016 у справі № 907/368/16 залишено без змін (том ІV, а. с. 201-202, 203-212).

25.04.2017 р. постановою Вищого господарського суду України по справі № 907/368/16 касаційні скарги Фізичних осіб-підприємців: Ороса Василя Юрійовича, Орос Оксани Степанівни, Ороса Богдана Васильовича, Орос Наталії Миколаївни, Орос Мар'яни Іванівни на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 у справі № 907/368/16 Господарського суду Закарпатської області частково задоволено. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.09.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 у справі № 907/368/16 Господарського суду Закарпатської області скасовано та справу передано на новий розгляд до Господарського суду Закарпатської області (том V, а. с. 84-85, 86-94).

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено та вбачається з постанови Вищого господарського суду України від 25.04.2017 р. у справі № 907/368/16, що скасовуючи рішення суду першої інстанції та постанову суду другої інстанції, судом касаційної інстанції було зазначено, що судами не досліджено чи складався акт прийому-передачі приміщення за договором про оренду нерухомого майна (оренда нежилого приміщення) від 31.12.2015 № 75-15 код - 68.20. Також зазначено, що господарськими судами не досліджено: лист орендаря від 08.06.2016 № 2974/12 (а.с.109, т.1) та проект договору без дати щодо внесення змін до договору про оренду нерухомого майна (оренда нежилого приміщення) від 31.12.2015 № 75-15 код - 68.20. (а. с. 110, т.1).

Відповідно до частини першої статті 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

У відповідності до вищенаведеного колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що місцевим господарським судом при новому розгляді справи на виконання зазначених вказівок Вищого господарського суду України ухвалою суду від 25.07.2017 р. зобов'язував сторін подати господарському суду письмові пояснення щодо складання акту прийому-передачі приміщення за договором про оренду нерухомого майна (оренда нежилого приміщення) від 31.12.2015 № 75-15 код - 68.20.

Колегією суддів з урахуванням вказівок Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 25.04.2017 р. та на підставі вищенаведеного, встановлено наступне.

Місцевим господарським судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 31 грудня 2015 року між Управлінням Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області (орендарем) та співвласниками будівлі у м. Ужгород, вул. Швабська, 12 «б» (орендодавцями), фізичними особами - підприємцями Оросом Василем Юрійовичем, Орос Оксаною Степанівною, Оросом Богданом Васильовичем, Орос Наталією Миколаївною та Орос Мар'яною Іванівною укладено договір №75/15 оренди нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код - 68.20 зі строком дії до 31 грудня 2016 року (включно) (далі - договір) (том І, а. с. 25-30).

Колегією суддів встановлено, що зазначений вище договір укладено сторонами в письмовій формі єдиного документа, підписано уповноваженими представниками сторін, їх підписи посвідчено печатками сторін, що не суперечить приписам ст. 181 ГК України, ст.ст. 207, 208 ЦК України.

За своїми основними та другорядними ознаками, зазначений вище правочин є договором найму (оренди).

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Слід також зазначити, що на момент звернення позивача за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом даний договір був чинним не скасованим, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до розділу 1 договору орендодавці зобов'язалися на свій ризик і своїми силами в порядку та на умовах, визначених договором, надати послуги щодо передачі в оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) - код 68.20, а орендар зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти та оплатити надані послуги. Приміщення, що орендується, становить окрему будівлю загальною площею 1260,00 кв. м, за частками у спільній частковій власності, які належать в т. ч. фізичній особі - підприємцю Орос Василю Юрійовичу - 232 кв. м, фізичній особі - підприємцю Орос Оксані Степанівні - 298 кв. м, фізичній особі - підприємцю Орос Богдану Васильовичу - 134 кв. м, фізичній особі - підприємцю Орос Наталії Миколаївні - 298 кв. м та фізичній особі - підприємцю Орос Мар'яні Іванівні - 298 кв. м., та знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Швабська, 12 "б".

Пунктом 2.1 договору сторони обумовили умови щодо якості надання послуг, які полягають у відповідності таким умовам: приміщення, що передаються в оренду, знаходяться на 1-5 поверхах будівлі, яке розміщене на земельній ділянці і передається разом з будівлею для досягнення мети оренди.

Так, згідно п.3.1 договору ціна договору та порядок розрахунку щомісячної договірної орендної плати міститься у Додатку № 1 до цього Договору, який є невід'ємною частиною Договору та може бути зменшена за взаємною згодою сторін, у разі зменшення фактичного обсягу наданих послуг (том І, а. с. 31).

У відповідності до пункту 1 згаданого Додатку визначена ціна оренди нерухомого майна площею 1260,0 кв. м, за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, яка складає 1512000 грн., в т. ч. 126000грн. за кожний календарний місяць оренди. Пунктом 4 також погоджено, що датою припинення нарахування орендної плати вважається дата підписання обома сторонами акта прийому-передачі про повернення приміщення від орендаря до орендодавців.

Пунктом 6.2.3 договору сторонами передбачено право орендаря на зменшення обсягу послуг та загальної вартості цього Договору залежно від реального фінансування видатків, у випадку попередження про таке зменшення орендодавців за 30 днів. У такому разі сторони Договором про зміни вносять відповідні зміни до нього.

Посилаючись на реорганізацію управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та утворення Ужгородського об'єднання управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, проведеною на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1055 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" з метою економії державних коштів на видатки по всіх статтях витрат органів Пенсійного фонду, орендар 28.04.16 направив орендодавцям лист про намір дострокового розірвання договору в частині отримання послуг оренди приміщень 4-го та 5-го поверхів орендованої будівлі.

Місцевим судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що орендарем 17.05.2016 р. за № 2119/12 було направлено орендодавцям пропозицію щодо зменшення обсягу послуг по Договору №75-15 від 31.12.15 та проект Договору про зміни від 16.05.16. В обґрунтування такої пропозиції наведено затверджений начальником головного управління Пенсійного фонду України кошторис організації на 2016 рік, відповідно до якого зменшився показник оплати послуг (том І, а. с. 39, 40-41).

31.05.2016 р. орендодавцями було надано відповідь, у якій зазначили, що внесення змін до договору можливе у разі змін інших умов договору, в т. ч. виключення п. 6.2.3. Договору.

Як уже було зазначено у цій постанові (апеляційній скарзі) та вбачається з матеріалів справи, орендар вважає, що оскільки пунктом 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах в містах, а також про об'єднані управління, затверджене постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.14 № 28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №41/26486, відповідно до якого управління Фонду має право в межах своєї компетенції розпоряджатись майном і коштами в межах затвердженого кошторису видатків, орендар не погодився з зустрічною пропозицією орендодавців, про що змушений був звернутись до суду з даними позовними вимогами (з урахуванням заяви № 4470/12 від 07.07.2016 р. (том І, а. с. 80-85), про внесення змін в пункт 1.2.3 Договору про оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код - 68.20 №75-15 від 31 грудня 2015 року та викласти його в такій редакції (заява від 07.07.16 №4470/12): «"Загальна площа оренди: з 01.01.16 по 15.05.16 - 1260,00 кв. м; з 16.05.16 - 768 кв. м (приміщення на 1-му, 2-му та 3-му поверхах); з 15.07.16 - 34,3 кв. м (кабінет на 1-му поверсі), за частками у спільній частковій власності, в т. ч.: - Орос Василь Юрійович - 18% (Вісімнадцять відсотків); - Орос Оксана Степанівна - 24,00% (Двадцять чотири відсотки); - Орос Богдан Васильович - 10,00% (Десять відсотків); - Орос Наталія Миколаївна - 24,00% (Двадцять чотири відсотки); - Орос Мар'яна Іванівна - 24% (Двадцять чотири відсотки).

2. Пункт 2.1 Договору про оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код - 68.20 75-15 від 31 грудня 2015 року викласти в такій редакції: «Орендодавці повинні надати орендарю передбачені цим Договором послуги, якість яких відповідає умовам: Приміщення, що передаються в оренду, знаходяться з 01.01.16 по 15.05.16 на 1-5 поверхах; з 16.05.16 по 14.07.16 на 1-му, 2-му та 3-му поверхах; з 15.07.16 - на 1-му поверсі будівлі, яка розміщена на окремій земельній ділянці і передається разом з будівлею для досягнення мети оренди".

3. Внести зміни в пункт 5.1.1. Договору про оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код - 68.20 №75-15 від 31 грудня 2015 року і викласти його в новій редакції: «Орендар звільняє орендовані приміщення розташовані на 5-му та 4-му поверхах до 16.05.16, на 3-му, 2-му, 1-му (за винятком одного кабінету) поверхах - до 14.07.16, один кабінет на 1-му поверсі - до 01 січня 2017 року і повертає його Орендодавцям по акту прийому-передачі".

4. Внести зміни в пункт 1 Додатку №1 до Договору про оренду нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) код - 68.20 №75-15 від 31 грудня 2015 року і викласти його в новій редакції: «Ціна договору оренди нерухомого майна (оренда нежитлового приміщення) площею до 15.05.2016 року - 1260 кв. м.; з 16.05.2016 року - 768 кв. м. (приміщення на 1-му, 2-му та 3-му поверхах); з 15.07.16 - 34,3 кв. м. (приміщення на 1-му поверсі) складає 735121,29 грн., в т.ч. по 15.05.16 - 564967,74 грн.; з 16.05.16 по 14.07.16 - 151122,58 грн.; з 15.07.16 по 31.12.16 - 19030,97 грн.»

Проаналізувавши матеріали справи, оцінюючи заявлені позовні вимоги, подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів дійшла висновку, про відмову у задоволенні первісного позову та часткове задоволення зустрічних позовних вимог за зустрічним позовом, з огляду на таке.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір.

Згідно положень ст.ст. 283, 286 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Порядок зміни та розірвання господарських договорів визначено ст. 188 Господарського кодексу України, якою встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Під зміною господарського договору слід розуміти зміну зобов'язань, які сторони прийняли на себе за договором, відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Статтею 652 Цивільного кодексу України врегульовано зміну або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин. За приписами даної норми зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

- в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

- зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

- виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

- із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається судом у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (ч. ч. 2, 4 ст. 652 Цивільного кодексу України).

Отже, з наведених вище положень норм закону вбачається, що закон пов'язує можливість розірвання договору, а відповідно і внесення змін до нього, безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин (постанова ВСУ у справі №3-63гс12 від 11.12.12)

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з позовної заяви та з апеляційної скарги, основною підставою для внесення змін до договору оренди нерухомого майна є право позивача відповідно до п. п. 6.2.3 договору, яким орендарю надано право на зменшення обсягу послуг та загальної вартості цього договору залежно від реального фінансування видатків, за умови попередження про таке зменшення орендодавців за 30 днів, у такому разі сторони, договором про зміни, вносять відповідні зміни до цього договору.

Як на підставу зменшення обсягу послуг є орендар покликається на постанову Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» та наказу головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05 січня 2016 року №3 «Про затвердження голів комісій з припинення юридичних осіб», на виконання яких припинено діяльність позивача за первісним позовом шляхом злиття з управлінням Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області та створенню Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області з юридичною адресою: м. Ужгород, вул. Загорська. 2.

У відповідності до наведеного, орендар зазначає, що вказана реорганізація зумовлена необхідністю економії державних коштів на видатки по всіх статтях витрат органів Пенсійного фонду, зокрема зміною потреби в оренді приміщення, зменшенням кількістю робочих місць, необхідних працівникам Ужгородського об'єднаного управління, відповідно затверджено кошторис, згідно якого відбулось реальне зменшення фінансування видатків даного витрат та є істотною зміню обставин, відповідно до п. 6.2.3 спірного договору надає йому право на зменшення обсягу послуг та загальної вартості цього договору. Також орендар, в підтвердження чого як зазначає в позовній заяві та вбачається з матеріалів справи долучає кошторис, яким зменшено всі видатки окрім комунальних платежів.

Однак, колегія суддів з таким твердженням апелянта не погоджується, оскільки вважає, що посилання апелянта на економію коштів держави, як на підставу істотної зміни обставин не беруться до уваги, оскільки, такі обставини не підтверджені доказами у відповідній правовій формі та змістом, тим більше, з урахуванням рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 р. зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Щодо доводів та тверджень апелянта які викладені в апеляційній скарзі, що відповідно до пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах в містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.14 №28-2, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №41/26486, управління має право в межах своєї компетенції розпоряджатись майном і коштами Фонду в межах затвердженого кошторису видатків, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки додані до матеріалів справи кошториси на 2016 рік Ужгородським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області складені самим позивачем за первісним позовом та не є належним та допустимим доказом виникнення, в ході виконання договору, істотної зміни обставин. Крім того, позивачем не подано доказів щодо документального підтвердження підстав їх складання із зазначеними показниками. Водночас розрахунки до вказаних кошторисів, містять видатки, які свідчать про можливість виконання позивачем за первісним позовом зобов'язань щодо сплати орендної плати за договором.

Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що у позивача за первісним позовом реально зменшились видатки на виконання зобов'язань за договором оренди, у відповідності до п.6.2.3 договору, як і відсутні документальні підтвердження належними доказами обставин щодо самої зміни обставин, які, водночас, повинні мати істотний характер для внесення змін до спірного договору, та неможливість його виконання на тих умовах, на яких договір був укладений.

Крім того, апелянт зазначає, що у зв'язку з реорганізацією органів Пенсійного фонду відбулось скорочення кількості робочих місць, у зв'язку з утворенням Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, структура управління затверджена в штаті 83 чол., і зменшилась на 14 осіб, а в І кварталі 2016 року - на 12 осіб.

Водночас, згідно лімітної довідки Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про бюджетні асигнування та кредитування на 2016 рік видатки за економічною класифікацією видатків бюджету та класифікацією кредитування бюджету - «видатки споживання, в т.ч. оплата праці, оплата комунальних послуг та енергоносіїв, видатки розвитку» становлять 9486,40 тис. грн., що включає витрати на утримання граничної чисельності 122 чол.

Так, враховуючи різницю видатків споживання за виключенням видатків на оплату праці та оплату комунальних послуг та енергоносіїв різниця видатків споживання складає 2885000,00 грн. Крім того, з пункту 3 вказаної довідки (том V. а. с. 210) вбачається, що обсяг асигнувань в період січень-грудень 2016 року істотно не зменшився, а в деякі періоди (березень-травень, вересень 2016 року) значно перевищує початковий їх обсяг.

Слід також зазначити, що відповідно до п. 4 Додатку № 1 до Договору (том І, а. с. 31), датою припинення нарахування орендної плати вважається дата підписання обома сторонами акта прийому-передачі про повернення приміщення від орендаря до орендодавців.

Як уже було вищезазанчено у цій постанові, укладений між сторонами договір оренди з огляду на ст. 174 ГК України, ст. 11 ЦК України, є підставою для виникнення у його сторін прав та обов'язків, визначених ним.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, яка кореспондується із ч.І ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 189 ГК України ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

З урахуванням умов Договору та положень ч. 1 ст. 189 Господарського кодексу (надалі ГК України) та ч. 1 ст. 286 ГК України ціною у Договорі оренди від 31 грудня 2015 року за одиницю послуги оренди (оренда приміщень площею 1260 кв. м. із якісними характеристиками, передбаченими п.2.1. Договору) є щомісячна орендна плата в розмірі 126000 грн.

Пунктом 6.2.3. Договору передбачено, що Орендар має право зменшувати обсяг послуг та загальну вартість цього Договору залежно від реального фінансування видатків, попередивши про таке зменшення Орендодавців за 30 днів. У такому разі Сторони, Договором про зміни, вносять відповідні зміни до цього Договору.

Обсяг послуг - це кількість одиниць, які в результаті виконання договору повинен отримати Орендар та провести за них оплату (сплатити орендну плату). При цьому одиниця послуги повинна відповідати умовам, що вказані в пункті 2.1. розділу II Договору (якість послуги), а саме: Орендодавці повинні надати Орендарю передбачені цим Договором послуги, якість яких відповідає умовам: Приміщення, що передаються в оренду, знаходяться на 1-5 поверхах будівлі, яка розміщена на окремій земельній ділянці і передається разом із будівлею для досягнення мети оренди. На першому поверсі будівлі є приміщення, придатне для облаштування залу обслуговування громадян площею в межах 110 м2. Серед інших, в оренду передаються 22 кабінети площею 15-К20 м2, кожен. В будівлі є 5 побутових приміщень (санвузлів) (п. 2.1.).

Таким чином, обсяг послуг у договорі оренди від 31 грудня 2015 року це 12 одиниць послуг оренди за 12 календарних місяців. При зменшенні обсягу послуг сама послуга не повинна змінюватися.

Загальна вартість договору - це сума всіх щомісячних орендних плат згідно договору. Загальна вартість договору оренди від 31 грудня 2015 року це сума 12 щомісячних орендних плат, що становить 1512000 грн.

Таким чином, на підставі п. п. 6.2.3. договору Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України має право за згодою Орендодавців та залежно від реального фінансування видатків, зменшити кількість місяців оренди приміщень (зменшити обсяг послуг), що призведе і до зменшення загальної вартості Договору.

Погоджуючись в Договорі на щомісячну орендну плату в розмірі 126000 грн. Орендодавці враховували, що Орендар буде орендувати приміщення з першого по п'ятий поверх, оскільки вартість оренди приміщень на першому поверсі є вищою ніж на другому, а на другому поверсі є вищою ніж на третьому поверсі і так далі по інших поверхах будівлі.

Ринкова вартість оренди в залежності від поверху та інших якісних показників є різною, що підтверджується довідкою агентства нерухомості ПП «Бея&сош» № 2 від 23 червня 2016 року та довідки фізичної особи - підприємця Кудімова Михайла Михайловича (том І, а. с. 66, том ІІ, а. с. 170, 181).

З матеріалів справи вбачається, що орендар просив в період з 16.05.2016 року по 14.07.2016 року зменшити площу орендованих приміщень. А саме виключивши 5 та 4 поверхи, залишаючи в оренді приміщення на 1-3 поверхах, вартість оренди на які на ринку є значно вища ніж вартість оренди приміщень 4-5 поверхів. Так само і з приміщенням на першому поверсі вартість оренди якого на ринку є значно вища ніж вартість оренди приміщень на інших поверхах.

Чинним законодавством України та умовами Договору не передбачено право Орендаря змінювати розмір щомісячної орендної плати та площу орендованих приміщень.

З листа № 1074/12 від 14.04.2016 року Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (том І, а. с. 37, 95) вбачається що, останній повідомив орендодавців про намір достроково розірвати спірний договір, а не внести зміни до нього. Договір в частині послуг, щодо передачі в оренду 4-го та 5-го поверхів будівлі з підстав передбачених п. 6.1.6. Договору.

Крім того, 28 квітня 2016 року в листі № 1452/12 (том І, а. с. 38) орендар повідомив Орендодавців про намір зменшити обсяг послуг оренди з підстав реорганізації управління Пенсійного фонду України в м. Ужгород Закарпатської області в Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області та відсутності потреби в оренді.

Слід зазначити, що у вищезазначених листах, орендарем про зменшення фінансування видатків на оренду не йшлося. При цьому, Орендар просив Орендодавців надати їх пропозиції щодо ціни оренди за 1 кв. м. та укласти новий договір. До вказаного листа не було додано жодного проекту договору про зміни чи якогось іншого додатку.

Також слід зазначити, що листом № 2/2016 від 13 травня 2016 року, орендодавці заперечили проти повного чи часткового розірвання договору, чи внесення змін до Договору, вказавши на те, що реорганізація орендаря чи відсутності потреби в оренді не є підставами для дострокового розірвання чи внесення змін у договір. А також, вказували, що сторони договору і надалі повинні в повному обсязі виконувати свої зобов'язання за Договором (том ІІ, а. с. 176).

Проте, як зазначено апелянтом в позовній заяві та апеляційній скарзі, незважаючи на отриману відмову щодо внесення змін до договору, орендар в односторонньому порядку склав акт прийому-передачі приміщень від 16 травня 2016 року.

Щодо наведеного слід зазначити наступне, вказаний акт прийому-передачі від 16 травня 2016 року не підписаний орендодавцями, оскільки вони не приймали від орендаря з оренди жодних приміщень, відтак, враховуючи, що орендодавці не погодилися на зміни до Договору та повідомили про це орендаря ще 13 травня 2016 року (лист №2/2016 від 13 травня 2016 року), то в орендодавців не було обов'язку приймати від орендаря з оренди приміщення.

Як уже було вище зазначено у цій постанові, орендарем на адресу орендодавців було надіслано лист № 2119/12 від 17 травня 2016 року в якому орендар вказав на зменшення фінансування видатків згідно кошторису на 2016 рік, додавши також проект договору про зміни до договору оренди.

На вказаний лист орендодавці надіслали відповідь (лист № 3/2016 від 30 травня 2016 року) зі своєю пропозицією щодо внесення змін до договору на інших умовах та додали до нього свій проект договору про зміни. Відповідно до наведеного вбачається, що орендодавці не були згідні на дострокове розірвання чи внесення змін до договору з підстав відсутності потреби в оренді.

Відповідно до ч. І ст. 646 ЦК України відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Таким чином, орендодавці відмовилися від пропозиції орендаря від 17 травня 2016 року № 2119/12 та зробили свою пропозицію, однак, листом № 2975/12 від 08.06.2016 року орендар повідомив орендодавців, що він не погоджується на підписання договору про зміни в редакції орендодавців, чим відмовився від пропозиції орендодавців (том ІІ, а. с. 179).

Крім того, 08 червня 2016 року листом № 2974/12 орендар надіслав орендодавцям нову пропозицію про внесення змін до Договору з проектом договору про зміни, однак, у зв'язку з початком розгляду Господарським судом Закарпатської області даної справи орендодавці не надали відповідь на нову пропозицію.

Таким чином, між орендарем та орендодавцями не було досягнуто згоди щодо внесення змін до договору та не підписано жодних договорів про зміни до Договору оренди від 31 грудня 2015 року та актів прийому-передачі приміщень від орендаря до орендодавців.

Також, відсутні підстави для внесення змін до договору в редакції, зазначеній у позовній заяві з урахуванням заяви № 4470/12 від 07.07.2016 р. (том І, а. с. 80-85), з огляду на наступне.

Під зміною господарського договору слід розуміти зміну зобов'язань, які сторони прийняли на себе за договором, відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відтак, зменшення фінансування видатків не може бути істотною зміною обставин, оскільки на момент укладення договору сторони передбачали можливість настання таких обставин (реальне зменшення фінансування видатків) та виклали це в п. 6.2.3. Договору.

Частиною 2 ст. 652 ЦК України встановлено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Частиною четвертою статті 652 ЦК України передбачено, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

З наявної в матеріалах справи лімітної довідки про бюджетні асигнування на 2016 рік від 29.03.2016 року вбачається, що в пункту 1 вказаної довідки Ужгородському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Закарпатської області з бюджету Пенсійного фонду України виділено 9486,4 тис. грн.

В таблиці з розписом по назві видатків за економічною класифікацією видатків бюджету та класифікацією кредитування бюджету вказано, що за видатками споживання - разом сума становить 9157,5 тис. грн., з них оплата праці 5953,5 тис. грн. оплата комунальних послуг та енергоносіїв 319,0 тис, грн.

Таким чином, різниця видатків споживання за мінусом оплати праці та оплати комунальних послуг та енергоносіїв становить 2885000 грн. (9157,5-5953,5-319=2885 тис. грн.).

В пункті 3 вказаної довідки вказано помісячні обсяги асигнувань які свідчать про те, що обсяг асигнувань в період січня-квітень 2016 року не зменшився в період травень-грудень 2016 року, а навіть збільшився.

Враховуючи пункт 7 Положення «Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 28-2 від 22 грудня 2014 року, яким передбачено, що управління Фонду зобов'язане у процесі своєї діяльності суворо додержуватись вимог чинного законодавства, законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян, то Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області повинне було використати різницю коштів з видатків споживання в розмірі 2885000 грн. для оплати орендної плати по Договору оренди від 31.12.2015 року.

Вказаних коштів більше ніж достатньо для повного виконання взятих на себе зобов'язань зі сплати орендної плати по Договору оренди від 31.12.2015 року, що свідчить про відсутність реального зменшення фінансування видатків Ужгородського об'єднаного управлінню Пенсійного фонду України Закарпатської області у 2016 році.

В пункті 2 лімітної довідки вказано граничну чисельність працівників Ужгородського ОУПФУ в кількості 122 чол., а чисельність працівників Управління ПФУ в м. Ужгород становила 86 осіб, тобто кількість працівників збільшилася.

В силу ч. З ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Вказаною нормою чітко визначено момент зміни зобов'язань в разі зміни договору в судовому порядку.

Згідно з ч. 5 ст. 188 ГК України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду. Тобто вказаною нормою передбачено можливість встановлення за рішенням суду іншого строку набрання чинності, а не надання зворотної сили внесення змін до договору.

З викладеного вбачається відсутність у господарського суду підстав при вирішенні спору про внесення змін до договору визнавати його зміненим з певного моменту до дня набрання чинності судовим рішенням у справі, оскільки це суперечить вимогам закону, які визначають наслідки зміни договору в судовому порядку (ч. 3 ст. 653 ЦК України).

Крім того, приміщення були передані Управлінню по акту прийому-передачі від 01 січня 2010 року. З тих пір приміщення з оренди не поверталося, оскільки управління Пенсійного фонду продовжувало їх орендувати і кожний наступний рік укладався новий договір оренди. Згідно вказаного акту для водокористування та опалення передано котельню. Також передано: газовий лічильник; одноразову максимальну потужність 55 кВт електроенергії; лічильники електроенергії на 1-5 поверхи та котельню; систему пожежної сигналізації, яку виконано централізовано для всієї будівлі; комп'ютерну і телефонну мережу на всю будівлю із монтажною стійкою в серверній на 3 поверсі; 10 телефонних ліній і 10 телефонних номерів.

Таким чином, Орендодавці передавши Орендарю в оренду цілісний майновий комплекс приміщень передали йому всі прилади обліку комунальних послуг (електроенергія, газ, вода), які Орендар переоформив на себе. Орендар самостійно сплачує платежі по комунальних послугах. Згідно п. 1.3. Договору не є предметом цього договору і Орендар додатково проводить оплату отриманих послуг за телефонний зв'язок, спожиту воду, водовідведення, електроенергію та природний газ, витрачений на опалення будівлі.

Внесення змін щодо зменшення площі оренди неможливе без внесення змін щодо порядку нарахування та оплати комунальних послуг, та без визначення порядку користування комп'ютерною і телефонною мережами.

В листі № 2975/12 від 08 червня 2016 року Орендар повідомив Орендодавців про те, що він не погоджується з умовою щодо проведення розмежування і комутації локальної мережі будівлі в серверній кімнаті.

Враховуючи наявні матеріали справи, з огляду на вищенаведені доводи сторін та вищенаведені висновки суду, з огляду на строк дії договору - до 31.12.2016 року та наявність відповідних коштів, закладених у кошторисі на 2016 рік, місцевим судом не встановлено наявність у позивача за первісним позовом обставин, що свідчать про істотну зміну обставин, яка унеможливлює виконання позивачем умов діючої редакції договору в частині отримання послуг і, відповідно, проведення оплати за них в зазначених у ньому обсягах.

У матеріалах справи відсутні докази, того що у позивача за первісним позовом були об'єктивні, документально підтверджені зміни обставин, що зумовлені причинами, які позивач за первісним позовом не міг усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися, а також не вчинено дій щодо недопущення внесення змін до договору на умовах та в розмірі визначеному позивачем за первісним позовом.

При цьому, суд бере також до уваги те, що передбачене договором оренди (п.6.4.1) право орендодавця на отримання своєчасно та в повному обсязі плати за фактично надані послуги має економічну цінність і юридично належить орендарю (укладаючи договір оренди, орендодавець обґрунтовано розраховував на отримання орендної плати (доходу) на виконання орендарем своїх зобов'язань згідно договору оренди), тобто майнове право орендаря, передбачене договором оренди, є «власністю» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і підлягає застосуванню при здійсненні захисту цих майнових прав (Європейський суд з прав людини, рішення від 24 червня 2003 року у справі Стретч проти Об'єднаного Королівства (Stretch v. The United Kingdom).

Таким чином, дії позивача за первісним позовом призвели до порушення права орендарів на законне очікування виконання певних умов (надання з послуг оренди, сплата орендної плати - впродовж всього терміну дії договору), відтак є втручанням у реалізацію права власності відповідачами за первісним позовом, у відповідності до вищеприведених норм та умов договору, та порушує співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки такі дії позивача за первісним позовом позбавили відповідачів за первісним позовом як заінтересованих сторін того, на що вони розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, місцевим судом вірно встановлено, що позивачем за первісним позовом не доведено обставини, які б підтверджували сукупність і наявність вказаних чотирьох умов, передбачених ч.2 ст.652 ЦК України, та не подав відповідних доказів у їх підтвердження чи спростування вищенаведених висновків суду, у відповідності до ст. 33 ГПК України, з чим погоджується колегія суддів.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом суд дійшов висновку про часткове їх задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який згідно ст. 629 цього ж Кодексу є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно п. 1 Додатку №1 до договору визначена ціна оренди нерухомого майна площею 1260,0 кв. м, за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, яка складає 1512000грн., в т. ч. 126000,00 грн. за кожний календарний місяць оренди. Пунктом 4 сторонами погоджено, що датою припинення нарахування орендної плати вважається дата підписання обома сторонами акта прийому-передачі про повернення приміщення від орендаря до орендодавців.

Оскільки, між Орендарем та Орендодавцями не було досягнуто згоди щодо внесення змін до Договору оренди від 31 грудня 2015 року, то 05 травня 2016 року Орендодавці пред'явили Орендарю рахунки на оплату послуг оренди за травень 2016 року, що підтверджується листом № 5/2/2016 від 04 травня 2016 року з відміткою Ужгородського об'єднаного управління ПФУ Закарпатської області. Згідно Рахунків № 5 від 04 травня 2016 року Орендар був зобов'язаний сплатити Орендодавцям суму орендної плати за травень 2016 року, в тому числі: Орос Василю Юрійовичу - 22680 грн.; Орос Оксані Степанівні - 30240 грн.; Орос Наталії Миколаївні - 30240 грн.; Орос Мар'яні Іванівні - 30240 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, відповідач за зустрічним позовом вказані рахунки оплатив частково 11.05.16 та 31.05.16, в порушення умов п.4.2 договору, яким встановлено строк для здійснення оплати за виставленими рахунками на протязі 10 банківських днів, тобто до 20.05.16 р.

У зв'язку з чим, позивачі за зустрічним позовом у період з 21.05.16 по 31.05.16, керуючись п.7.3 договору нарахували відповідачу за зустрічним позовом заборгованості зі сплати пені у розмірі 225,59 грн., в тому числі :фізичній особі - підприємцю Орос В.Ю. - 45,11 грн. , фізичній особі - підприємцю Орос О.С. - 60,16 грн., фізичній особі - підприємцю Орос Н.М. - 60,16 грн., фізичній особі - підприємцю Орос М.І. - 60,16 грн. та у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України суму 18,20 грн. - заборгованості -3% річних, а саме: фізичній особі - підприємцю Орос В.Ю. - 3,65 грн. , фізичній особі - підприємцю Орос О.С. - 4,85 грн., фізичній особі - підприємцю Орос Н.М. - 4,85 грн. та фізичній особі - підприємцю Орос М.І. - 4,85 грн.

Також, 07.06.16 позивачами за зустрічним позовом надіслано відповідачу за зустрічним позовом лист № 6/2/16 від 06.06.16 з рахунками на оплату за червень місяць 2016 року, згідно яких відповідач зобов'язаний був сплатити суму 126000,00 грн. орендної плати , в тому числі фізичній особі - підприємцю Орос В.Ю. - 22680,00 грн. , фізичній особі - підприємцю Орос О.С. - 30240,00 грн., фізичній особі - підприємцю Орос Н.М. - 30240,00 грн., фізичній особі - підприємцю Орос М.І. - 30240,00 грн. та фізичній особі - підприємцю Орос Б.В.-12600,00 грн.

Листом № 3016/12 від 08.06.16 відповідач за зустрічним позовом повернув вказані рахунки без здійснення оплати, так як в даних рахунках включено орендну плату за червень 2016 року 4-го т а 5-го поверхів будівлі, що і не заперечується апелянтом. Однак, сам факт використання орендованого майна з моменту укладення договору сторони не заперечують.

Слід зазначити, що двостороннього акту, який підтверджує факт повернення предмету договору після його звільнення матеріали справи не містять, такі докази відсутні, сторонами, зокрема апелянтом не подано.

Згідно п. 4.1. Договору, за користування приміщенням, що орендується, Орендар сплачує Орендодавцям щомісячну договірну орендну плату.

Орендар здійснює оплату наданих послуг шляхом щомісячного перерахування відповідної суми грошових коштів на поточні рахунки Орендодавцям протягом 10 (десяти) банківських днів з дня пред'явлення Орендодавцями відповідного рахунку на оплату послуг (п. 4.2. Договору).

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що платежі за надані послуги здійснюються шляхом перерахування коштів в безготівковій формі, у національній валюті України, на поточні рахунки Орендодавцям у банку.

Пунктом 4 Договору погоджено, що датою припинення нарахування орендної плати вважається дата підписання обома сторонами акта прийому-передачі про повернення приміщення від орендаря до орендодавців.

Приміщення 4-го та 5-го поверхів станом на 16 травня 2016 року не були вивільнені та не вибули з володіння і користування Орендаря, про що свідчать і самі акти, які були складені Орендарем.

Крім того, в акті прийому-передачі від 16 травня 2016 року вказано, що станом на день передачі залишаються не демонтованими 3 кондиціонери, що є власністю Орендаря, які будуть демонтовані Пенсійним фондом до 01.06.2016 року; в акті про неявку орендодавців для отримання та підписання акту прийому-передачі від 16.05.2016 року зазначається, що Орендодавці не з'явилися для отримання та підписання акту прийому-передачі 4-го та 5-го поверхів. При цьому зазначаємо, що ключі від приміщень, що знаходяться на 4 та 5 поверхах будуть повернуті Орендодавцям після зустрічі обох сторін.

Про те, що приміщення 3-го, 4-го та 5-го поверхів станом на 16 червня 2016 року не були вивільнені та не вибули з володіння і користування Орендаря свідчать і акти від 16 червня 2016 року про відкриття замкнутих і опечатаних дверей входу із загального коридору на вказані поверхи будівлі у м. Ужгород, вул. Швабська, 126, які були складені працівниками Ужгородського об'єднаного управління ПФУ в Закарпатській області Гумен В.В., Круцей С.В., Логін Т.М. і Орендодавцем Орос В.Ю. для встановлення причин понад нормованих витрат води.

Станом на 07 жовтня 2016 року приміщення 1, 2, 3, 4 та 5 поверхів знаходилися у володінні та користуванні Орендаря, а Орендодавці не мали до них доступ, що підтверджується актом від 07 жовтня 2016 року.

Крім того, як уже було вище зазначено, акт прийому-передачі від 16 травня 2016 року був підписаний лише стороною Орендаря, а відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Під час розгляду справи Орендар не надав суду оригіналів актів прийому-передачі (повернення) приміщення від Орендаря до Орендодавців які були б підписані обома сторонами Договору.

При цьому, вказаний акт повинен лише фіксувати юридично значимі дії сторін договору оренди вже після його припинення.

Складання та підписання акта прийому-передачі не є підставою припинення дії договору. Вказаний акт повинен лише фіксувати юридично значимі дії сторін договору оренди вже після його припинення.

Крім того, у разі ігнорування орендодавцем пропозиції орендаря про підписання акта приймання-передачі майна в конкретно визначений час, з метою захисту своїх прав орендар на підтвердження виконання зобов'язання за договором оренди не позбавлений права в судовому порядку вимагати прийняття від нього орендодавцем майна та документального оформлення такого прийняття актом відповідно до ч.2 ст.795 ЦК України. Орендар вказаних дій не вчинив.

Наведеної правової позиції дотримується також Верховний Суд України при здійсненні перегляду судових рішень господарських судів у справах, пов'язаних з припиненням договору оренди та стягненням орендної плати (постанови ВСУ від 20.03.2012 у справі №1/5005/5719/2011 та від 20.11.2012 у справі №12/75-2167-33/75- 4/180).

Таким чином, Орендар був зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату за травень та червень 2016 року, а відповідно за неналежне виконання свого обов'язку щодо сплати орендної плати йому правомірно нараховані штрафні (фінансові) санкції.

У відповідності до п. 7.1. договору, сторони визначили, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором. За порушення строків оплати наданих послуг орендар сплачує на користь орендодавців пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення оплати, але не більше подвійної облікової ставки Нацбанку У країни, що діяла у період за який сплачується пеня (п. 7.4. договору),

Відповідно до ч. 1 ст. 291 ГК України одностороння відмова від договору оренди це допускається.

Згідно частини 3 ст. 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ч, 1 ст. 283 Господарського кодексу України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч. ч. 1,4 ст. 286 Господарського кодексу України).

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.6 ст.230 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивачів за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом суми 115442,61 грн., заборгованості по орендній платі за договором оренди нерухомого майна (оренди нежилого приміщення) від 31.12.15 №75-15 код-68.20, а також 167,33 грн. річних за користування чужими коштами та 1875,28 грн. - пені є обґрунтованими та підставним.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що орендарем під час розгляду справи в суді першої інстанції було сплачено заборгованість, яка присуджена до стягнення згідно рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.09.2016 р., що залишене в силі постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.01.17 при первісному розгляді даної справи, а саме: на користь фізичної особи - підприємця Орос В.Ю. суми 13824,00 грн. боргу з орендної плати, 18,18 грн. річних та 200,56 грн. пені, суму 210,64 грн. на відшкодування судового збору; на користь фізичної особи - підприємця Орос О.С.- 18432,00 грн. боргу з орендної плати, 24,24 грн. річних та 280,85 грн. пені, суму 267,42 грн. на відшкодування судового збору; на користь фізичної особи - підприємця Орос Н.М - суму 18432,00 грн. боргу з орендної плати, 24,24 грн. річних та 280,85 грн. пені, суму 267,42 грн. на відшкодування судового збору та на користь фізичної особи - підприємця Орос М.І. суму 18432,00 грн. орендної плати, 24,24 грн. річних та 280,85 грн. пені, а також суму 267,42 грн. на відшкодування судового збору.

З огляду на вищенаведене, місцевим судом правомірно припинено провадження у справі в частині зустрічного позову у відповідності до п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського кодексу України.

Позовні вимоги позивачів за зустрічним позовом в частині стягнення з відповідача на користь фізичної особи - підприємця Ороса Василя Юрійовича суми 9045,77 грн., в т. ч. 8856,00 грн. боргу по орендній платі, 15,29 грн. річних та 174,48 грн. пені; на користь фізичної особи - підприємця Орос Оксани Степанівни суми 12061,04 грн., в т. ч. 11808,00 грн. боргу по орендній платі, 20,38 грн. річних та 232,66 грн. пені; на користь фізичної особи - підприємця Орос Наталії Миколаївни суми 12061,04 грн., в т. ч. 11808,00 грн. боргу по орендній платі, 20,38 грн. річних та 232,66 грн. пені; на користь фізичної особи - підприємця Орос Мар'яни Іванівни суми12061,04 грн., в т. ч. 11808,00 грн. боргу по орендній платі, 20,38 грн. річних та 232,66 грн. пені належним чином обґрунтовані та доведені у відповідності з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України, відтак зустрічний позов належить задоволити частково в цій частині позовних вимог за зустрічним позовом.

Інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням вищенаведеного в сукупності, дослідивши матеріали даної справи та з'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для вирішення даного спору, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення місцевого суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 4-3, 22, 32 - 34, 43, 49, 98, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 11 жовтня 2017 року у справі № 907/368/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору за перегляд рішення місцевого суду в апеляційному порядку покласти на апелянта.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути в Господарський суд Закарпатської області.

Головуючий суддя Л.С.Данко

Суддя Н.А.Галушко

Суддя Г.В.Орищин

04.12.2017 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 11.12.2017 р.