РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017Справа №910/18012/17

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідра Плюс», м. Харків

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Артем-Банк» Шевченка Андрія Миколайовича, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

про зобов'язання перерахувати грошові кошти

За участю представників:

від позивача: Хоміч А.А.
від відповідача:Гутник А.Ж.
від третьої особи:Цуканова С.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідра Плюс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на проведення тимчасової адміністрації ПАТ «Артем-Банк» Шевченка Андрія Миколайовича (відповідач 1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач 2) про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на проведення тимчасової адміністрації ПАТ «Артем-Банк» перерахувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідра Плюс» кошти, що надійшли на рахунок 5801 під час проведення тимчасової адміністрації в АТ «Артем-Банк» в розмірі 135 190,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що 15.12.2016 під час проведення в банку тимчасової адміністрації на рахунок позивача надійшли грошові кошти в сумі 135 190,01 грн. Однак, як вказує позивач, відповідач ухиляється від перерахування вказаних грошових коштів згідно з поданим позивачем платіжним дорученням №339 від 15.12.2016, яке надійшло до банку 16.12.2016, та безпідставно посилається на початок 16.12.2016 в банку процедури ліквідації. При цьому, за твердженнями позивача, оскільки грошові кошти в сумі 135 190,01 грн. надійшли на рахунок товариства саме під час проведення тимчасової адміністрації, на такі грошові кошти не поширюється обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 08.11.2017) порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 08.11.2017.

При цьому, приймаючи до уваги отримані судом актуальні відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в ухвалі про порушення провадження у справі відповідачем 1 вказано Публічне акціонерне товариство «Артем-Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Артем-Банк» Шевченка Андрія Миколайовича.

03.11.2017 відповідач 1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив та вказав, що оскільки банк перебуває в процедурі ліквідації, задоволення вимог позивача є можливим виключно в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до встановленої черговості задоволення вимог кредиторів. Як зазначено відповідачем 1, вимоги позивача на суму 135 190,01 грн. були включені до реєстру акцептованих кредиторів банку і віднесені до сьомої черги погашення.

07.11.2017 представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано до суду письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що на момент звернення позивача до суду у банку вже була розпочата процедура ліквідації, а тому на правовідносини сторін поширюються обмеження, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 вказаного Закону. Також, згідно з поясненнями Фонду, позовні вимоги про зобов'язання перерахувати грошові кошти не можуть бути задоволені, з огляду на відкликання у банку банківської ліценції, без якої виконання будь-яких платіжних доручень є неможливим.

У судовому засіданні 08.11.2017 господарським судом перевірено склад учасників судового процесу та встановлено, що прохальна частина позовної заяви не містить вимог до відповідача 2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При цьому, представник позивача у судовому засіданні підтвердив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідра Плюс» не заявляє позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 виключено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з числа відповідачів у справі та залучено останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, розгляд справи відкладено на 29.11.2017.

У судове засідання представники сторін та третьої особи з'явились.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Після початку розгляду справи по суті представник позивача заявив суду усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю змінити предмет позову та заявити позовні вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вказане усне клопотання представника позивача залишено судом без задоволення, приймаючи до уваги, що відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України зміна предмету або підстав позову допускається лише до початку розгляд справи по суті, а підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтею 77 Господарського процесуального кодексу України, представником позивача суду не повідомлено. Також, судом прийнято до уваги, що у попередньому судовому засіданні, при підготовці справи до розгляду по суті, представник позивача зазначав про відсутність позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про що зазначено у протоколі судового засіданні від 08.11.2017. Судом роз'яснено представнику позивача його право звернутись до суду з окремим позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі належно оформленої позовної заяви.

Представники відповідача та третьої особи проти задоволення позовних вимог надали заперечення.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2015 між Публічним акціонерним товариством «Артем-Банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гідра Плюс» (клієнт) укладено договір банківського рахунку №40.77.000062, за умовами пункту 1.1 якого банк за заявою клієнта та на підставі цього договору й документів, визначених законодавством України, відкриває клієнту поточний рахунок для зарахування, зберігання, перерахування, видачі грошових коштів, а також здійснення всіх інших операцій, передбачених чинним законодавством України.

За змістом пункту 1.2 вказаного договору його дія поширюється на будь-які поточні рахунки, що відкриті банком клієнту, якщо інше не буде обумовлено банком та клієнтом при відкритті таких рахунків.

Відповідно до пункту 8.1 договору останній набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до закриття усіх рахунків клієнта. У разі закриття клієнтом одного рахунку, цей договір продовжує діяти щодо інших рахунків.

Додатковою угодою №1 від 12.11.2015 до договору банківського рахунку №40.77.000062 від 12.11.2015 сторони погодили порядок здійснення розрахункового обслуговування з використанням системи «Клієнт-Банк», яке надається банком клієнту каналами міжкомп'ютерного зв'язку.

На виконання умов вказаного договору відповідачем було відкрито позивачу поточний рахунок №5801.

16.11.2016 на підставі рішення Правління Національного банку України №416-рш/БТ від 15.11.2016 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2447 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Артем-Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 16.11.2016 по 15.12.2016 включно; призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано усі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Артем-Банк» Луньо Іллі Вікторовичу на один місяць з 16.11.2016 по 15.12.2016 включно.

15.12.2016 на підставі платіжного доручення №263 від 15.12.2016, оформленого контрагентом позивача, на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідра Плюс» №5801 в Публічному акціонерному товариства «Артем-Банк» були зараховані грошові кошти в сумі 135 200,01 грн. з призначенням платежу «сплата за котли згідно рахунку №325 від 15.12.2016».

З метою перерахування власних коштів на інший банківський рахунок позивачем сформовано платіжне доручення №339 від 15.12.2016 на суму 135 190,01 грн., яке було направлене на адресу відповідача засобами поштового зв'язку, а саме з використанням послуг Товариства з обмеженою відповідальністю» Нова пошта».

Вказане платіжне доручення №339 від 15.12.2016 надійшло на адресу Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» 16.12.2016, що підтверджено у судовому засіданні як представником позивача, так і представником відповідача.

Одночасно з цим, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2857 від 15.12.2016, яке прийнято на підставі рішення Правління Національного банку України №492-рш від 15.12.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк», запроваджено процедуру ліквідації банку строком на роки з 16.12.2016 по 15.12.2018 включно; призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано усі повноваження ліквідатора АТ «Артем-Банк» Луньо Іллю Вікторовича строком на два роки з 16.12.2016 по 15.12.2018 включно.

Листом вих.№997 від 04.04.2017 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Артем-Банк» Луньо І.В. повідомлено позивача на його звернення від 11.01.2017, що починаючи з 16.12.2016, за відсутності банківської ліценції, банк не має права надавати послуги з переказу коштів, проте зазначено, що на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю б/н від 11.01.2017 вимоги позивача на суму 135 190,01 грн. включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку.

Згідно з отриманим судом витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 23.10.2017, починаючи з 07.06.2017 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Артем-Банк» є Шевченко Андрій Миколайович.

Спір у справі виник у зв'язку з неправомірною, на думку позивача, відмовою відповідача здійснити перерахування грошових коштів в сумі 135 190,01 грн., які надійшли на рахунок позивача після початку процедури виведення банку з ринку.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України).

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір банківського рахунку №40.77.000062 від 12.11.2015 як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 1074 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній станом на 16.12.2016) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Наведене узгоджується з приписами ч. 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України, згідно з якими банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує, що обмеження права позивача на розпорядження його грошовими коштами встановлені спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Положення статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають, що фінансовим оздоровленням банку є відновлення платоспроможності банку та приведення фінансових показників його діяльності у відповідність із вимогами Національного банку України.

Під поняттям платоспроможності розуміється спроможність банку виконати законні вимоги кредиторів. При цьому платоспроможність банку характеризується рівнем забезпеченості фінансових зобов'язань банку власним капіталом (ліквідними активами). Неплатоспроможність банку визначається як його неспроможність протягом одного місяця в повному обсязі виконати законні вимоги кредиторів через відсутність коштів або зменшення розміру капіталу банку до суми, що становить менше третини суми, встановленої Національним банком як мінімально необхідної.

Банківська діяльність піддається ризику ліквідності - ризику недостатності надходжень грошових коштів для покриття їх відпливу, тобто ризику того, що банк не зможе розрахуватися в строк за власними зобов'язаннями у зв'язку з неможливістю за певних умов швидкої конверсії фінансових активів у платіжні засоби без суттєвих втрат.

Поняття «тимчасової адміністрації» визначено у пункті 16 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та означає процедуру виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

При цьому, згідно з пунктом 5 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Як було встановлено судом, процедуру виведення відповідача з ринку було розпочато 16.11.2016, а спірні грошові кошти в сумі 135 190,01 грн. надійшли на рахунок позивача 15.12.2016, тобто після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, а відтак на такі грошові кошти не поширюється обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Одночасно з цим, судом прийнято до уваги, що платіжне доручення №339 від 15.12.2016 надійшло до банку 16.12.2017, тобто в день відкликання банківської ліценції відповідача та запровадження процедури ліквідації банку.

Частиною 3 статті 1068 Цивільного кодексу країни передбачено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Пунктом 2.7 договору банківського рахунку №40.77.000062 від 12.11.2015 визначено, що розрахункові документи клієнта на переказ грошових коштів з рахунку банк приймає і виконує в день їх надходження, якщо вони надані в банк в операційний час. В разі надходження документів після операційного часу, вони приймаються як «вечірні», і виконання їх проводиться наступного операційного дня. По узгодженню сторін платіжні доручення клієнта банк може виконати після операційного часу.

Таким чином, діючим законодавством та умовами укладеного між сторонами договору передбачено, що платіжне доручення клієнта підлягає виконанню саме в день його надходження до банку, а протилежні доводи позивача та посилання останнього на дату направлення платіжного доручення засобами поштового зв'язку є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку, зокрема, припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Частиною 6 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

Отже, судом враховано, що у спірних правовідносинах норма статті 1074 Цивільного кодексу України цілком узгоджується з імперативними приписами частини 6 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, а відтак у цьому випадку відповідач є кредитором позивача за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами. (Вказаного висновку дійшов Верховний Суд України в постановах від 25.03.2015 у справі № 910/9232/14 (3-24гс15), від 01.04.2015 у справі №910/5560/14 та від 22.04.2015 у справі №910/9234/14).

Чинне законодавством передбачає, що у випадку ліквідації банку залишки грошових коштів на рахунках юридичних осіб не гарантуються державою, а задовольняються у порядку черговості, встановленої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Тобто, у спірних правовідносинах задоволення майнових вимог позивача та, відповідно, відновлення його порушених прав є можливим виключно в порядку, встановленому спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

При цьому, індивідуальне задоволення вимог позивача як окремого кредитора банку за рахунок активів банку, включених до ліквідаційної маси порушує встановлений цим Законом порядок та черговість задоволення вимог кредиторів до банку та, як наслідок, ставить у нерівне становище інших кредиторів банку у порівнянні з кредитором-позивачем, який отримує задоволення своїх вимог не в тому порядку та черговості, як це передбачено статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Матеріали справи (лист позивача від 11.01.2017, лист відповідача вих.№997 від 04.04.2017) та пояснення представників учасників судового процесу свідчать, що майнові вимоги позивача на суму 135 190,01 грн. були визнані відповідачем та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку до сьомої черги погашення відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

До того ж, з огляду на обраний позивачем спосіб захисту, судом прийнято до уваги, що за статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.

Відтак, як на момент надходження 16.12.2016 платіжного доручення №339 від 15.12.2016 до банку, так і на момент розгляд даної справи судом, Публічне акціонерне товариство «Артем-Банк» позбавлено права та можливості за відсутності банківської ліцензії здійснювати банківську діяльність, у тому числі виконувати будь-які грошові перекази.

Таким чином, оскільки на підставі рішення Правління Національного банку України №492-рш від 15.12.2016 відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» та розпочато ліквідацію банку, то задоволення вимог кредиторів такого банку здійснюється виключно у межах процедури ліквідації та у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Без банківської ліцензії відповідач не має повноважень на здійснення банківської діяльності, зокрема, на обслуговування рахунку позивача. Виконання будь-яких платіжних доручень банком наразі неможливе.

Враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги спеціальні норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які регулюють спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідра Плюс» про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на проведення ліквідації ПАТ «Артем-Банк» перерахувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідра Плюс» кошти, що надійшли на рахунок 5801 під час проведення тимчасової адміністрації в АТ «Артем-Банк» в розмірі 135 190,01 грн., є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Висновки суду у даній справі відповідають позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, в постановах від 25.03.2015 у справі №910/13609/14, від 05.09.2016 у справі №910/28039/15, від 20.06.2017 у справі №910/12009/16.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд даної справи покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Гідра Плюс» відмовити повністю.

У судовому засіданні 29.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.12.2017.

Суддя В.В. Князьков