УХВАЛА

03.07.2017Справа № 910/12653/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стальспецмонтаж 21»

до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про стягнення збитків

За зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬСПЕЦМОНТАЖ 21"

про стягнення 6 251 384, 49 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін (за первісним позовом):

від позивача: Манойленко К.В. - довіреність № б/н від 22.06.2016;

Кольчинська К.І. - довіреність № б/н від 22.06.2016;

Сучков О.С. - довіреність б/н від 23.01.2017;

від відповідача : Юхна В.І. - довіреність № 2-196д від 08.12.2016;

Собко О.В. - довіреність № 2-103д від 08.12.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.10.2016 у справі № 910/12653/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016, позов задоволено; зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" виконати умови договору поставки труб бурильних в асортименті (закупівля товару за власні кошти) від 06.07.2015, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стальспецмонтаж 21", в частині прийняття та оплати товару, передбаченого додатком № 1 до договору, в редакції додаткової угоди від 23.12.2015 р.; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стальспецмонтаж 21" збитки у сумі 27 087 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 206 700 грн. 00 коп. та витрати на оплату послуг адвоката у сумі 30 000 грн. 00 коп.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2017 постанова Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 та рішення господарського суду міста Києва від 10.10.2016 скасовані, справу № 910/12653/16 направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва від 19.04.2017 № 05-23/12653 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12653/16. Внаслідок повторного автоматизованого розподілу справу № 910/12653/16 передано на розгляд судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2017 суддею Літвіновою М.Є. прийнято справу № 910/12653/16 до свого провадження, її розгляд призначено на 15.05.2017 року.

10.05.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до змісту якої позивач просить суд стягнути з відповідача 492 234, 97 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди та 27 087, 00 грн. реальних збитків.

12.05.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача в межах означеної справи відповідно до ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, подано зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАЛЬСПЕЦМОНТАЖ 21" про стягнення 38 252, 92 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.05.2017 року зустрічну позовну заяву прийнято для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/12653/16, її розгляд призначено на 29.05.2017 року.

26.05.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 29.05.2017 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.06.2017 року.

07.06.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

16.06.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

19.06.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 19.06.2017 року подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Представники сторін у судовому засіданні 19.06.2017 подали клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.06.2017 в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду спору у справі № 910/12653/16 на п'ятнадцять днів, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено перерву до 26.06.2017 року.

21.06.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 26.06.2017 року представником відповідача подано клопотання про призначення у справі судової експертизи.

В судовому засіданні 26.06.2017 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 03.07.2017 року.

В судовому засіданні 03.07.2017 року судом було розглянуто подане відповідачем клопотання про призначення у справі судової товарознавчої експертизи та вирішено задовольнити його враховуючи наступне.

Так, згідно зі статтею 82 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (ст. 38 ГПК України).

Також, за змістом системного аналізу приписів ст. ст. 43, 104 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності.

Також, відповідно до п. 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

Частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Як на тому наголошено в пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Стальспецмонтаж 21" (Постачальник) та ПАТ "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" (Покупець) згідно протоколу комітету з конкурсних торгів Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" від 23.06.2015 № 15 ПГВ(Т)-1-60А, відкриті торги зі зменшенням ціни (редукціон), 06.07.2015 укладений договір поставки труб бурильних в асортименті (закупівля товару за власні кошти), за умовами якого Постачальник зобов'язався поставити Покупцеві товар, зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід'ємною частиною, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити такий товар.

23.12.2015 сторонами укладено додаткову угоду від 23.12.2015 № 2 до договору, якою внесено зміни в таблицю специфікація № 1, згідно з якою сторони погодили найменування товару - труби бурильні; їх асортимент, кількість, вартість (24611749,93 грн); умови поставки - DDP (згідно Інкотермс, редакція 2000 р.); місце поставки - Полтавська обл., с.Селещина, вул. Богдана Хмельницького, буд. 9, центральний склад № 1, ГПУ "Полтавагазвидобування", визначено новий строк поставки товару - грудень 2015 рік - січень-березень 2016 рік, граничний термін постачання - протягом 70 календарних днів після отримання письмової заявки на кожну партію окремо та продовжено строк дії договору до 31.03.2016.

Відповідно до п. 2.1 договору, Постачальник зобов'язався поставити Покупцю товар, передбачений цим договором поставки, якість якого має підтверджуватись наявністю сертифіката якості та/або паспортом виробника та відповідає Державним стандартам, технічним та іншим умовам, які пред'являються до товару даного виду.

Згідно з п. 5.6 договору, Постачальник надає на адресу Покупця наступні документи: товаросупровідні документи (ТТН); сертифікат якості та/або паспорт виробника; відвантажувальна специфікація (акт завантаження) або пакувальний лист.

Листом від 23.12.2015 № 16-11906 Газопромислове управління "Полтавгазвидобування" звернулось до позивача з пропозицією здійснити постачання труб в асортименті згідно з п. 1.2 Договору поставки та Додаткової угоди № 2, і просило повідомити графік постачання для організації роботи комісії з вхідного контролю, а позивач листом від 23.12.2015 № 4/12-15 повідомив про готовність здійснити повне відвантаження бурової труби.

24.12.2015 та 25.12.2015 відповідно до товарно-транспортних накладних позивач, на виконання умов Договору, поставив відповідачу товар, визначений в Специфікації (труби бурильні) разом з супровідними документи на вантаж.

Водночас, 25.12.2015 комісією у складі представників Газопромислового управління "Полтавгазвидобування", проведено вхідний контроль поставленого позивачем товару (бурильні труби марки S-135), за результатами якого комісією виявлені наступні недоліки: "поверхня труб та замків містить ознаки перефарбування; відрізняється зовнішній вигляд зварного шва замка (муфти) на кожній з труб однієї партії; виявлено сліди неякісної обробки зовнішньої частини зварного шва; надані копії сертифікатів якості не мають дати виготовлення продукції, номеру плавки; відсутні сертифікати відповідності та походження продукції, що виготовлена за кордоном; відсутні пакувальні листи та митна документація". Вказані недоліки товару були зафіксовані відповідачем в акті № 5/148 про приймання ТМЦ від 25.12.2015, в якому також зазначено про прийняття комісією рішення про те, що зазначена продукція не може бути прийнята на склад Газопромислового управління "Полтавагазвидобування".

Матеріали справи свідчать, що між сторонами велось листування щодо якості товару за договором № 554/15 і відповідачем заперечувався факт поставки товару належної якості, наслідком чого стала відмова останнього від прийняття товару.

Комісією у складі представників Газопромислового управління "Полтавгазвидобування" 27.01.2016 проведений вхідний контроль поставленого товару, за результатами якого складено відповідний протокол роботи комісії з вхідного контролю Газопромислового управління "Полтавгазвидобування" та акт приймання ТМЦ від 28.01.2016 № 30/0116, якими позивачу відмовлено у прийнятті товару до подальшого вивчення відповідними службами супровідних документів щодо відповідності до вимог ПАТ "Укргазвидобування" та чинного законодавства України.

Однак позивач вважає, що відмова відповідача від прийняття товару є необгрунтованою та такою, що порушує умови Договору поставки, внаслідок чого позивач зазнав збитків.

За таких обставин, оскільки для повного, всебічного та об'єктивного розгляду даного спору по суті є необхідність встановити якість поставлених позивачем бурильних труб, і як наслідок правомірності/неправомірності відмови відповідача від їх прийняття та завдання цими діями збитків позивачу, а вирішення означеного питання потребує спеціальних знань, суд вважає за необхідне призначити у справі судову товарознавчу експертизу, основними завданнями якої є визначення вартості товарної продукції; визначення належності товарів до класифікаційних категорій, які прийняті у виробничо-торговельній сфері; визначення характеристик об'єктів дослідження відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності; визначення змін показників якості товарної продукції; установлення способу виробництва товарної продукції: промисловий чи саморобний, підприємства-виробника, країни-виробника; визначення відповідності упакування і транспортування, умов і термінів зберігання товарної продукції до вимог чинних правил.

Водночас, судом враховано, що скасовуючи попередні судові рішення у даній справі та направляючи її на новий розгляд Вищий господарський суд України у своїй постанові наголосив на необхідності більш ретельно дослідити питання якості товару не зважаючи, зокрема, на висновки експерта КНДІСЕ від 01.09.2016 № 1883/16-21 (за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи призначеної в кримінальному провадженні № 000216).

Посилання позивача на відсутність підстав для призначення та проведення у даній справі судової експертизи у зв'язку з недоведеністю відповідачем факту неналежної якості труб бурильних через невідповідність складених ним Актів про приймання товару по якості вимогам Інструкції № П-7 від 25.04.1966, а також на доведеність позивачем факту поставки відповідачу товару належної якості висновком ТОВ "Експертнафтогаз" №№ 1-6 від 17.01.2016, висновком експертизи ДП "Карпатський експертно-технічний центр держпраці", експертним висновком Полтавської Торгово-промислової палати № В-36 від 19.01.2016, протоколами випробувань Випробувального центру "Ставан-Тест" та висновком експерта ВВ КНДІСЕ № 1883/16-21 від 01.09.2016 за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи призначеної у кримінальному провадженні, судом до уваги не приймаються, оскільки господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, і ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, вищевказані документи не є висновком судової експертизи в розумінні статті 41 Господарського процесуального кодексу України, оскільки останню може бути призначено лише судом і тільки після порушення провадження у справі.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" висновок судової експертизи, яку було проведено в межах провадження з іншої справи, в тому числі цивільної, кримінальної, адміністративної, оцінюється господарським судом у вирішенні господарського спору на загальних підставах як доказ зі справи, за умови, що цей висновок містить відповіді на питання, які виникають у такому спорі, і поданий до господарського суду в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до частини 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" формулювання питань, які ставляться перед експертом, повинно, як правило, здійснюватись з урахуванням згаданих науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень і атестованих експертних методик, у яких зазначаються питання, на вирішення яких спрямовані ці методики та реєстр яких ведеться Міністерством юстиції України. Питання, які ставляться перед експертом, мають бути сформульовані чітко, ясно і таким чином, щоб вони виключали неоднозначне їх розуміння й тлумачення та відповідали тим об'єктам і матеріалам, які направляються на експертизу. Недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Дослідивши зміст питань, які відповідач просить поставити на вирішення експертизи, суд вважає, що вони не повному обсязі відповідають вимогам Інструкції та не відносяться до компетенції експерта.

За таких чином, остаточне коло питань, поставлених на вирішення судової експертизи визначено судом у відповідності до Інструкції та фактичних обставин справи.

Щодо експертної установи, якій має бути доручено проведення судової товарознавчої експертизи у даній справі, суд зазначає наступне.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" з урахуванням вимог частини третьої статті 41 ГПК господарський суд доручає проведення судових експертиз установам та особам, зазначеним у статтях 7, 9 і 10 Закону.

Згідно з частиною другою статті 10 Закону судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта.

За загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до Закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України (стаття 9 Закону).

У пункті 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначено, що господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи.

Визначаючись з конкретною установою або конкретним експертом, якими проводитиметься експертиза, суд витребував у сторін пропозиції стосовно таких установ.

Так, заявляючи клопотання про призначення експертизи відповідач просить суд доручити її проведення Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Проте, позивач категорично не погоджується з тим, щоб проведення експертизи по даній справі було доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, оскільки вбачає існування ризику того, що відповідач тим чи іншим способом є пов'язаним з означеною експертною установою та може впливати на результати експертного дослідження. У зв'язку з цим, позивач просить суд доручити проведення експертизи Київському або Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно з п. 1.6. Інструкції експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції. За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в експертній установі за зоною регіонального обслуговування, орган (особа), який (яка) призначає експертизу (залучає експерта), зазначивши відповідні мотиви, доручає її виконання експертам іншої експертної установи.

В даному випадку, суд вважає недоцільним доручати проведення експертизи у даній справі Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (або його відділенням), оскільки в матеріалах справи наявний висновок експерта даної експертної установи від 01.09.2016 № 1883/16-21 за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи призначеної в кримінальному провадженні № 000216.

Також, з урахуванням викладених позивачем у письмових поясненнях від 30.06.2017 заперечень, суж вважає недоцільним доручати проведення судової експертизи у даній справі Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, оскільки об'єктивність проведення означеною установою експертизи може бути поставлена під сумнів сторонами у справі та потягнути за собою необхідність призначення у справі повторної експертизи, яка буде проведена іншою установою, що призведе до затягування строків вирішення спору.

З огляду на вищевикладене, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, суд вважає за необхідне доручити проведення експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, який відповідно до відомостей, розміщених на веб-порталі http://ondise.od.ua/ekspertna-diyalnist/ має відповідних фахівців.

Відповідно до роз'яснень, які надав Пленум Вищого господарського суду України в п. 23 своєї Постанови від 23.03.2012 р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи те, що саме відповідач в силу приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України повинен довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх заперечень, суд дійшов висновку, що витрати по проведенню експертизи на даному етапі покладаються на відповідача як на заінтересовану сторону.

Керуючись статтями 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21).

2. На вирішення експертизи поставити наступні запитання:

- чи є поставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Стальспецмонтаж 21" на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" за товарно-транспортними накладними Серії ВТ № 1 від 24.12.2015, Серії ВТ № 2 від 24.12.2015, Серії ВТ № 3 від 24.12.2015, Серії ВТ № 4 від 24.12.2015, Серії ВТ № 5 від 24.12.2015, Серії ВТ № 6 від 25.12.2015, Серії ВТ № 7 від 25.12.2015, Серії ВТ № 8 від 25.12.2015, Серії ВТ № 9 від 25.12.2015, видатковими накладними № 11 від 24.12.2015, № 12 від 24.12.2015, № 13 від 24.12.2015, № 14 від 24.12.2015, № 15 від 24.12.2015, № 16 від 25.12.2015, № 17 від 25.12.2015, № 18 від 25.12.2015, № 19 від 25.12.2015 товар трубами бурильними: труба бурильна 60,3х7,11 G-105 NC 26 (права), рік виготовлення 2015, країна виробник - Росія; труба бурильна 60,3х7,11 G-105 NC 26 (ліва), рік виготовлення 2015, країна виробник - Росія; труба бурильна 73,02х9,19 G-105 NC 31 EU (права), рік виготовлення 2015, країна виробник - Росія; труба бурильна 73,02х9,19 G-105 NC 31 EU (ліва), рік виготовлення 2015, країна виробник - Росія; труба бурильна 73,02х9,19 S-135 NC 31 EU (права), рік виготовлення 2015, країна виробник - Росія; труба бурильна 73,02х9,19 S-135 NC 31 EU (ліва), рік виготовлення 2015, країна виробник - Росія?

- чи відповідає якість поставлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Стальспецмонтаж 21" на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" за товарно-транспортними накладними Серії ВТ № 1 від 24.12.2015, Серії ВТ № 2 від 24.12.2015, Серії ВТ № 3 від 24.12.2015, Серії ВТ № 4 від 24.12.2015, Серії ВТ № 5 від 24.12.2015, Серії ВТ № 6 від 25.12.2015, Серії ВТ № 7 від 25.12.2015, Серії ВТ № 8 від 25.12.2015, Серії ВТ № 9 від 25.12.2015, видатковими накладними № 11 від 24.12.2015, № 12 від 24.12.2015, № 13 від 24.12.2015, № 14 від 24.12.2015, № 15 від 24.12.2015, № 16 від 25.12.2015, № 17 від 25.12.2015, № 18 від 25.12.2015, № 19 від 25.12.2015 бурилиних труб в асортименті вимогам укладеного між сторонами Договору поставки труб бурильних в асортименті від 06.07.2015 (з Додатками та Додатковими угодами до нього), а також вимогам стандартів, технічних або інших умов, які пред'являються до товару даного виду?

- чи мають поставлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Стальспецмонтаж 21" на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" за товарно-транспортними накладними Серії ВТ № 1 від 24.12.2015, Серії ВТ № 2 від 24.12.2015, Серії ВТ № 3 від 24.12.2015, Серії ВТ № 4 від 24.12.2015, Серії ВТ № 5 від 24.12.2015, Серії ВТ № 6 від 25.12.2015, Серії ВТ № 7 від 25.12.2015, Серії ВТ № 8 від 25.12.2015, Серії ВТ № 9 від 25.12.2015, видатковими накладними № 11 від 24.12.2015, № 12 від 24.12.2015, № 13 від 24.12.2015, № 14 від 24.12.2015, № 15 від 24.12.2015, № 16 від 25.12.2015, № 17 від 25.12.2015, № 18 від 25.12.2015, № 19 від 25.12.2015 бурильні труби дефекти, і якщо так, чи є ці дефекти істотними?

- чи придатні поставлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Стальспецмонтаж 21" на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" за товарно-транспортними накладними Серії ВТ № 1 від 24.12.2015, Серії ВТ № 2 від 24.12.2015, Серії ВТ № 3 від 24.12.2015, Серії ВТ № 4 від 24.12.2015, Серії ВТ № 5 від 24.12.2015, Серії ВТ № 6 від 25.12.2015, Серії ВТ № 7 від 25.12.2015, Серії ВТ № 8 від 25.12.2015, Серії ВТ № 9 від 25.12.2015, видатковими накладними № 11 від 24.12.2015, № 12 від 24.12.2015, № 13 від 24.12.2015, № 14 від 24.12.2015, № 15 від 24.12.2015, № 16 від 25.12.2015, № 17 від 25.12.2015, № 18 від 25.12.2015, № 19 від 25.12.2015 бурильні труби для використання за цільовим призначенням?

- чи мається на поставлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Стальспецмонтаж 21" на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" за товарно-транспортними накладними Серії ВТ № 1 від 24.12.2015, Серії ВТ № 2 від 24.12.2015, Серії ВТ № 3 від 24.12.2015, Серії ВТ № 4 від 24.12.2015, Серії ВТ № 5 від 24.12.2015, Серії ВТ № 6 від 25.12.2015, Серії ВТ № 7 від 25.12.2015, Серії ВТ № 8 від 25.12.2015, Серії ВТ № 9 від 25.12.2015, видатковими накладними № 11 від 24.12.2015, № 12 від 24.12.2015, № 13 від 24.12.2015, № 14 від 24.12.2015, № 15 від 24.12.2015, № 16 від 25.12.2015, № 17 від 25.12.2015, № 18 від 25.12.2015, № 19 від 25.12.2015 бурильних трубах маркування, і якщо так, то чи відповідає це маркування вимогам нормативно-технічної документації та/або зразкам?

3. Попередити експерта, який буде здійснювати судову експертизу, про кримінальну відповідальність згідно з ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

4. Зобов'язати учасників судового процесу надати на вимогу експерта оригінали всіх, необхідних для проведення експертизи, документів.

5. Оплату витрат по проведенню судової експертизи на даному етапі провадження у справі покласти на відповідача і запропонувати йому вирішити питання з експертною установою щодо сплати, в т.ч. шляхом попередньої оплати, сум за проведення судової експертизи.

6. Зобов'язати учасників судового процесу повідомити господарський суд міста Києва про закінчення експертизи.

Суддя М.Є. Літвінова