ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р.Справа № 922/3840/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Помпі К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АгроХімСоюз", м. Вовчанськ
до Фермерського господарства "ОСОБА_1В.", с. Дубові Гради
про стягнення 21531,06 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. від 01.12.2017 року

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за договором поставки № 14/04/01 від 14 квітня 2016 року у розмірі 13622,89 грн., 30% річних у розмірі 4061,30 грн., штрафа у розмірі 2043,43 грн. та пені у розмірі 1803,44 грн.

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторін не заявлено, суд переходить до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, відзив на позовну заяву та документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі суду не надав.

Разом з цим, 05 грудня 2017 року до суду повернулося повідомлення про вручення відповідачу судової ухвали про порушення провадження у справі № 922/3840/17.

Як визначено у пунктах 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Так, процесуальні документи у даній справі (ухвала суду про порушення провадження у справі) направлялася всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідної ухвали.

Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, але відповідач не з'явилися у засідання суду, водночас судом вжито всі заходи для належного повідомлення його про час та місце розгляду справи.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, судом встановлено наступне.

14 квітня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АгроХімСоюз" (позивачем, постачальником) та Фермерським господарством "ОСОБА_1В." (відповідачем, покупцем) було укладено договір поставки № 14/04/01.

Відповідно до пункту 1.1. договору поставки № 14/04/01 предметом даного договору є засоби захисту рослін, мікродобрива та насіння кукурудзи (товар) асортимент, ціна та кількість яких визначена в Специфікаціях (Додатках) до даного договору, які є його невід*ємною частиною; постачальник зобов*язується поставити товар на умовах, визначених цим договором, а покупець прийняти та оплатити поставлений товар на умовах, визначених договором. Продавець зобов*язується, в порядку та на умовах, визначених цим договором поставити і передати покупцю у власність товар, а покупець зобов*язується прийняти товар та своєчасно здійснити оплату його вартості на умовах цього договору.

Згідно пункту 2.1. договору поставки від 14 квітня 2016 року сторони погодили ціну товару в гривні з визначенням грошового еквіваленту в доларах США за курсом НБУ на дату укладення договору.

Специфікацією, що є Додатком № 1 до договору сторонами узгоджено поставку товару вартістю 4504,80 грн., що на дату укладення еквівалентно 176,80 дол. США. Вказаний товар поставлено позивачем згідно видаткової накладної № 10 від 14 квітня 2016 року та отримано директором Фермерського господарства "ОСОБА_1В.", що підтверджується виписаною довіреністю на отримання ТМЦ від 13 квітня 2016 року.

На дату укладення договору поставки № 14/04/01 сторони визначили, що курс долара США по відношенню до гривні складає: за 1 долар - 25,48 грн.

Специфікацією, що є Додатком № 2 до договору сторонами узгоджено поставку товару вартістю 8505,61 грн., що на дату укладення еквівалентно 337,66 дол. США. Вказаний товар поставлено позивачем згідно видаткової накладної № 45 від 06 травня 2016 року та отримано директором Фермерського господарства "ОСОБА_1В.", що підтверджується виписаною довіреністю на отримання ТМЦ від 04 травня 2016 року.

На дату укладення договору сторони визначили, що курс долара США по відношенню до гривні складає: за 1 долар - 25.19 грн.

Відповідно до офіційних даних Національного банку України станом на 14 листопада 2017 року курс долару США до української гривні становить 26,48 грн. за один долар США.

Згідно положень пунку 8.2. договору поставки від 14 квітня 2016 року сторони домовились, що позовна давність за невиконання або неналежне виконання умов даного договору становить 5 років.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, дослідивши умови договору поставки № 14/04/01 від 14 квітня 2016 року, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 13622,89 грн. основної заборгованості (4681,66 грн. - заборгованість за ВН № 10 від 14 квітня 2016 року; (176,80 дол. США х 26,48 (курс на дату подання позову), 8941,23 грн. - заборгованість за ВН № 45 від 06 травня 2016 року (337,66 дол. США х 26,48 (курс на дату подання позову)) задовольнити.

Відповідно до пункту 6.4. договору поставки № 14/04/01 у випадку несплати у строк платежів за договором, сторона, що прострочила своє зобов*язання повинна сплатити іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення виконання грошового зобов*язання понад 10 календарних днів винною стороною додатково сплачується штраф у розмірі 15% від розміру (суми) невиконаного зобов*язання.

Сума пені за договором поставки від 14 квітня 2016 року складає 1803,44 грн. та сума штрафа у розмірі 15% від суми невиконаного зобов*язання, відповідно до умов пункту 6.4 договору складає 2043,43 грн.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим кодексом, іншими законами та договором.

За змістом статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Згідно частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1803,44 грн. пені та 2043,43 грн. штрафа задовольнити.

Згідно пункту 6.5 договору поставки № 14/04/01 за порушення грошового зобов*язання, покупець зобов*язується сплатити суму боргу з урахуванням встановлного індексу інфляції за весь час прострочення та 30% річних від простроченої (неоплаченої) суми.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 4061,30 грн. 30% річних за користування чужими коштами задовольнити.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 6, 11, 15, 16, 509, 525, 526, 549, 610, 611, 625, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, статтями 193, 216, 217, 230 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фермерського господарства "ОСОБА_1В." (64563, Харківська область, Сахновщінський район, с. Дубові Гради, вул. Садова, 7, , розрахунковий рахунок 4818 в ПАТ "Креді ОСОБА_3" в Сахновщінському відділенні ПАТ "ПриватБанк", МФО 3515335, або з будь-якого іншого виявленого поточного рахунку відповідача) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АгроХімСоюз" (62501, Харківська область, Вовчанський район, м. Вовчанськ, вул. Обозна, 1, поточний рахунок 6 в АТ "ОСОБА_4 Аваль", м. Київ, МФО 380805, , ІПН 88) суму основної заборгованості за договором поставки № 14/04/01 від 14 квітня 2016 року у розмірі 13622,89 грн., 30% річних у розмірі 4061,30 грн., штрафа у розмірі 2043,43 грн., пені у розмірі 1803,44 грн. та 1600,30 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_5