ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.12.2017 Справа № 920/928/17

За позовом Приватного підприємства «Енерго-Ресурс», м. Київ

до відповідача: Конотопської міської ради, м. Конотоп, Сумська область

про виділення в натурі та визнання права власності

Суддя С.В. Заєць

За участю представників сторін:

від позивача: предст. ОСОБА_1 (довіреність від 09.11.2017);

від відповідача: не зявився;

при секретарі судового засідання Малюк Р.Б.

Суть спору: позивач, відповідно до вимог позовної заяви просить суд виділити 3/100 частини нерухомого майна, позивачу, в окрему одиницю, в окремий обєкт нерухомого майна із спільної часткової власності та визнати право власності на нього як на цілісний майновий комплекс, загальною площею 136,7 м. кв., що знаходиться за адресою: проспект Миру, 54 у місті Конотоп Сумської області.

13.11.2017 позивачем надано суду додаткові пояснення до позову, в яких позивач надає письмові пояснення в обґрунтування поданого позову.

13.11.2017 відповідачем надано суду листа від 10.11.2017 № 01-19/3372, в якому останній надає пояснення щодо своєї позиції у справі, зокрема зазначає, що по суті позову не заперечує оскільки, згідно тексту договору міни зареєстрованого в реєстрі за № 2277 від 17.06.2013 приватне підприємство «Енерго-Ресурс» стало власником цілого «вбудованого приміщення банку», але під час укладання вищезазначеного договору була допущена технічна помилка в пункті 4 в якому зазначено, що 3/100 (три сотих частини) вбудованого приміщення банку складає 136,7 кв.м., що є загальною площею зазначеного об'єкта нерухомості. Дане приміщення являється 3/100 частиною від п'ятиповерхового будинку, яке знаходиться на 1 поверсі будинку за адресою: м. Конотоп Сумської області, по проспекту Миру, 54. В подальшому оскільки були допущені розбіжності в договорі міни під час проведення нотаріальних дій було зареєстроване речове право на нерухоме майно на будинок за адресою: м. Конотоп Сумська область пр. Миру, 54 за Конотопською міською радою - розмір частки-1. Проте, виходячи з матеріалів позову вбачається що 3/100 зазначеного п'ятиповерхового будинку належить приватному підприємству «Енерго-Ресурс».

14.11.2017 позивачем надане клопотання про долучення доказів по справі, а саме Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно.

Подані сторонами документи судом оглянуті та долучені до матеріалів справи.

14.11.2017 представником позивача подане клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

14.11.2017 ухвалою суду клопотання представника позивача задоволено та продовжено строк розгляду справи до 20.12.2017.

07.12.2017 позивачем подано до суду додаткові пояснення від 27.11.2017 № 27/11, в яких позивач зазначає, що врегулювати питання щодо виділу майна в натурі в позасудовому порядку неможливо, також позивач зазначає, що в позовній заяві не ставилася вимога про відшкодування вартості плаченого судового збору з відповідача, в будь якому випадку витрати по сплаті судового збору несе позивач.

Представник позивача в судовому засіданні 07.12.2017 надав усні пояснення в обґрунтування позовних вимог та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 07.12.2017 не прибув, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 07.12.2017 клопотань про надання часу для подачі додаткових доказів по справі сторонами заявлено не було.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачу та відповідачу для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принцип змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до договору міни від 17 червня 2013 року, який був укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Суми Петрол», позивач приватне підприємство «Енерго Ресурс» стало власником 3/100 вбудованого приміщення, площею 136,7 кв.м., яке занходиться у місті Конотоп Сумської області, по проспекту Миру, 54.

Право власності на зазначене майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом від 17 червня 2013 року.

Відповідно до листа Комунального підприємства «Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.06.2017 вих № 467, зазначено, що станом на 29.12.2012 право власності на вбудоване приміщення банку, що становить 3/100 частини будинку, по обліку бюро технічної інвентаризації зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю «Суми Петрол». Інших співвласників вбудованого приміщення банку за вищевказаною адресою не зареєстровано.

Враховуючи вищенаведене, після укладення договору міни з ТОВ «Суми Петрол» власником спірного майна став позивач.

Згідно висновку експерта № 43, складеного 26.06.2017 зазначено, що нерухоме майно по проспекту Миру, 54 у м. Конотоп Сумської області з технічної точки зору можливо поділити. 3/100 частини майна, а саме: вбудоване приміщення банку, що складається із: тамбура площею 2,5 м2, операційної зали 2 площею 53,9 м2, касового вузла 3 площею 43,9 м2, інкасаційної 4 площею 8,2 м2, кладової 5 площею 7,4 м2, коридору 6 площею 5,8 м2, тамбура 7 площею 1,2 м2, кабінету 8 площею 8,4 м2, умивальника 9 площею 1,3 м2, вбиральні 10 площею 1,3 м2, кладової 11 площею 2,8 м2. Загальна площа 136,7 м2, в т.ч. основна 121,8 м2 належать на праві приватної власності ПП «Енерго-ресурс», має окрему площу, яка ізольована від приміщення інших співвласників, має окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення), тобто складає окремий обєкт нерухомого майна. Обєкт нерухомого майна, який утворився в результаті виділення частки з обєкта нерухомого майна, відповідає нормативно-технічним вимогам. Майно, що перебуває у спільній частковій власності, з технічної точки зору можливо поділити між співвласниками даного майна без втрати цільового призначення з одночасним припиненням права спільної часткової власності на нього.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, суд до уваги приймає наступне:

Правом власності згідно ст.316 Цивільного кодексу України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 319 Цивільного кодексу України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 4977919 від 17.06.2013 Приватне підприємство «Енерго-Ресурс» є власником 3/100 частини вбудованого приміщення банку, за адресою Сумська область, м. Конотоп, проспект Миру, будинок 54.

У відповідності до ч.1 ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників, в порядку ч.3 ст. 358 Цивільного кодексу України, має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Право співвласника самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності передбачено ст. 361 Цивільного кодексу України. В силу положень ч.1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 4 статті 364 Цивільного кодексу України передбачено, що виділ такої частки здійснюється на підставі договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду (лист Верховного Суду України від 01 липня 2013 року «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ»).

Визначальним для виділення частки майна в натурі, яка перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року у справі №6-12цс13).

Суд приймає до уваги, що згідно висновку експерта № 43, складеного 26.06.2017, нерухоме майно по проспекту Миру, 54 у м. Конотоп Сумської області з технічної точки зору можливо поділити, спірне майно ізольоване від приміщення інших співвласників, має окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення), тобто складає окремий обєкт нерухомого майна

Таким чином, виділення належної позивачу частки майна в натурі є технічно можливим, не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача та інших осіб, доказів на підтвердження іншого матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано, тому позовні вимоги про виділення в натурі 3/100 частини нерухомого майна - вбудованого приміщення банку, розташованого за адресою проспект Миру, 54 у місті Конотоп, Сумська область, загальною площею 136,7 кв.м. із складу майна, що є у спільній часткової власності, в окрему одиницю підлягають задоволенню.

Згідно із ч.3 ст. 364 Цивільного кодексу України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Зважаючи на виділ в натурі частки позивача в розмірі 3/100 частини вбудованого приміщення банку, площею 136,7 кв. м., яке знаходиться у місті Конотоп, Сумська область, по проспекту Миру, 54, в окрему одиницю право спільної часткової власності на вказане майно підлягає припиненню.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 34, 43, 49, 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Виділити Приватному підприємству «Енерго-Ресурс» (02230, м. Київ, бул. ОСОБА_2, 34, ) в натурі 3/100 частини нерухомого майна - вбудованого приміщення банку, яке перебуває у спільній частковій власності, розташованого за адресою: Сумська область, м. Конотоп, проспект Миру, 54, загальною площею 136,7 кв. м. в окрему одиницю.

3. Припинити право спільної часткової власності Приватного підприємства «Енерго-Ресурс» на 3/100 частини нерухомого майна - вбудованого приміщення банку, розташованого за адресою: Сумська область, м. Конотоп, проспект Миру, 54, загальною площею 136,7 кв. м.

4. Визнати право власності Приватного підприємства «Енерго-Ресурс» (02230, м. Київ, бул. ОСОБА_2, 34, ) на цілісний майновий комплекс загальною площею 136, 7 кв. м., що знаходиться за адресою: Сумська область, м. Конотоп, проспект Миру, 54.

Повне рішення складено 12.12.2017.

Суддя ОСОБА_3