ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р.Справа № 922/3453/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюкову Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області, м. Харків в інтересах держави в особі Північно-Східного офісу Держаудитслужби, м. Харків
до Комунального підприємства "Харківводоканал", м. Харків , Товариства з обмеженою відповідальністю "Відновлення інженерних систем", м. Київ
про визнання недійсними результатів державної закупівлі, оформлених рішенням комітету з конкурсних торгів, та договору
за участю представників:

прокурора - Горгуль Н.В., за пос. № 036152 від 29.10.2015 року

позивача - ОСОБА_1, за дов. № 20-25-26/7265 від 03.11.2017 року

першого відповідача - ОСОБА_2, за дов. № 01.01-14/6127-17 від 27.10.2017 року, ОСОБА_3, за дов. № 01.01-14/75-17 від 10.01.2017 року

другого відповідача - ОСОБА_4, за дов. № 1 від 11.01.2017 року

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Північно-східного офісу Держаудитслужби звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до першого відповідача, Комунального підприємства "Харківводоканал", другого відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Відновлення інженерних систем", про: визнання недійсними результатів державної закупівлі, оформлених рішенням комітету з конкурсних торгів Комунального підприємства "Харківводоканал" про визнання переможцем відкритих торгів на закупівлю ДК 021:20-0 "Виликовантажні мототранспортні засоби (каналопромивочний автомобіль К)-503КП-12 на шасі МАЗ-5340С2 або еквівалент)" Товариства з обмеженою відповідальністю "Відновлення інженерних систем"; визнання недійсним договору № 87/8-ПЦ/17 від 30 серпня 2017 року про закупівлю товару на суму 3 200 000,00 грн. та додаткових угод до нього № № 1, 2, які укладено між відповідачами. Також прокурор просить суд покласти на відповідачів судові витрати по даній справі.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що першим відповідачем, при проведенні аукціону на закупівлю предмету закупівлі ДК 012:20-0 Виликовантажні мототранспортні засоби (каналопромивочний автомобіль КО-503КП-12 на шасі МАЗ-5340С2 або еквівалент") на очікувану вартість 3 800 000,00 грн. допущено порушення п. 4 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про публічні закупівлі", а договір № 87/8-ПЦ/17 про закупівлю товару від 30 серпня 2017 року, укладений між відповідачами, є укладеним з порушенням ч. 4 ст. 36 вказаного вище Закону, відповідно, наявні підстави задля застосування ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі" - недійсність договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 жовтня 2017 року позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/3453/17 та призначено її до розгляду в засіданні суду на 30 жовтня 2017 року. Під час розгляду справи, судом долучено до матеріалів справи документи, які надійшли від: прокурора - супровідним листом пакет документів (вх. № 34504 від 20 жовтня 2017 року), документальне та нормативне обґрунтування позовних вимог (вх. № 34507 від 20 жовтня 2017 року), заперечення на відзив КП "Харківводоканал" (вх. № 39160 від 27 листопада 2017 року), заперечення на відзив ТОВ "Відновлення інженерних систем" (вх. № 40120 від 01 грудня 2017 року), заперечення на клопотання відповідача (вх. № 40900 від 07 грудня 2017 року); позивача - письмові пояснення з додатками (вх. № 35268 від 26 жовтня 2017 року), додаткові пояснення на позовну заяву (вх. № 39157 від 27 листопада 2017 року); першого відповідача, - відзив на позовну заяву з додатками (вх. № 36771 від 08 листопада 2017 року), пояснення до відзиву на позовну заяву з додатками (вх. № 39109 від 27 листопада 2017 року), клопотання про призначення дослідження на веб-порталі (вх. № 39110 від 27 листопада 2017 року), клопотання про призначення проведення судової експертизи (вх. № 40118 від 01 грудня 2017 року), доповнення до відзиву на позовну заяву (вх. № 40300 від 04 грудня 2017 року); другого відповідача - відзив на позовну заяву з додатками (вх. № 35527 від 30 жовтня 2017 року), супровідним листом пакет документів (вх. № 37216 від 13 листопада 2017 року), супровідним листом пакет документів (вх. №39122 від 27 листопада 2017 року), порівняльна таблиця (вх. № 39121 від 27 листопада 2017 року), клопотання (вх. № 40332 від 04 грудня 2017 року), заява про забезпечення позову (вх. № 40277 від 04 грудня 2017 року), клопотання (вх. № 40305 від 04 грудня 2017 року). Розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє 04 грудня 2017 року по розгляду даної справи судом було оголошено перерву до 07 грудня 2017 року. Після перерви 07 грудня 2017 року судове засідання було продовжено, учасники судового процесу в дане судове засідання з'явилися.

Під час судового засідання 07 грудня 2017 року представники першого відповідача відмовилися від клопотання про призначення судової експертизи (вх. № 40118 від 01 грудня 2017 року, представник другого відповідача відмовився від заяви про забезпечення позову (вх. № 40277 від 04 грудня 2017 року) та від клопотань за вх. № 40332 та № 40305 від 04 грудня 2017 року, з огляду на що, вказані заява та клопотання залишається судом без розгляду.

Суд, розглянувши клопотання прокурора, викладене у позовній заяві, про забезпечення позову шляхом заборони КП "Харківводоканал" та ТОВ "Відновлення інженерних систем" вчиняти дії щодо виконання умов договору № 87/8-ПЦ/17 від 30 серпня 2017 року на суму 3 200 000,00 грн. та додаткових угод до нього №№ 1 та 2 до набрання законної сили рішення суду, яке підтримано прокурором під час судового засідання, залишено позивачем на розсуд суду та проти задоволення якого заперечували представники першого та другого відповідачів, зазначає наступне. Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Правовий аналіз норми зазначеної статті передбачає, що заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Суд зазначає, що господарське судочинство здійснюється шляхом письмового провадження, а тому факт наявності визначених обставин має підтверджуватись певними доказами, як це встановлено положеннями статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України покладає обов'язок доказування на сторони, а тому кожна сторона повинна довести наявність тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Наведене стосується й вимоги про забезпечення позову. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; запобігання порушенню, у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу. Прокурором в обґрунтування поданої заяви не доведено суду, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити виконання чи призвести до невиконання рішення суду, оскільки припущення позивача, викладені у заяві, не містять переконливу мотивацію щодо наявності підстав для забезпечення позову. З огляду на наведене, суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора про забезпечення позову.

Під час судового засідання 07 грудня 2017 року прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити; представник позивача позовні вимоги підтримав частково (позивачем частково визнано правомірність підстав позову (пояснення за вх. № 39157 від 27.11.2017 р., т. с. 3, арк. спр. 53-58)); представники першого та другого відповідачів проти задоволення позову заперечували в повному обсязі.

В судовому засіданні 07 грудня 2017 року учасники процесу не виявили наміру подати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позицій, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

13 липня 2017 року Комунальним підприємством "Харківводоканал" (перший відповідач по справі) (замовник) було проведено аукціон на закупівлю предмету закупівлі ДК 021:20-0 "Великовантажні мототранспортні засоби (каналопромивочний автомобіль КО-503КП-12 на шасі МАЗ-5340С2 або еквівалент)" на очікувану вартість 3 800 000,00 грн. За результатами аукціону переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Відновлення інженерних систем" (другий відповідач по справі) з ціною 3 200 000,00 грн., за результатами розгляду пропозиції якого 30 серпня 2017 року укладено договір № 87/8-ПЦ/17 про закупівлю товару ДК 021:20-0 "Виликовантажні мототранспортні засоби (каналопромивочний автомобіль К)-503КП-12 на шасі МАЗ-5340С2 або еквівалент)". Крім того, 30 серпня 2017 року між першим та другим відповідачами було укладено додаткову угоди № 1 до договору про закупівлю товару № 87/8-ПЦ/17 від 30 серпня 2017 року. Як вказує прокурор у позовній заяві, першим відповідачем, при проведенні аукціону на закупівлю предмету закупівлі ДК 012:20-0 Виликовантажні мототранспортні засоби (каналопромивочний автомобіль КО-503КП-12 на шасі МАЗ-5340С2 або еквівалент") на очікувану вартість 3 800 000,00 грн. допущено порушення п. 4 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про публічні закупівлі", а договір № 87/8-ПЦ/17 про закупівлю товару від 30 серпня 2017 року, укладений між відповідачами, є укладеним з порушенням ч. 4 ст. 36 вказаного вище Закону, відповідно, наявні підстави задля застосування ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі" - недійсність договору. Вказані обставини й стали підставою для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Як встановлено судом, Харківською місцевою прокуратурою № 2 Харківської області самостійно опрацьовано систему публічних закупівель PROZORRO під час проведення закупівель за предметом закупівлі ДК 021:20-0 "Великовантажні мототранспортні засоби (каналопромивочний автомобіль КО-503КП-12 на шасі МАЗ-5340С2 або еквівалент)" та встановлено наявність порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі", що стало підставою звернення до господарського суду із даним позовом. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 15 липня 2015 року набрав чинність розділ IV Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, який визначає повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій, в тому числі, ст. 23, що встановлює продедуру (порядок) і підстави представництва інтересів громадянина або держави в суді. Цим Законом було внесено також зміни до ГПК України, зокрема до статей 2 та 29 ГПК України. Відповідно до ст.ст. 2, 29 ГПК України прокурор для представництва інтересів держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених ч. 2 або 3 ст. 25 Закону України "Про прокуратуру". Підстави для здійснення прокурором представництва держави в суді визначені у ч. 3 та 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII. Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Згідно положень ст. 29 Господарського процесуального кодексу України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. При цьому прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Зокрема, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень (ч. 4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру"). Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: 1) звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); 2) вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; 3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; 4) брати участь у розгляді справи; 5) подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; 6) брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; 7) з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження (ч. 6 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру"). Відповідно ч.ч. 1, 7 ст. 24 Закону України "Про прокуратуру" право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством. Вищий господарський суд України у своїй постанові Пленуму від 23 березня 2012 року № 7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам", роз'яснив місцевим судам про те, що звертаючись до суду прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому частиною другою або третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру; право прокурора на здійснення представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави виникає у випадках нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування або іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. При цьому, слід враховувати, що прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду із представництвом інтересів держави або громадянина, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень (п. 3 постанови). Отже, після 15 липня 2015 року, прокурор, звертаючись до суду з позовом в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва. Відповідно, наявність одного факту порушення інтересів держави недостатньо для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді. Таке право, в тому числі право подавати позов, прокурор має лише, якщо орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження при попередньому повідомленні про таке звернення, яке буде мати місце в подальшому. При цьому, у випадках відсутності органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або відсутності у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор безсумнівно має право на подання позову в інтересах держави. Якщо ж такий орган існує, то в такому разі прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати та довести наявність підстав для здійснення представництва. Доведення цих підстав здійснюється у загальному порядку відповідно до вимог ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України шляхом подання належних та допустимих доказів. Зокрема, такими доказами можуть бути: докази внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків (ст. 14 Закону України "Про державну службу", який діяв до 01.05.2016 року; глава 2 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року 889-VIII), тощо). Водночас, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях відстоює позицію про можливість участі прокурора у справі тільки за наявності на це підстав. Зокрема, Європейський суд у низці справ роз'яснював, що одна лише участь ("активна" чи "пасивна") прокурора або іншої співмірної посадової особи може розглядатися як порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі "Мартіні проти Франції" від 12.04.2006 року). Оскільки прокурор, висловлюючи думку з процесуального питання, займає одну зі сторін спору, його участь може створювати для сторони почуття нерівності (рішення у справі "Кресс проти Франції" від 07.06.2001 року). Підтримка прокуратурою однієї зі сторін, безумовно, може бути виправданою за належних обставин, наприклад, зокрема, коли захисту потребують державні інтереси. Слід також відзначити нагадування Європейського суду, що принцип рівності сторін є одним із елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Останній потребує "справедливої рівноваги сторін": кожна сторона повинна мати розумну можливість надати свою позицію в умовах, які не створюють для неї суттєвих незручностей порівняно з іншою стороною (рішення у справі "Івон проти Франції" від 24.07.2003 року, рішення у справі "Нідерест-Хубер проти Швейцарії" від 18.02.1997 року). Крім зазначеного вище, з матеріалів справи вбачається, що заступником керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 подано до суду позовну заяву в інтересах держави в особі Північно-східного офісу Держаудитслужби за вих. № 04-10-6005-15 від 04 жовтня 2017 року, направлено повідомлення в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Північно-східному офісу Держаудитслужби (особи, в інтересах якої прокурором подано позовом) за вих. № 04-10-6005-17 від 04 жовтня 2017 року. Тобто, прокурором подано до суду позовну заяву та повідомлення особі, в інтересах якої прокурором подано позов, за одним тим самим вихідним номером та від одного й того самого числа (04 жовтня 2017 року). Більш того, згідно до нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказ Міністерства інфраструктури України 28 листопада 2013 року № 958, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28 січня 2014 року за № 173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового звязку, місцевої - Д+2 (Д - день подання поштового відправлення до пересилання в обєкті поштового звязку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 2 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення). При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день. Тобто, враховуючи нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, направлене прокурором повідомлення за вих. № 04-10-6005-17 від 04 жовтня 2017 року на адресу Північно-східного офісу Держаудитслуби могло бути отримано останнім не раніше ніж 10 жовтня 2017 року (04.10.2017 року + 2 дні (враховуючи вихідні дні 07 та 08 жовтня) + 1 день (09.10) (при пересиланні рекомендованої кореспонденції). При цьому, суд зазначає, що прокурором не надано взагалі ніяких доказів як саме направлення, так і отримання Північно-східним офісом Держаудитслужби вказаного повідомлення прокурора.

Відтак, саме лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті позовних вимог, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після встановлення судом правових підстав для представництва (відповідної правової позиції дотримується ВГСУ у постановах від 16.08.2017 у господарській справі № 906/1243/16, від 06.06.17р. у господарській справі 918/1032/16, від 07.02.2017 у господарській справі № 922/1902/16), при цьому такому зверненню прокурора передує повідомлення суб'єкта власних повноважень про звернення прокурора до суду в його інтересах. Таке попереднє повідомлення повністю кореспондується з нормами. ч. 4 вказаної 23 статті Закону, якими прокурору, з метою саме встановлення наявності підстав для представництва інтересів, внормовано право щодо отримання (витребування) інформації задля зясування наявності підстав реагування та належного обґрунтування підстав як задля звернення з позовом, так й правових підстав обґрунтованості позовних вимог.

Враховуючи вище викладене в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог прокурора в повному обсязі, з огляду на недоведеність здійснення представництва інтересів держави в суді - обґрунтованості наявності підстав задля здійснення такого представництва та, та з огляду на недотримання (порушення) процедури звернення з позовом до суду, а саме через порушення процедури повідомлення особи, яке (порушення) має наслідком не зясування прокурором наявності підстав задля представництва інтересів неотримання/невитребування прокурором інформації задля зясування наявності підстав реагування та належного обґрунтування підстав як задля звернення з позовом, так й правових підстав обґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по розгляду даної справи залишаються за прокуратурою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 29, 33-34, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 12.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_5

справа № 922/3453/17