ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. Справа № 7/262

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Здоровко Л.М., судді Камишевої Л.М.,

при секретарі Євтушенко Є. В.,

за участю представників:

від ліквідатора боржника арбітражного керуючого Яковлева Є.В.- Шишлов О.М. - за довіреністю від 18.09.2017р.;

від апелянта - Марченко І.Ю. - за довіреністю від 21.08.2017р. №23; (повноваження представника скаржника у залі судового засідання господарського суду Полтавської області перевірені секретарем судового засідання Мусійченко Т. С.);

інші кредитори - не з'явились ;

розглянувши апеляційну скаргу Житлово-комунальної контори Полтавського міжгосподарського виробничого об'єднання по агропромисловому будівництву, м. Полтава

на ухвалу господарського суду Полтавської області від 28.09.2017р.

у справі №7/262

за заявою Відкритого акціонерного товариства «Полтаваобленерго», м. Полтава

до Житлово-комунальної контори «Полтавоблагробуд», м. Полтава

про визнання поточних кредиторських вимог

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 28.09.2017р. у справі 7/262 (суддя Іванко Л.А.) відхилено кредиторські вимоги Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області до Житлово-комунальної контори Полтавського обласного міжгосподарського виробничого об"єднання по агропромисловому будівництву з повернення споживачам суми необґрунтовано отриманої виручки у розмірі 48245,28 грн.; визнано поточні грошові вимоги Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області в сумі 48245,28 грн. (вимоги шостої черги), 3200 грн. судового збору (вимоги першої черги); зобов'язано ліквідатора ЖКК "Полтавоблагробуд" включити визнані судом поточні вимоги Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області до реєстру вимог кредиторів відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (т.15,а.с.80-86).

Оскаржувана ухвала місцевого господарського суду в частині визнання кредиторських вимог з посиланням на статті 13, 18, 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення», статті 1, 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі Закон про банкрутство) мотивована тим, що: по-перше, 09.11.2016р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області винесене рішення про застосування до боржника адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін №7, яке оскаржено ліквідатором боржника в судовому порядку, однак постановою окружного адміністративного суду від 20.12.216р. у справі №816/2177/16, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду у задоволенні адміністративного позову відмовлено; по-друге, застосування до боржника адміністративного штрафу є адміністративно-господарською санкцією, а не економічною, а тому його нарахування є правомірним (т.15,а.с.80-86).

Відмовляючи у задоволенні кредиторських вимог у сумі 48245,28грн., місцевий господарський суд зазначив, що в цій частині боржник має заборгованість перед споживачами-мешканцями гуртожитку, а не перед заявником.

Житлово-комунальна контора Полтавського міжгосподарського виробничого об'єднання по агропромисловому будівництву з ухвалою місцевого господарського суду не погодилась та звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 28.09.2017р. у справі №7/262 в частині визнання поточних вимог Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області в сумі 48245,28грн., 3200грн. судового збору та прийняти нове рішення, яким відмовити у визнанні поточних вимог Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що до повноважень ліквідатора боржника не входить обов'язок дотримання вимог Закону України «Про ціни та ціноутворення». Також, вказує на те, що ЖКК «Полтавоблагробуд» не є суб'єктом господарювання з моменту визнання його банкрутом та, відповідно, на нього не розповсюджуються вимоги Закону України «Про ціни та ціноутворення». Крім того, Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області не є кредитором в розумінні статті 1 Закону про банкрутство, оскільки боржник не має перед ним грошових зобов'язань. Також, скаржник вважає, що оскільки Закон про банкрутство забороняє нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій до банкрута то, відповідно, Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області не мало права виносити рішення щодо боржника про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни від 09.11.2016р. №7 (т.15,а.с.93-96).

Відзивом від 29.11.2017р. Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить ухвалу місцевого господарського суду від 28.09.2017р. у справі №7/262 залишити без змін, як законну та обґрунтовану, апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому зазначає, що розпорядженням голови Полтавської державної адміністрації від 27.07.2011р. №300 встановлений граничний розмір плати за проживання в гуртожитках у розмірі 180грн. Проте, наказом ліквідатора боржника від 18.07.2016р. №13 всупереч статті 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення» встановлений розмір місячної плати в неопалюваний сезон за гуртожиток по вул. Бірюзова, 66 за ліжко-місце мешканця 300грн., чим порушено вимоги чинного законодавства, а саме: застосування вільних цін і тарифів на продукцію (послуги, роботи) за умови запровадження для них режиму державного регулювання. У зв'язку з чим 09.11.2016р. кредитором винесено рішення про застосування до боржника адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни, в якому визначено, що сума необґрунтовано отриманої боржником виручки становить 48245,28грн., яку вирішено повернути споживачам, та на боржника накладений штраф у розмірі 48245,28грн. (т.15, а.с.122-131) .

Судове засідання, 30.11.2017р., з розгляду апеляційної скарги Житлово-комунальної контори Полтавського міжгосподарського виробничого об'єднання по агропромисловому будівництву відбулося за участю представника Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області в режимі відеоконференції на підставі ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 22.11.2017р., якою задоволено його клопотання про участь в режимі відеоконференції (т. 15, а.с.114,115).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ліквідатора боржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив ухвалу господарського суду Полтавської області від 28.09.2017р. у справі №7/262 скасувати та відмовити у задоволенні заяви Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області з тих підстав, що відповідно до Закону про банкрутство у боржника не виникає додаткових зобов'язань, а плата за гуртожиток була збільшена у зв'язку з різким збільшення розміру комунальних послуг.

Представник Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив ухвалу місцевого господарського суду від 28.09.2017р. у справі №7/262 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші кредитори належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, проте не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що участь представників сторін не була визнана судом обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників інших кредиторів за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника кредитора та представника ліквідатора боржника, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.10.2003р. у справі №7/262 порушено провадження у справі про банкрутство Житлово-комунальної контори «Полтавоблагробуд» (т.1, а.с.1).

Постановою господарського суду Полтавської області від 23.11.2006р. у справі №7/262 визнано банкрутом Житлово-комунальну контору «Полтавоблагробуд» та призначено ліквідатора банкрута; зобов'язано ліквідатора організувати здійснення ліквідаційної процедури для забезпечення задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому Законом про банкрутство порядку; встановлено завершити підприємницьку діяльність банкрута; припинено нарахування неустойки ( штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута (т.4,а.с.20,21).

Ухвалою місцевого господарського суду від 10.06.2014р. усунуто арбітражного керуючого Кіпрача С. І. від виконання обов'язків ліквідатора Житлово-комунальної контори Полтавського обласного міжгосподарського виробничого об'єднання по агропромисловому будівництву; ліквідатором ЖКК «Полтавоблагробуд» призначено арбітражного керуючого Шишлова Олександра Миколайовича (т.9, а.с.224-227).

Ухвалою місцевого господарського суду від 15.08.2017р. у даній справі задоволено заяву арбітражного керуючого Шишлова О.М.; припинено повноваження ліквідатора ЖКК «Полтавоблагробуд» арбітражного керуючого Шишлова О.М.; призначено ліквідатором ЖКК «Полтавоблагробуд» арбітражного керуючого Яковлева Є.В. з наданням йому повноважень відповідно до закону (т.14, а.с.115).

21.08.2017р. Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області звернулось до місцевого господарського суду з заявою про визнання поточних кредиторських вимог, у якій просить визнати його поточні кредиторські вимоги до ЖКК «Полтавоблагробуд» у сумі 96490,56грн., які складаються з: 48245,28грн. - повернення споживачам необґрунтовано отриманої виручки та 48245,28грн. - штрафу; зобов'язати ліквідатора включити кредиторські вимоги Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області до реєстру вимог кредиторів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що: по-перше, головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області проведена позапланова перевірка боржника з питань дотримання чинного законодавства щодо встановлення та застосування плати за проживання в гуртожитку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про ціни та ціноутворення» та встановлено застосування вільних цін і тарифів на продукцію (послуги, роботи) за умови запровадження для них режиму державного регулювання, на підставі чого винесено рішення про застосування до боржника адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін №7, яким вирішено суму необґрунтовано отриманої виручки 48245,28грн. повернути споживачам та застосувати до боржника штраф у сумі 48245,28грн.; по-друге, 15.11.2016р. кредитором винесено постанову №3 щодо Шишлова О.М., якою визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 165-2 КУпАП, та накладено штраф у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170грн., який сплачений Шишловим О.М. до Державного бюджету; по-третє, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2016р. у справі №816/2177/16, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р., відмовлено у задоволенні адміністративного позову Житлово-комунальної контори Полтавського міжгосподарського виробничого об'єднання по агропромисловому будівництву в особі арбітражного керуючого - ліквідатора Шишлова О.М. до Головного управління Держспоживслужби в Полтавській області про скасування рішення про застосування адміністративно-господарської санкції за порушення державної дисципліни цін від 09.11.2016р. №7 та припису від 09.11.2016р. №4 про виконання законних вимог щодо усунення порушення порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін (т.15,а.с.1-5).

До заяви з кредиторськими вимогами надано рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін від 09.11.2016р. №7, яким вирішено Житлово-комунальній конторі Полтавського міжгосподарського виробничого об'єднання по агропромисловому будівництву необґрунтовано отриману виручку в сумі 48245,28грн. повернути споживачам; стягнути в доход державного бюджету штраф у розмірі 48245,28грн. (т.15, а.с.12).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2016р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду у справі №816/2177/16, відмовлено у задоволенні адміністративного позову Житлово-комунальної контори Полтавського міжгосподарського виробничого об'єднання по агропромисловому будівництву в особі арбітражного керуючого - ліквідатора Шишлова О.М. до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про скасування рішення та припису (т.15,а.с.23-29). При цьому судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації № 300 від 27.07.2011 встановлено граничний розмір плати проживання в гуртожитках (крім студентських гуртожитків) громадян України, осіб без громадянства та іноземців, які займають приміщення, знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах, на рівні 180,00грн. за одне ліжко-місце в місяць (з урахуванням ПДВ). Наказом ліквідатора Шишлова О.М. від 18.07.2016 №13 встановлено розмір місячної плати в неопалювальний сезон за гуртожиток по вул. М. Бірюзова, 66 за ліжко-місце мешканцям по ціні 300,00грн. з 01.08.2016р., всупереч положенням пункту 1 частини першої статті 13 Закону України "Ціни та ціноутворення" та розпорядження голови ОДА від 27.07.2011 № 300.

Також суд встановив, що в ході перевірки Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області встановлено порушення ЖКК «Полтавоблагробуд» в особі ліквідатора вимог чинного законодавства, а саме: застосування вільних цін і тарифів на продукцію (послуги, роботи) за умови запровадження для них режиму державного регулювання. Встановлена відсутність регуляторного акту, а саме розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації щодо встановлення граничного розміру плати за проживання в гуртожитку в розмірі 300,00 грн. та порушення ЖКК «Полтавоблагробуд» ст.13 Закону України "Про ціноутворення" та п.12 додатку до постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)" від 25 грудня 1996 № 1548. Визначено, що розмір необґрунтовано одержаної виручки позивачем склав 48245,28грн.

28.09.2017р. місцевим господарським судом винесено оскаржувану ухвалу з підстав, наведених вище (т.15, а.с.80-86).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно з приписами статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За приписами пункту 1-1 Розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», викладеного у новій редакції згідно з Законом України від 22.12.2011р. N 4212-VI, який набрав чинності 18.01.2013р., положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою місцевого господарського суду від 23.11.2006р. визнано банкрутом Житлово-комунальну контору «Полтавоблагробуд».

Враховуючи вимоги перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011р., до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 14.05.1992р. зі змінами та доповненнями.

За приписами частини 1 статті 5 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника, щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам боржника, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які здійснюють контроль за правильністю та своєчасністю справляння єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство. До конкурсних кредиторів відносяться також кредитори, вимоги яких до боржника виникли внаслідок правонаступництва за умови виникнення таких вимог до порушення провадження у справі про банкрутство.

Поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Отже, поточними кредиторами слід вважати тих кредиторів, термін виконання вимог яких до боржника настав після порушення справи про банкрутство.

Частиною 1 статті 23 Закону про банкрутство встановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язання щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вважається таким, що настав; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банкрута чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим розділом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури; виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому цим розділом.

З аналізу наведеної норми вбачається, що в ліквідаційній процедурі підприємницька діяльність не здійснюється, а нові зобов'язання у банкрута можуть виникнути виключно у випадках, прямо передбачених у цьому Законі, і порядок їх виконання визначений спеціальним Законом про банкрутство.

Частиною 2 статті 22 Закону про банкрутство встановлено, що строк ліквідаційної процедури не може перевищувати дванадцяти місяців. Господарський суд може продовжити цей строк на шість місяців, якщо інше не передбачено цим Законом.

Головним спеціалістом сектору контролю за регульованими цінами у період з 03.11.2016р. по 04.11.2016р. на підставі наказу Головного управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області від 31.10.2016 № 123 проведено позапланову перевірку ЖКК "Полтавоблагробуд" з питань дотримання порядку формування, встановлення та застосування плати за проживання в гуртожитку про що складений акт перевірки від 04.11.2016р. №7.

На підставі акта перевірки від 04.11.2016р. №7 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області 09.11.2016р. прийнято рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін №7, яким встановлено, що в результаті застосування вільних цін на продукцію (послуги, роботи) для яких запроваджено режим державного регулювання та відсутності регуляторного акту, а саме розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації щодо встановлення граничного розміру плати за проживання в розмірі 300грн., ЖКК "Полтавоблагробуд" в особі ліквідатора порушено вимоги статті 13 Закону України "Про ціни і ціноутворення", п. 12 додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996р. № 1548 "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)". В результаті порушення щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін необґрунтовано одержана виручка склала 48245,28 грн. Вирішено Житлово-комунальній конторі Полтавського міжгосподарського виробничого об'єднання по агропромисловому будівництву суму необґрунтовано отриманої виручки 48245,28грн. повернути споживачам; стягнути в доход державного бюджету штраф у розмірі 48245,28грн. (т.15, а.с.13).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2016р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду у справі №816/2177/16, відмовлено у задоволенні адміністративного позову Житлово-комунальної контори Полтавського міжгосподарського виробничого об'єднання по агропромисловому будівництву в особі арбітражного керуючого - ліквідатора Шишлова О.М. до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про скасування рішення та припису (т.15,а.с.23-29). При цьому судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації № 300 від 27.07.2011р. встановлено граничний розмір плати проживання в гуртожитках (крім студентських гуртожитків) громадян України, осіб без громадянства та іноземців, які займають приміщення, знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах, на рівні 180,00грн. за одне ліжко-місце в місяць (з урахуванням ПДВ). Наказом ліквідатора Шишлова О.М. від 18.07.2016р. №13 встановлено розмір місячної плати в неопалювальний сезон за гуртожиток по вул. М. Бірюзова, 66 за ліжко-місце мешканцям по ціні 300,00грн. з 01.08.2016р., всупереч положенням пункту 1 частини першої статті 13 Закону України "Ціни та ціноутворення" та розпорядження голови ОДА від 27.07.2011 № 300.

Відповідно до статті 33 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З наведеного вбачається, що гуртожиток, що розташований в м. Полтава по вул. Маршала Бірюзова, 66 в порушення вимог статей 22, 26 Закону про банкрутство на момент проведення Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області перевірки не переданий до комунальної власності відповідної територіальної громади та під час ліквідаційної процедури підприємство проводило господарську діяльність. Крім того, в порушення вимог статті 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення» наказом ліквідатора Шишлова О.М. від 18.07.2016р. №13 встановлено розмір місячної плати в неопалювальний сезон за гуртожиток по вул. М. Бірюзова, 66 за ліжко-місце мешканцям по ціні 300,00грн., тоді як розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації № 300 від 27.07.2011р. встановлено граничний розмір плати проживання в гуртожитках на рівні 180,00грн. за одне ліжко-місце в місяць (з урахуванням ПДВ).

Отже, ліквідатором під час здійснення ліквідаційної процедури ЖКК "Полтавоблагробуд" порушені як вимоги закону про банкрутство, так і вимоги Закону України «Про ціни та ціноутворення», що призвело до нарахування штрафу та зобов'язання повернути мешканцям необґрунтовано отриману виручку.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про ціни і ціноутворення» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб'єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб'єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення» державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб'єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Статтею 19 Закону України «Про ціни і ціноутворення» встановлено, що державне спостереження у сфері ціноутворення здійснюється шляхом проведення моніторингу вільних цін (дослідження динаміки цінових процесів на товарних ринках) та державних регульованих цін. За результатами державного спостереження у сфері ціноутворення визначаються методи впливу на економічні процеси та цінову ситуацію на товарних ринках.

Так, статтею 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення» визначено, що до суб'єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за:

порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін - вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100 відсотків необґрунтовано одержаної виручки.

Суми адміністративно-господарських санкцій зараховуються до державного бюджету. Сума необґрунтованої виручки, одержаної суб'єктами господарювання, які на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача, повертається споживачам.

Таким чином, Закон України «Про ціни і ціноутворення» не регулює ані цивільно-правових відносин, ані відповідальності у сфері оподаткування.

Частинами 2, 3 статті 217 ГК України визначено, що крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб'єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Статтею 239 ГК України визначені види адміністративно-господарських санкцій, зокрема, адміністративно-господарський штраф та інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Таким чином, накладення на ЖКК "Полтавоблагробуд" є видом відповідальності за вчинення правопорушення та заходом організаційно-правового характеру та не є економічною санкцією.

З огляду на викладене, адміністративно-господарські санкції, застосовані Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області до ЖКК "Полтавоблагробуд" на підставі Закону України «Про ціни та ціноутворення» не пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошових зобов'язань або зобов'язань щодо сплати податків та не є заходом, спрямованим на забезпечення виконання цих зобов'язань відповідно до положень статті 1 Закону про банкрутство.

За таких обставин, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що вимоги Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області в частині визнання його кредиторських вимог у сумі 48245,28грн., які виникли у зв'язку з порушенням державної дисципліни цін у вигляді накладеного штрафу, є цілком обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи ліквідатора про те, що Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області не мало права виносити рішення щодо боржника про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни від 09.11.2016р. №7, так як Закон про банкрутство забороняє нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій до банкрута, оскільки: по-перше, в порушення вимог Закону про банкрутство ЖКК "Полтавоблагробуд" після визнання її банкрутом проводилась господарська діяльність, під час здійснення якої було порушено вимоги Закону України «Про ціни та ціноутворення»; по-друге, накладений штраф є заходом майнового характеру, спрямованим на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків; по-третє, порушення вимог Закону України «Про ціни та ціноутворення» відбулись саме під час ліквідаційної процедури.

Також не приймаються доводи скаржника про те, що ЖКК «Полтавоблагробуд» не є суб'єктом господарювання з моменту визнання її банкрутом, а відповідно на неї не розповсюджуються вимоги Закону України «Про ціни та ціноутворення», оскільки боржник не виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та всупереч вимогам Закону про банкрутство на момент здійснення перевірки здійснював підприємницьку діяльність, а отже мав всі ознаки суб'єкта господарювання.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим довід скаржника про те, що до повноважень ліквідатора боржника не входить обов'язок дотримання вимог Закону України «Про ціни та ціноутворення», оскільки за вимогами статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Щодо вимог Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання кредиторських вимог з повернення споживачам суми необґрунтовано отриманої виручки у розмірі 48245,28грн., суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про їх відхилення, оскільки згідно рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін від 09.11.2016р. №7 визначено ЖКК «Полтавоблагробуд» суму необґрунтовано отриманої виручки повернути споживачам, що відповідає вимогам Закону України «Про ціни та ціноутворення», а отже у боржника відсутнє грошове зобов'язання ( обов'язок повернення вказаної суми) саме перед Головним управлінням Держпродспоживслужби в Полтавській області.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення господарський суд Полтавської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, у зв'язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді ухвали, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Полтавської області від 28.09.2017р. у справі № 7/262 - без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, ст.ст. 105, 106 ГПК України, Харківський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Житлово-комунальної контори Полтавського міжгосподарського виробничого об'єднання по агропромисловому будівництву залишити без задоволення.

2.Ухвалу господарського суду Полтавської області від 28.09.2017р. у справі №7/262 залишити без змін.

Повний текст постанови складений 05.12.2017р.

Головуючий суддя Л.І.Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.М. Камишева