ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017р. Справа № 914/2146/17

За позовом: Заступника керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Новороздільської міської ради, м.Новий Розділ,

До відповідача: Фізичної особи підприємця Жемелко Леоніда Романовича, м.Новий Розділ,

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її в попередній стан шляхом демонтажу тимчасової споруди.

В судове засідання з'явились:

від прокуратури : Труш О.Б. -прокурор,

позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився.

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Заступника керівника Золочівської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Новороздільської міської ради до Фізичної особи підприємця Жемелко Леоніда Романовича про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її в попередній стан шляхом демонтажу тимчасової споруди, розташованої за адресою: м.Новий Розділ, бульвар Довженка,12.

Ухвалою суду від 20.10.2017 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 20.11.2017 р.

В судове засідання 20.11.2017 року відповідач зявився, проте подав клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості реалізувати своє право на правову допомогу.

На задоволення клопотання відповідача розгляд справи було відкладено на 11.12.2017 року про що сторони були повідомлені письмово, про що поставили свої підписи на бланку суду.

В судовому засіданні 11.12.2017 р. прокурор свої позовні вимоги підтримав повністю, просив задоволити позов з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві, матеріалах справи та наданих в судових засіданнях поясненнях. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що відповідач самочинно встановив тимчасову споруду площею 20 м.кв. без будь-яких дозвільних документів, у тому числі без паспорта прив'язки та комплексної схеми розміщення, без наявності рішення органу місцевого самоврядування про користування земельною ділянкою.

Позивач в судове засідання 11.12.2017 року участь уповноваженого представника не забезпечив, проте подав клопотання про те, що позов підтримує в повному обсязі та долучив до матеріалів справи Акт обстеження земельної ділянки від 10.11.2017 року .

Відповідач у судове засідання 11.12.2017 р. явки повноважного представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом, повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідач з часу прийняття справи до розгляду та протягом майже двох місяців не подав жодних доказів на заперечення заявлених позовних вимог, не досягнув мирного врегулювання спору.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідач не скористувався своїм правом подання відзиву на позовну заяву та надання доказів в порядку статті 33 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи в порядку статті 75 ГПК України, - за наявними доказами доданими до справи.

В судовому засіданні 11.12.2017 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Фізичною особою - підприємцем Жемелко Леонідом Романовичем самочинно встановлено тимчасову споруду за адресою : м.Новий Розділ , бульвар Довженка,12, на земельній ділянці, яка перебуває у власності територіальної громади міста Новий Розділ в особі Новороздільської міської ради.

Згідно рішення Виконавчого комітету Новороздільської міської ради від 20.05.2014 року №114 відповідача зобов'язано в термін до 07.06.2014 року самостійно провести демонтаж тимчасової споруди за адресою :м.Новий Розділ , бульвар Довженка,12.

Дане рішення відповідачем не виконано.

15.07.2016 року та 14.03.2017 року адміністративною комісією при Новороздільській міській раді винесено постанови про адміністративне правопорушення відносно ФОП Жемелко Л.Р., за результатами яких останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..152 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу, який відповідач сплатив.

3.01.2017 року на адресу відповідача Новороздільською міською радою скеровано лист №02-11/10/175 щодо демонтажу тимчасової споруди, який відповідач залишив без реагування.

06.09.2017 року в ході обстеження тимчасової споруди та земельної ділянки комісією, створеною за розпорядженням міського голови №189 від 04.09.2017 року , встановлено, що за адресою :м.Новий Розділ , бульвар Довженка,12 знаходиться тимчасова споруда без будь-яких дозвільних документів.

Як зазначає прокурор, тимчасова споруда вважається самочинно встановленою, а тому підлягає демонтажу.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Тобто, право на судовий захист у су'єкта господарювання виникає у разі порушення або оспорювання його права або охоронюваного законом інтересу.

Статтею 16 Цивільного кодексу України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Перелік способів захисту прав та інтересів, зазначений у вказаних нормах, не є вичерпним; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про демонтаж встановленої тимчасової споруди за адресою: м.Новий Розділ , бульвар Довженка,12 .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

За частинами 1 та 4 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом; рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно з п. 2.1 та п.2.20 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва, та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 року (далі - Порядок) підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди, план земельної ділянки та договір оренди земельної ділянки або договір оренди окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті прив'язки, та плану земельної ділянки або схемі прив'язки.

Встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив'язки, відхилення від паспорта прив'язки тимчасової споруди не допускається (п.п.2.20, 2.21 Порядку). Розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється (п.2.31 Порядку). У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу (п.2.30 Порядку).

Згідно Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд, затвердженої рішенням Новороздільської міської ради № 113 від 20.05.2014 року за адресою: м.Новий Розділ , бульвар Довженка,12 не передбачено розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності як і не передбачено можливого місця для розміщення тимчасової споруди.

Відповідно до порядку демонтажу тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Новий Розділ затвердженого рішенням сесії міської ради №506 від 27.12.2013 року , цей Порядок визначає підстави, терміни та механізм проведення демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Новий Розділ, що розміщені з порушенням вимог чинного законодавства України .

Пунктом 2.1 даного Порядку передбачено, що демонтажу підлягають тимчасові споруди у випадках: анулювання паспорта прив'язки; закінчення строку дії паспорта прив'язки; відсутності паспорта прив'язки та інших дозвільних документів; .. самовільного встановлення ТС .. та відсутності документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Таким чином, закон визначає, що встановлення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності допускається за передбачених вимог, а у зв'язку з вище зазначеним тимчасова споруда підлягає демонтажу.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Місцеві органи виконавчої влади, підприємства, установи та організації, а також громадяни несуть встановлену законом відповідальність перед органами місцевого самоврядування за заподіяну місцевому самоврядуванню шкоду їх діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийнятих у межах наданих їм повноважень.

Як вже зазначалося раніше, 06.09.2017 року комісією виявлено, що відповідачем тимчасова споруда не демонтована, що підтверджується складеним працівниками актом.

10.11.2017 року комісією створеною з метою перевірки та встановлення факту самовільного встановлення тимчасової споруди для ведення підприємницької діяльності за адресою : м.Новий Розділ , бульвар Довженка,12 проведено обстеження та встановлено, що будівля знаходиться за зазначеною вище адресою . Будь-які дозвільні документи на встановлення тимчасової споруди відсутні. Площа самовільно зайнятої земельної ділянки становить 20 кв.м.

Таким чином, станом на час розгляду справи, вимоги рішення про демонтаж відповідач не виконав, дозвільних документів, які б підтверджували правомірність встановлення тимчасової споруди на зазначеній вище земельній ділянці відповідач суду не надав.

Докази демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди станом на момент розгляду спору в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно з п. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, у випадку, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги, що докази демонтажу тимчасової споруди станом на день розгляду справи у матеріалах справи відсутні, сторонами не подані, клопотань про неможливість подання таких доказів відповідач не заявляв, суд приходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані наданими доказами і підлягають до задоволення.

Судовий збір покласти на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4-3,12, 27, 32, 33, 34, 35, 43, 49, 75, 82-85, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Зобов'язати Фізичну особу підприємця Жемелко Леоніда Романовича (АДРЕСА_1) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0020 га та привести її у відповідність до попереднього стану шляхом здійснення за власні кошти демонтажу тимчасової споруди ( малої архітектурної форми), розташованої за адресою : м.Новий Розділ, бульвар Довженка,12 Львівська область.

Стягувач: Новороздільська міська рада Львівської області (81652, м.Новий Розділ, вул.. Грушевського, 24, ).

3.Стягнути з Фізичної особи підприємця Жемелко Леоніда Романовича (АДРЕСА_1) на користь прокуратури Львівської області 1600,00 грн. судового збору.

4. Накази видати відповідно до вимог ст. 116 ГПК України.

5. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12.12.2017 року.

Суддя Березяк Н.Є.