РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017Справа №910/15715/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Супрамарін»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Сіенто»

про стягнення 165 633,49 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Мацко М.А. - представник за договором про надання правової допомоги від 11.05.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Супрамарін» до товариства з обмеженою відповідальністю «Сіенто» про стягнення 165 633,49 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.02.2017 року між ним та відповідачем укладено договір № СС-01, відповідно до умов якого позивач зобов'язувався за плату і за рахунок відповідача надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов'язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних і транзитних вантажів відповідача, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу повітряним, морським і автомобільним транспортом відповідно з узгодженими заявками відповідача.

На виконання умов договору транспортного експедирування № СС-01 товариство з обмеженою відповідальністю «Супрамарін» надало послуги, передбачені умовами договору, у зв'язку з чим виставило наступні рахунки фактури - №№ Ф-0000354 від 06.06.2017 р., Ф-0000468 від 19.06.2017 р., Ф-0000470 від 22.06.2017 р., на загальну суму 168 037,60 грн.

Оскільки, відповідачем не сплачено 123 378,29 грн., позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 123 378,29 грн., трьох процентів річних в розмірі 847 грн., штрафу в розмірі 30 844,57 грн., пені в розмірі 7 059,48 грн. та інфляційних втрат в розмірі 3 504,15 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.09.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 09.10.2017 р.

В судове засідання 09.10.2017 р. представники сторін не з'явилися, вимоги ухвали суду від 18.09.2017 р. не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 011, 016 відповідно.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 09.10.2017 р. розгляд справи відкладено на 30.10.2017 р.

27.10.2017 р. до канцелярії суду відповідач подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 30.10.2017 р. представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідач заперечував проти даного клопотання.

Представник позивача подав додаткові докази по справі.

В судовому засіданні оголошено перерву до 27.11.2017 р.

В судове засідання 27.11.2017 р. представник позивача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 30.10.2017 р.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.02.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Сіенто» в особі директора Безверхого Я.В. та товариством з обмеженою відповідальністю «Супрамарін» в особі генерального директора Бурулі В.В. було укладено договір транспортного експедирування № СС-01.

Відповідно до п. 1.1 договору позивач зобов'язувався за плату і за рахунок відповідача надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов'язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних і транзитних вантажів відповідача, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу повітряним, морським і автомобільним транспортом відповідно з узгодженими заявками відповідача.

За умовами п. 1.2 договору експедитор надає клієнту транспортно-експедиторські послуги згідно з Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність», Конвенцією про міжнародне дорожнє перевезення вантажів, Європейською угодою про режим праці та відпочинку водіїв, Цивільним і Господарським кодексами України, чинним законодавством України.

Згідно з п. 2.1.4 договору експедитор має право отримувати від клієнта доручення, заявку на надання транспортно-експедиторських послуг, документи та іншу інформацію, необхідну для виконання своїх обов'язків за договором. У разі ненадання клієнтом вищевказаних документів та іншої необхідної інформації, експедитор має право відкласти виконання своїх обов'язків за договором до надання документів та інформації в повному обсязі. При цьому всі витрати, пов'язані зі зберіганням вантажу, простоєм контейнера і/або транспортного засобу та інші витрати, пов'язані з затримкою вантажу відшкодовуються експедитору клієнтом.

У пункті 2.1.7 договору передбачено право експедитора отримувати від клієнта відшкодування узгоджених з ним додаткових витрат, які виникли у експедитора при виконанні договору та заявок до нього.

Відповідно до п. 2.2.3 експедитор зобов'язаний за письмовою заявкою та за рахунок клієнта надавати послуги, пов'язані з прийманням, накопиченням, сортуванням, складуванням, навантаженням, розвантаженням, зберіганням, перевезенням вантажів.

За умовами п. 2.4.2 договору клієнт зобов'язаний надати експедитору заявку на надання транспортно-експедиційних послуг не пізніше, ніж за 5 робочих днів до заявленої дати готовності вантажу до відвантаження/прийому із зазначенням повного переліку транспортно-експедиційних послуг, які клієнт замовляє експедитору. Заявка повинна містити такі дані: маршрут перевезення, характеристику вантажу (найменування, код ТН ЗЕД України, загальна вага нетто, загальна вага брутто), вид і спосіб упаковки, кількість вантажних місць, розмір і вагу одного вантажного місця, найменування вантажовідправника, вантажоодержувача і їх адреси, ПІБ відповідального за відвантаження/приймання вантажу представника вантажовідправника/вантажоодержувача і засоби зв'язку з ним, місце, дату і час завантаження/доставки вантажу, інструкції з оформлення товарно-транспортної документації. Перелік даних, які повинні міститись в заявці, не є вичерпним і може бути доповнений експедитором на його розсуд. Заявка може бути спрямована експедитору з використанням факсимільного та електронного зв'язку, при цьому вона має силу оригіналу за умови скріплення останнього підписами уповноважених осіб та печаткою до отримання заявки в печатному вигляді. Сторони домовились, що заявка повинна надаватись в оригіналі, клієнт самостійно і за свій рахунок до початку надання послуг експедитором зобов'язаний надати експедитору оригінал даної заявки. Заявка вважається належним чином поданою клієнтом з використанням засобів електронного зв'язку при отриманні її експедитором з електронної адреси клієнта з доменом: «… …. @». Заявка вважається прийнятою експедитором при отриманні клієнтом підтвердження про її прийнятті з електронних адрес експедитора з доменом: «…. @supramarine.com».

Згідно з п. 2.4.17 договору клієнт зобов'язаний протягом 5 днів після отримання акту виконаних робіт підписати його і один примірник відправити експедитору. В разі не підписання акту або не відправки його в зазначений термін, послуги вважаються виконаними в повному обсязі і належним чином.

Відповідно до п.1 статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

У пункті 3.1 договору зазначено, що послуги експедитора, а також витрати, збори та інші платежі. Здійснені експедитором на користь клієнта і пов'язані з виконанням цього договору, оплачуються клієнтом на умовах 100% передоплати (якщо інше не обумовлено в заявці клієнта, прийнятої для виконання експедитором), на підставі виставленого експедитором рахунку в термін, передбачений п. 3.2 даного договору. У разі виникнення у експедитора додаткових витрат, оплати штрафів і проведення інших платежів в інтересах клієнта, пов'язаних х виконанням цього договору, експедитор виставляє клієнту додатковий рахунок, який підлягає сплаті клієнтом в термін, передбачений п. 3.2 даного договору.

Згідно з п. 3.2 клієнт оплачує рахунки експедитора протягом 3 банківських днів з дня їх виставлення, на поточний банківський рахунок експедитора або в інший, не забороненій формі розрахунків. Рахунок вважається сплаченим при зарахуванні коштів на поточний рахунок експедитора.

Відповідно до п. 3.2.1 договору акт вважається прийнятим, а послуга надана в повному обсязі та належним чином в разі підписання акті, або у разі не підписання або неповернення його клієнтом протягом 7 днів з моменту його отримання і не відправки претензій або зауважень до експедитора.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що розмір плати встановлюється за діючими ринковими розцінками на аналогічні послуги і може змінюватись в більшу або меншу сторони відповідно до зміни кон'юнктури ринку транспортно-експедиторських послуг. Розмір плати за послуги експедитора вказується в заявці, узгодженій сторонами в порядку, передбаченому цим договором. Підставою для сплати є рахунки-фактури, отримані за допомогою факсимільного чи електронного зв'язку.

У пункті 6.2 договору зазначено, що кожен випадок збитку, за який інша сторона вимагає відшкодування, повинен бути документально обґрунтований розрахунком і підтверджуючими документами.

Як зазначено позивачем, на виконання умов договору № СС-01 від 01.02.2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Супрамарін» надало послуги, передбачені умовами договору та виставило наступні рахунки-фактури:

- № Ф-0000354 від 06.06.2017 р. на суму 63 586,23 грн.;

- № Ф-0000468 від 19.06.2017 р. на суму 101 328,54 грн.;

- № Ф-0000470 від 22.06.2017 р. на суму 3 122,83 грн.

В матеріалах справи наявні копії вищезазначених рахунків-фактур, які підписані та скріплені позивачем.

Позивач зазначає, що 12.07.2017 р. на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю «Супрамарін» було зараховано часткову оплату коштів по рахунку № Ф-0000354 від 06.06.2017 р. в розмірі 44 659,31 грн.

На підтвердження факту виконання робіт по договору позивачем надано копії накладних по відправленню рахунків та актів виконаних робіт - експрес-накладна № 59 0002 6576 0178 та № 59 0002 6786 8878. Як вбачається з цих накладних, отримувачем документів є приватна особа Сологуб Аліса Євгеніївна.

Суд вважає, що позивач не надіслав відповідачу рахунки та акти виконаних робіт з огляду на те, що Сологуб Аліса Євгеніївна не є уповноваженою особою відповідача ані за договором № СС-01 від 01.02.2017 р., ані за статутом товариства з обмеженою відповідальністю «Сіенто».

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що послуги, на які посилається позивач не відповідають дійсності та право позивача не було порушено, оскільки позивач не набув права на отримання грошових коштів через відсутність наданих відповідачеві доказів із надання таких послуг, не надіслання належним чином акта наданих послуг та не надіслання рахунків на погоджену суму послуг із клієнтом.

Також відповідач наголошує на тому, що заявки/доручення на транспортно-експедиторські послуги, на які посилається позивач, відсутні у матеріалах справи та не надані позивачем.

Крім того, відповідач не заперечує проти того, що послуги, за які позивач виставив рахунок-фактуру № Ф-0000354 від 06.06.2017 р. були надані, та відповідач здійснював часткові оплати по цьому рахунку, що підтверджують платіжні доручення № 2 від 11.07.2017 р. та № 6 від 12.07.2017 р. на суму 130 000,00 грн. та 20 000,00 грн. відповідно.

Відповідач надав у відзиві копію рахунку-фактури № Ф-0000354 від 15.05.2017 р. на суму 150 000,00 грн., який був повністю оплачений відповідачем шляхом попередньої оплати згідно з платіжним дорученням № 22 від 02.06.2017 р.

Частиною 3 статті 909 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

У ч. 13 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначено, що факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Позивачем не надано докази (зокрема, товарно-транспортні накладні, акти надання послуг, заявки/доручення та ін.), які б підтверджували факт виконання послуг.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги, те, що відсутні докази фактичного виконання договору позивачем за рахунками-фактурами № Ф-0000468 від 19.06.2017 р. та № Ф-0000470 від 22.06.2017 р., вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 123 378,29 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 847 грн., штраф в розмірі 30 844,57 грн., пеню в розмірі 7 059,48 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3 504,15 грн.

Оскільки, вимоги щодо стягнення штрафу, пені, трьох процентів річних та індексу інфляції є похідними від основного боргу, тому вони також не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст. 75, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 06.12.2017 року.

Суддя С.М. Мудрий