донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

11.12.2017 справа №913/227/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін: від позивача: інші: ОСОБА_5 за довіреністю; не зявились;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області
на ухвалу господарського суду Луганської області
від14.11.2017 р.
у справі№ 913/227/17 (суддя: Корнієнко В.В.)
за позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком», м. Харків Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області

простягнення 497 196,91 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Луганської області від 11.04.2017 р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі, стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» заборгованість в сумі 497 196,91 грн. по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення, витрати на судовий збір в сумі 7 457, 95грн.

25.04.2017 р. на виконання рішення суду господарським судом Луганської області видано відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 26.09.2017 р. виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення суду, абзац другий якої викладено у наступній редакції: «Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Новікова, 15-б, ідентифікаційний код 24179564, на користь публічного акціонерного товариства Укртелеком бул. ОСОБА_6, б. 18, м. Київ, ідентифікаційний код 21560766 в особі Харківської філії ПАТ Укртелеком, м. Харків, вул. Свободи, 7/9, ідентифікаційний код 25614660, заборгованість в сумі 497196,91 грн. по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення, витрати на судовий збір в сумі 7457,95 грн.»

Ухвалою господарського суду Луганської області від 08.11.2017 р. виправлено помилку, допущену при друкуванні наказу господарського суду Луганської області від 25.04.2017 № 913/227/17 та викладено наказ господарського суду Луганської області від 25.04.2017 № 913/227/17 в такій редакції:

Н а к а з

25 квітня 2017 року Справа № 913/227/17

про примусове виконання рішення

На виконання рішення господарського суду Луганської області від 11 квітня 2017 року, яке набрало законної сили 25 квітня 2017 року.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Новікова, 15-б, ідентифікаційний код 24179564, на користь публічного акціонерного товариства Укртелеком, бул. ОСОБА_6, б. 18, м. Київ, ідентифікаційний код 21560766 в особі Харківської філії ПАТ Укртелеком, м. Харків, вул. Свободи, 7/9, ідентифікаційний код 25614660, заборгованість в сумі 497196,91 грн. по витратах, понесених внаслідок надання послуг звязку пільговим категоріям населення, витрати на судовий збір в сумі 7457,95 грн.

Строк пред'явлення наказу до виконання: до 26 квітня 2020 року включно..

Наказ господарського суду Луганської області від 25.04.2017 № 913/227/17 підлягає виконанню з урахуванням ухвали господарського суду Луганської області від 08.11.2017 у справі № 913/227/17.

Стягувач звернувся до ГУ ДКС України у Луганській області із заявою № 26-17/64 від 04.05.2017 р. про виконання судового рішення шляхом безспірного списання грошових коштів (в порядку п. 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державних та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 р. (далі - Порядок), в переліку додатків до якої вказано оригінал наказу господарського суду Луганської області від 25.04.2017 р. по справі № 913/227/17.

Листом ГУ ДКС України у Луганській області № 02-26/734 від 12.05.2017 р. повідомлено стягувача, що вказаний наказ повернуто на підставі ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з прийняттям до провадження Донецьким апеляційним господарським судом апеляційної скарги на рішення господарського суду Луганської області від 11.04.2017 р. по справі № 913/227/17.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017 р. рішення господарського суду Луганської області від 11.04.2017 р. по справі № 913/227/17 залишено без змін.

Заявою № 26-17/71 від 03.07.2017 р. стягувач повторно звернувся до ГУ ДКС України у Луганській області про виконання судового рішення шляхом безспірного списання грошових коштів.

Листом ГУ ДКС України у Луганській області № 02-26/1098 від 14.07.2017 р. наказ господарського суду від 25.04.2017 р. у справі № 913/227/17 повернуто стягувачу на підставі п. 9 Порядку. В даному листі зазначено про те, що у наказі суду стягувачем визначено ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» (ідентифікаційний код 25614660, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Свободи, буд. 7/9).

Проте, до Управління надійшла заява про виконання рішення від ПАТ «Укртелеком» (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, буд. 18, ), тому орган ДКС дійшов висновку, що відомості про заявника не відповідають відомостям про стягувача за виконавчим документом.

Заявою № 26-17/84 від 30.08.2017 р. стягувач втретє звернувся до органу ДКС щодо виконання судового рішення шляхом безспірного списання грошових коштів.

Листом № 02-26/1392 від 14.09.2017 р. Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області повідомлено стягувача про те, що у наказі суду стягувачем визначено ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» (ідентифікаційний код 25614660, юридична адреса: 61002, м. Харків, вул. Свободи, буд. 7/9).

Однак, ідентифікаційний код 25614660 юридичної особи ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» не існує в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, внаслідок чого наказ суду повернуто стягувачу на підставі п. 9 Порядку.

22.09.2017 р. ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» звернулося до господарського суду Луганської області зі скаргою № 26-15/718 від 22.09.2017 р. на незаконні дії УДКС України у місті Сєвєродонецьку Луганської області, в якій просить:

- визнати незаконними та протиправними дії УДКС України у місті Сєвєродонецьку Луганської області щодо повернення без виконання наказу господарського суду Луганської області від 25.04.2017 р. по справі № 913/227/17;

- зобовязати УДКС України у місті Сєвєродонецьку Луганської області здійснити дії, що передбачені Порядком на виконання наказу господарського суду Луганської області від 25.04.2017 р. по справі № 913/227/17.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 14.11.2017 р.:

- скаргу ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» задоволено;

- визнано незаконними та протиправними дії управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо повернення 14.07.2017 та 14.09.2017 без виконання наказу господарського суду Луганської області від 25.04.2017 № 913/227/17;

- зобовязано УДКС України у м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити дії, що передбачені Порядком, на виконання наказу господарського суду Луганської області від 25.04.2017 № 913/227/17.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Луганської області від 14.11.2017 р., УДКС України у м. Сєвєродонецьку Луганської області звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги стягувача у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що оскаржувану ухвалу суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник стверджує, що у виконавчому документі (наказі суду) зазначені реквізити не стягувача юридичної особи, а його відокремленого підрозділу, що не відповідає ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», тому дії органу ДКС щодо повернення наказу від 25.04.2017 р. по справі № 913/227/17 є правомірними.

07.12.2017 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду від стягувача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду без змін.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. Крім того, у судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про постановлення окремої ухвали по відношенню до заявника апеляційної скарги, яке судовою колегією відхилено за необґрунтованістю.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, представники відповідача і заявника апеляційної скарги у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи всі учасники судового процесу повідомлені належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

За змістом ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

У відповідності зі ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на усій території України.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до органів державної виконавчої служби.

За приписами ч. 1 ст. 117 ГПК України наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено вимоги до оформлення виконавчих документів, а саме - у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк предявлення рішення до виконання;

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону України Про виконавче провадження рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Виконання рішення суду про стягнення коштів з боржника, яким є державна установа, здійснюється згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Абзацом 6 підпункту 1 пункту 9 Порядку визначено, що орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли виконавчий документ видано або оформлено з порушенням установлених вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, повертаючи 14 липня та 14 вересня 2017 р. наказ стягувачу управління ДКС мотивувало це, в першому випадку невідповідністю відомостей у заяві про заявника відомостям у наказі про стягувача, а в другому випадку - неіснуванням в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб ідентифікаційного коду стягувача ПАТ Укртелеком в особі Харківської філії ПАТ Укртелеком.

Щодо повернення 14.07.2017 р. наказу суду органом ДКС судова колегія зазначає наступне.

З листа № 02-26/1098 від 14.07.2017 р. УДКС у м. Сєвєродонецьку Луганської області не вбачається посилань казначейства на невідповідність наказу суду вимогам Закону України «Про виконавче провадження», тому доводи заявника апеляційної скарги щодо неможливості виконання казначейством наказу суду через його невідповідність вимогам законодавства не впливають на оцінку судом апеляційної інстанції правомірності повернення наказу без виконання 14.07.2017 р. органом ДКС.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що як у наказі господарського суду Луганської області від 25.04.2017 р. у справі № 913/227/17, так і у заяві № 26-17/71 від 03.07.2017 р. заявником та одночасно стягувачем є ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком» з відповідними реквізитами, внаслідок чого посилання УДКС на те, що відомості про заявника не відповідають відомостям про стягувача за виконавчим документом є необґрунтованими.

При поверненні 14.09.2017 р. наказу господарського суду Луганської області від 25.04.2017 р. у справі № 913/227/17 орган ДКС послався на відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб ідентифікаційного коду за № 25614660 юридичної особи ПАТ «Укртелеком» в особі Харківської філії ПАТ «Укртелеком», що не відповідає дійсності та наявним в матеріалах справи доказам.

Пунктом 20 частини 2 статті 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлено, що в Єдиному державному реєстрі містяться дані також і про ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи.

Крім того, відсутність у наказі ідентифікаційного коду юридичної особи, у випадку коли стягувачем є юридична особа в особі своєї філії, не є підставою вважати наказ таким, що не відповідає вимогам закону, і не є підставою для поверненню його без виконання.

Відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України Про господарські товариства, Про акціонерні товариства, Про банки і банківську діяльність, юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Згідно з абзацом другим підпункту 1.7 пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

В даному випадку Харківська філія ПАТ Укртелеком, яка діє від імені ПАТ Укртелеком, має відповідне коло повноважень стосовно здійснення у господарському суді прав і обовязків сторони, а у виконавчому провадженні прав і обовязків стягувача.

Отже, відсутність у наказі ідентифікаційного коду ПАТ Укртелеком (м Київ) не є законною підставою для повернення стягувачеві наказу без виконання.

Відносно доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції невірно застосовано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах Верховного Суду України від 21.05.2014 по справі № 6-45цс14 та від 25.06.2014 по справі № 6-62цс14, судовою колегією оцінюються критично.

Так, у постанові від 21.05.2014 по справі № 6-45цс14 вказано на те, що вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суди не перевірили чи мав можливість стягувач отримати конфіденційні дані відносно особи боржника, а також наявність такої можливості в державного виконавця.

В той же час, у постанові від 25.06.2014 по справі № 6-62цс14 зазначено про те, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Тобто, за висновками Верховного Суду України, викладених у вказаних постановах, при відсутності необхідної інформації державний виконавець не позбавлений права звернутись до відповідних органів з метою отримання такої інформації.

При цьому, п.п.3 п. 5 Порядку визначено, що під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію.

Наразі, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду відповідає матеріалам справи, вимогам діючого законодавства та підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у м. Сєвєродонецьку Луганської області на ухвалу господарського суду Луганської області від 14.11.2017 р. у справі № 913/227/17 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 14.11.2017 р. у справі № 913/227/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: Н.О. Мартюхіна

ОСОБА_3