КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2017 р. Справа№ 910/11012/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Тищенко А.І.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Филик А.І. - представник, ордер на надання правової допомоги серія КВ № 393862 від 28.11.2017;

Закалюк О.З. - представник за довіреністю;

Динник О.В. - представник за довіреністю;

від відповідачів: 1. не з'явився;

2. Гладишенко М.І. - представник за довіреністю;

3. Гладишенко М.І. - представник за довіреністю;

4. Гаврин Д.В. - представник за довіреністю;

Серт О.В. - представник за довіреністю;

від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1. не з'явився;

2. Гладишенко М.І. - представник за довіреністю;

3. не з'явився;

від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. не з'явився;

2. не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефенес Пропертіз Лімітед"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017

у справі № 910/11012/17 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефенес Пропертіз Лімітед"

до Публічного акціонерного товариства "РВС Банк",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Арбо Фінанс",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Скілінг",

Товариства з обмеженою відповідальністю "БФ Груп",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

Публічне акціонерне товариство "Омега Банк",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Іпотека Кредит",

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Дайленко",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Ефенес Пропертіз Лімітед» до Публічного акціонерного товариства «РВС Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Арбо Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Скілінг», Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ Груп» про зобов`язання вчинити дії .

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 910/11012/17 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ефенес Пропертіз Лімітед» до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 910/11012/17 та постановити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефенес Пропертіз Лімітед» задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2017 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефенес Пропертіз Лімітед» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 910/11012/17 до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 29.11.2017.

Представники позивача у судовому засіданні 29.11.2017 підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 910/11012/17 скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представники другого, третього та четвертого відповідачів у судовому засіданні 29.11.2017 заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 910/11012/17 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Представник третьої особи, присутній у судовому засіданні 29.11.2017, надав додаткові пояснення по суті справи.

Представники першого відповідача та третіх осіб у судове засідання 29.11.2017 не з'явились, про місце та час судового засідання повідомлені належним чином. Після обговорення, враховуючи, що в ухвалі Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2017 доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез'явлення їх представників в засідання судової колегії, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників першого відповідача та третіх осіб.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі; в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 22.07.2008 між ЗАТ «Сведбанк Інвест», правонаступником якого стало ПАТ «Сведбанк», та в подальшому перейменоване у ПАТ «Омега Банк» та ДП «Фірма «Дайленко» укладено кредитний договір № 638, відповідно до умов якого на користь ДП «Фірма «Дайленко» відкрито мультивалютну кредитну лінію, що відновлюється, відповідно до якої банк надає кредит у доларах США та гривні на умовах, передбачених договором, а ДП «Фірма «Дайленко», за договором позичальник, зобов'язувався повернути кредит у строки, визначені у графіку встановлення та зменшення ліміту заборгованості за кредитною лінією, сплатити проценти за користування ним та виконати інші зобов'язання, передбачені договором.

Згідно із п. 5.1 кредитного договору № 638, забезпеченість виконання зобов'язань за договором є його обов'язковою умовою. Виконання зобов'язань ДП «Фірма «Дайленко» за договором забезпечується, у т.ч.: іпотекою нежилих приміщень з № 1 по № 5, № 5а, № 6 по № 20 (групи приміщень 15), №№ 1, 1а, з № 2 по № 10 (групи приміщень 16), з № 1 по № 11, №№ 11а, 12, 13 (групи приміщень 18) фізкультурно-оздоровчого комплексу загальною площею 1 324,6 кв.м., розташованих за адресою: м. Київ, провул. Рильський, буд. 5 (літ. А), що належать Компанії Efenes Properties Limited (Кіпр), загальною заставною вартістю 15609765,72 дол. США (п.5.1.1).

В подальшому, 30.04.2008 між позивачем, як іпотекодавцем, що є майновим поручителем за зобов'язаннями ДП «Фірма «Дайленко», та ЗАТ «Сведбанк Інвест» укладено іпотечний договір № 638/ІІІ-3, відповідно до умов якого позивач передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно, визначене розділом 2 іпотечного договору на забезпечення зобов'язань ДП «Фірма «Дайленко», що випливають із кредитного договору № 638 від 22.07.2008.

Згідно із п.п.2.1.1 договору № 638/ІІІ-3 предметом іпотеки є нежилі приміщення з № 1 по № 5, № 5а, № 6 за № 20 (групи приміщень 15), №№ 1, 1а, з № 2 по № 10 (групи приміщень 16), з № 1 по № 11, №№ 11а, 12, 13 (групи приміщень 18) фізкультурно-оздоровчого комплексу загальною площею 1 324,6 кв.м., розташованих за адресою: м. Київ, провул. Рильський, буд. 5 (літ. А).

Відповідно до п.п.3.1.5, 3.1.6 договору, іпотекодержатель має право у випадках, передбачених іпотечним договором та/або Законом України «Про іпотеку», звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його відповідно до розділу 4 іпотечного договору, реалізувати інші права, передбачені для іпотекодавців законом.

Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачений розділом 4 іпотечного договору.

30.07.2008 договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Івановою С.М.

Постановою Правління НБУ від 02.03.2015 № 152, ПАТ «Омега Банк» (правонаступник ЗАТ «Сведбанк Інвест») віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі вказаної постанови Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив у ПАТ «Омега Банк» тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015, включно.

В подальшому, 02.06.2015 виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 111 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Омега Банк» до 03.07.2015, включно, та продовження повноважень уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Омега Банк».

Виконавчою дирекцією ФГВФО було утворено ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк», який є правонаступником визначених відповідно до плану врегулювання, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 05.05.2015 (протокол № 102/15) зі змінами від 12.06.2015 (протокол № 127/15), активів (включаючи права за договорами забезпечення) та обов'язків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов'язаннями від ПАТ «Омега Банк» (п.1.1 Статуту ПАТ «РВС Банк»).

Відповідно до протоколу засідання виконавчої дирекції ФГВФО № 150/15 від 03.07.2015 вирішено передати активи неплатоспроможного банку ПАТ «ОМЕГА БАНК» на користь перехідного банку ПАТ «РВС БАНК», включаючи забезпечення за ними, які визначено Планом врегулювання виходу неплатоспроможного банку ПАТ «ОМЕГА БАНК» з ринку. Загальна вартість активів неплатоспроможного банку ПАТ «ОМЕГА БАНК» (включаючи забезпечення за ними), що передаються на користь перехідного банку ПАТ «РВС Банк» становить 229 119 082,68 грн.

03.07.2015 ПАТ «Омега Банк» в особі уповноваженої особи Фонду та ПАТ «Перехідний Банк» «РВС Банк» підписали акт № 124/07/2015-К приймання-передачі перехідному банку ПАТ «Перехідний Банк «РВС БАНК» прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ «Омега Банк», за яким неплатоспроможний банк (ПАТ «Омега Банк») передав, а перехідний банк (ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк») у порядку правонаступництва прийняв всі права кредитора у зобов'язаннях за наступними договорами (права на активи): кредитний договір № 638 від 22.07.2008 з усіма змінами та доповненнями, що є невід'ємною його частиною згідно додатка № 1 до акту та договорами, укладеними на забезпечення зобов'язань за основним договором, з усіма змінами та доповненнями, що є невід'ємною їх частиною, згідно з додатками № 2, 3 до акту.

Пунктом 2 акту встановлено, що вартість прав на активи складає 17 890 000,00 грн. та визначена пропозицією переможця конкурсу з виведення неплатоспроможного банку (ПАТ «Омега Банк») з ринку, визнаного таким переможцем згідно рішення виконавчої дирекції ФГВФО від 05.05.2015.

Також, пунктом 4.1 акту передбачено, що з моменту підписання акту, перехідний банк набуває всіх прав кредитора за основним договором та кожним договором забезпечення та одержує, включаючи але не обмежуючись, в т.ч. право звернути стягнення на предмет застави за договорами забезпечення та за рахунок предмету застави задовольнити свої вимоги за основним договором у повному обсязі, у разі невиконання боржниками зобов'язань за основним договором та/або боржниками за договорами забезпечення зобов'язань за договорами забезпечення.

Як вбачається із матеріалів справи, в провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/8536/16 за позовом позивача до ПАТ «Омега Банк», ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк» про визнання недійсним акту № 124/07/2015-К від 03.07.2015 приймання-передачі перехідному банку ПАТ «РВС Банк» в порядку правонаступництва прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ «Омега Банк».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.06.2016 у справі № 910/8536/16, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 та Вищого господарського суду України від 16.03.2017, в задоволенні позову було відмовлено.

Також, в провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/12302/16 за позовом позивача до ПАТ «РВС Банк» про визнання відсутнім права вимоги у ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк» за кредитним договором № 638 від 22.07.2008.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.06.2016 у справі № 910/12302/16, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 та Вищого господарського суду України від 21.08.2017, в задоволенні позову відмовлено та встановлено, що від ПАТ «Омега Банк» на користь ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» за договором купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 передавалися права вимоги, у складі частини прав вимоги до ДП «Фірма «Дайленко» за кредитним договором № 638 від 22.07.2008 разом з іншими договорами забезпечення, окрім іпотечного договору № 638/ІП-3 від 30.07.2008, а права вимоги до позивача за іпотечним договором № 638/ІП-3 від 30.07.2008 від ПАТ «Омега Банк» на користь ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» не передавались.

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву. (Рішення Європейського суду з прав людини від 28.11.1999 "Справа "Брумареску проти Румунії").

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що посилання позивача на дійсність договору купівлі-продажу прав вимоги від 31.12.2014 передачу прав вимоги до ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» не спростовують законність набуття ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк» прав вимоги за кредитним договором № 638 від 22.07.2008 та за іпотечним договором № 638/ІП-3 від 30.07.2008.

Як вбачається із матеріалів справи, 18.09.2015 ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк» здійснено позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 638ЛП-3 від 30.07.2008 та зареєстровано право власності на нерухомість в рахунок погашення боргу.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 у справі № 826/24434/15 визнано протиправним та скасовано рішення ПН КМНО Чорнєй В. В. за індексним номером № 24568213 від 18.09.2015 щодо державної реєстрації права власності за ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк» на нерухоме майно - нежитлові приміщення з № 1 по № 5, № 5а, з № 6 по № 20 (групи приміщень № 15), № 1, № 1а, № 3, № 2 по № 10 (групи приміщень № 16), з № 1 по № 11, № 11а, № 12, № 13 (групи приміщень № 18) - фізкультурно-оздоровчий комплекс загальною площею 1 324,60 кв.м, що розташовані за адресою: м. Київ, провул. Рильський, буд. 5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Отже, позивачем поновлено право власності на вказане нерухоме майно з одночасним його обтяженням на користь ПАТ «РВС Банк» згідно з іпотечним договором № 638/ІП-3 від 30.07.2008.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено вичерпний перелік підстав припинення іпотеки.

Таким чином, позивач був обізнаний із тим, що іпотека на нерухоме майно внаслідок скасування рішення ПН КМНО Чорнєй В. В. за індексним № 24568213 від 22.09.2016 щодо державної реєстрації за ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк» права власності на вказане вище нерухоме майно на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 у справі № 826/24434/15 не була припинена.

Із матеріалів справи вбачається, що 22.09.2016 позивачем продано вказане нерухоме майно, яке знаходилось в іпотеці без згоди іпотекодержателя на користь фізичних осіб: ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які стали власниками часток в праві власності на відповідні приміщення в розмірі 1/3, 1/6 та 1/2, відповідно.

30.09.2016 ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк» продав права вимоги за кредитним договором № 638 від 22.07.2008 разом із правами за іпотечним договором № 638/ІП-3 від 30.07.2008 на користь ТОВ «ФК «Арбо Фінанс» за договором про відступлення права вимоги, який був посвідчений ПН КМНО Войтовським В. С. за реєстровим № 3046.

ТОВ «ФК «Арбо Фінанс» звернулось до ДП «Фірма «Дайленко», позивача та до ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 із вимогами від 05.10.2016 про усунення порушення за кредитним та іпотечним договорами. Докази направлення вказаних вимог додані до матеріалів справи. Крім того, ТОВ «ФК «Арбо Фінанс» з метою повідомлення боржників опубліковано відповідну вимогу у газеті «Урядовий кур'єр» № 195 від 19.10.2016.

В подальшому, 08.12.2016 ТОВ «ФК «Арбо Фінанс» продав права вимоги за кредитним договором № 638 від 22.07.2008 разом із правами за іпотечним договором № 638/ІП-3 від 30.07.2008 на користь ТОВ «ФК «Скілінг» за договором про відступлення права вимоги, який був посвідчений ПН КМНО Войтовським В. С. за реєстровим № 4176.

Як вбачається зі змісту іпотечного договору № 638/ІП-3 від 30.07.2008 його умови не передбачають необхідності отримання згоди іпотекодавця на відступлення прав вимоги за договором. Водночас, нормами Закону України «Про іпотеку» необхідність подібної згоди має бути обумовлена волею сторін у відповідному договорі згідно статті 24 вказаного закону.

Також встановлено, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/4209/17 за позовом позивача до ПАТ «РВС Банк», ТОВ «ФК «Арбо Фінанс» та ТОВ «ФК «Скілінг» про визнання відсутніми зобов'язань позивача перед ПАТ «РВС Банк» за іпотечним договором № 638/ІП-3 від 30.07.2008, про визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги від 30.09.2016 та про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 08.12.2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2017 у справі № 910/4209/17, яке набрало законної сили, у задоволенні позову відмовлено, та встановлено, що наявність або відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про іпотечне обтяження нерухомого майна на чинність іпотечного договору № 638/ІП-3 від 30.07.2008 та оскаржуваних договорів про відступлення права вимоги від 30.09.2016 та від 08.12.2016 не впливає; Законом України «Про іпотеку» не передбачено зворотного.

Отже, беручи до уваги законність укладення оспорюваних договорів відступлення права вимоги від 30.09.2016 та від 08.12.2016, а відтак - законність наступних іпотекодержателів у спірних правовідносинах, реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження на підставі іпотечного договору № 638/ІП-3 від 30.07.2008 за кожним з наступних після ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк» іпотекодержателів по відношенню до позивача та щодо вказаного вище нерухомого майна на підставі вищевказаних договорів відступлення - була правомірною.

Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України № 1127 від 25.12.2015, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Відтак, суд доходить висновку, що наявність запису в Державному реєстрі речових прав про арешт майна Позивача від 13.01.2015, накладений в межах виконавчого провадження № 45622249 не міг бути перешкодою для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки на користь іпотекодержателя, яким було на той час ТОВ «ФК «Скілінг» в силу закону.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем не було надано доказів в обґрунтування тверджень про те, про обізнаність відповідачів у справі про існування накладеного арешту на все майно позивача в рамках виконавчого провадження № 34633972, з огляду на відсутність записів про це у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, іпотека є видом забезпечення зобов'язання боржника в інтересах іпотекодержателя.

В результаті продажу прав вимоги за кредитним та іпотечним договорами на користь ТОВ «ФК «Арбо Фінанс» та згодом до ТОВ «ФК «Скілінг», іпотекодержателем станом на момент позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме - 26.12.2016 - було ТОВ «ФК «Скілінг». В свою чергу, вчинивши позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки 26.12.2016, іпотекодержатель реалізував право на задоволення вимог за основним зобов'язанням, для захисту якого й був накладений арешт на все майно позивача державним виконавцем 17.03.2014 в межах виконавчого провадження № 34633972 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса на іпотечному договорі № 638/ІП-3 від 30.07.2008 вчиненого в інтересах іпотекодержателя.

Слід зазначити, що 22.09.2016 позивач продав відповідне нерухоме майно, яке було обтяжене іпотекою та на яке було накладено арешт в межах виконавчого провадження № 34633972 на користь фізичних осіб. При цьому, позивачеві не могли бути не відомі ті обставини, що майно перебуває в іпотеці та на майно накладено арешт.

Отже, на час укладення договорів відступлення права вимоги від 30.09.2016 та від 08.12.2016, а також договору купівлі-продажу від 30.12.2016 та звернення стягнення на предмет іпотеки 26.12.2016 законним іпотекодержателем, позивач вже не був власником предмета іпотеки.

Київський апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо неприйняття до уваги твердження позивача про незаконність набуття прав вимоги до позивача за іпотечним договором № 638/ІП-3 від 30.07.2008 на підставі дублікату вказаного іпотечного договору з огляду на те, що дублікат не є самостійним правочином відмінним від іпотеки, адже як іпотечний договір № 638/ІП-3 від 30.07.2008 так і його дублікат є одним і тим же правочином в розумінні ст.ст. 202, 206-209 ЦК України та Закону України «Про іпотеку» та мають однакову силу.

Також Київський апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позивачем, в розумінні статті 33 ГПК України, належними засобами доказування не доведено, що ПАТ «Омега Банк» порушено порядок передачі (відступлення) права вимоги за договором іпотеки № 638/ІП-3 від 30.07.2008 до його правонаступника - ПАТ «РВС Банк», порушено процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки за вказаним договором, тому вимоги позивача про визнання недійсним набуття права вимоги ПАТ "РВС Банк", визнання недійсними договорів відступлення права вимоги, договору купівлі-продажу є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Оскільки вимоги позивача стосуються скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію як то обтяження, іпотекодержателя, набуття прав на нерухоме майно тощо, враховуючи те, що підстави для визнання недійсними відповідних правочинів відсутні, то вказані позовні вимоги щодо скасування рішень державного реєстратора задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене вище, Київський апеляційний господарський суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та недоведеними, такими, що не підлягають задоволенню.

Київський апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Скаржником не враховано того, що до договору купівлі-продажу прав вимог є додаток № 1, який є його невід'ємною частиною, де зазначено перелік кредитних договорів, права вимоги за якими і складають предмет відступлення, а також зазначено обсяг цих прав.

Так, у п. 42 додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги № 1 зазначено, що до нового кредитора перейшли права вимоги щодо сплати боржником заборгованості за кредитом в розмірі 193 343 857,39 грн. та щодо сплати боржником заборгованості за процентами в розмірі 136 140 460,12 грн., а також права вимоги за наступними забезпечувальними договорами:

- іпотечний договір № 638/ІП-1 від 23.07.2008, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., зареєстрований в реєстрі за № 4436, на підставі якого в забезпечення виконання зобов'язань в іпотеку було передано нежитлові приміщення (літ. А), загальною площею 709,8кв.м, що розташовані за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5;

- іпотечний договір № 638/ІП-4 від 06.08.2008, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., зареєстрований в реєстрі за № 4667, на підставі якого в забезпечення виконання зобов'язань в іпотеку було передано нежитлові приміщення (літ. А), загальною площею 649,10кв.м, що розташовані за адресою: м. Київ, провулок Рильський, 5;

- іпотечний договір № 638/ІП-2 від 30.07.2008, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., зареєстрований в реєстрі за № 4519, на підставі якого в забезпечення виконання зобов'язань в іпотеку було передано 34 машиномісця, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 20/1 (літ. Б).

Решта прав вимоги за кредитним договором та права вимоги за іпотечним договором № 638/ІП-3 від 30.07.2008, що був укладений з позивачем, залишились у ПАТ "Омега Банк", та могли бути в подальшому передані в порядку правонаступництва на користь перехідного банку, яким є ПАТ "Перехідний банк "РВС Банк".

Посилання скаржника на те, що ПАТ "Омега Банк" порушено порядок відступлення прав вимоги на користь його правонаступника - ПАТ "Перехідний банк "РВС Банк" оскільки між сторонами не було укладено відповідного договору про відступлення права вимоги безпідставним, враховуючи наступне.

02.03.2015 Національним банком України прийнято постанову про віднесення ПАТ "Омега Банк" до категорії неплатоспроможних, на підставі якої Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Омега Банк".

05.05.2015 Виконавчою дирекцією ФГВФО вирішено вивести з ринку ПАТ "Омега Банк" шляхом створення на його базі перехідного банку - ПАТ "Перехідний банк "РВС Банк" з передачею перехідному банку частини активів та зобов'язань ПАТ "Омега Банк".

Серед інших активів ПАТ "Омега Банк" передало ПАТ "Перехідний банк "РВС Банк" і права вимоги до ДП "Фірма "Дайленко" за кредитним договором № 638 від 22.07.2008, а саме право вимагати повернення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 4 369 866,27 дол. США, а також права іпотекодержателя за іпотечним договором № 638/ІП-3, що посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М., зареєстровано в реєстрі за № 4517, укладеним з ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітид".

Передача зазначених прав вимоги відбулась на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.05.2015, рішення про що оформлено протоколом № 149/15, на підтвердження чого складно акт № 124/07/2015-К від 03.07.2015 приймання-передачі перехідному банку ПАТ "Перехідний банк "РВС Банк" прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ "Омега Банк".

Отже, ПАТ "Перехідний банк "РВС Банк" набуло статусу кредитора по відношенню до позичальника ДП "Фірма "Дайленко", на загальну суму грошових вимог 4 369 866,27 дол. США та до особи ТОВ "Ефенес Пропертіз Лімітид", що поручилася своїм майном за належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Слід зазначити, що перехідний банк у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набуває обов'язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов'язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів (ч. 12 ст. 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Перехідному банку передаються всі або визначена відповідно до врегулювання частина активів і зобов'язань неплатоспроможного банку (ч. 10 ст. 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Отже, системний аналіз положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом для відносин, які стосуються виведення неплатоспроможного банку з ринку свідчить про те, що правовою підставою для створення перехідного банку та передання йому активів і пасивів неплатоспроможного банку є виключно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, без необхідності укладання будь-яких наступних правочинів для виконання рішення Виконавчої дирекції фонду, а перехідний банк є повним правонаступником неплатоспроможного банку в частині переданих активів та зобов'язань, про що прямо зазначено в статуті перехідного банку.

Твердження скаржника про протиправний характер реєстраційних дій, оскільки на момент звернення стягнення на предмет іпотеки, на нерухоме майно було накладено арешт ВДВС Шевченківського районного управління юстиції, є безпідставним, враховуючи те, що арешт, який був накладений на майно на яке було звернуто стягнення постановою ВДВС Шевченківського районного управління юстиції ГТУЮ в м. Києві від 13.01.2015 в межах виконавчого провадження ВП № 45622249, було накладено з порушенням, про що свідчить постанова ВДВС від 28.12.2016, де зазначено, що державним виконавцем було допущено помилку при накладенні арешту на майно, що належить боржнику і зазначене майно було звільнено з-під арешту.

Зазначені обставини вже були досліджені судом під час розгляду справи № 910/3497/17, та були відхилені судом, як необґрунтовані, що відображено у рішенні про відмову у задоволенні позову, яке набрало законної сили.

Посилання скаржника про не направлення вимоги про усунення порушення за кредитним та іпотечним договорами, спростовуються тим, що відповідна вимога була направлена позичальнику ДП "Фірма "Дайленко", майновому поручителю - ТОВ "Ефенес Проперитіз Лімітед", а також фізичним особам, що придбали майно, яке перебувало в іпотеці - ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_15, попереднім кредитором - ТОВ "Фінансова компанія "Арбо Фінанс", у якої ТОВ "Фінансова компанія "Скілінг" придбало право вимоги, що підтверджується описами вкладення у цінні листи та розрахункові документи.

Крім того, ТОВ "Фінансова компанія "Арбо Фінанс", враховуючи те, що боржник та його майнові поручителі відмовляються від прийняття кореспонденції від кредиторів, з метою повідомлення боржників було опубліковано відповідну вимогу у виданні "Урядовий кур'єр" № 195 від 19.10.2016.

Отже, попереднім кредитором вжито усіх можливих заходів для повідомлення боржників про порушення умов кредитного та іпотечних договорів та про можливі наслідки, а як встановлено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30.06.2016 у справі № К/800/3514/16 не надіслання товариством, як наступним іпотекодержателем вимоги (повідомлення) про усунення порушення не має правового значення для вирішення спору, оскільки така вимога була надіслана попереднім іпотекодержателем, тоді як закон повторного її направлення при зміні кредитора у зобов'язанні не вимагає.

Обставини, на які скаржник посилається як на підставу для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 910/11012/17, визнаються колегією суддів безпідставними.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 910/11012/17 та для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ефенес Пропертіз Лімітед", відсутні.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 910/11012/17.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Новий Розділ" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 910/11012/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 у справі № 910/11012/17 залишити без змін.

3. Справу № 910/11012/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.І. Тищенко

А.Г. Майданевич