ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року Справа № 905/1285/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівДанилової М.В.
Поляк О.І.,
розглянувши
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постанову від 11.09.2017 Донецького апеляційного господарського суду
у справі№905/1285/17 господарського суду Донецької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькміськгаз"
простягнення 1 875 366,03 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача - Остапенко В.М. (дов. від 28.09.17)

Від відповідача - не з'явились

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькміськгаз" про стягнення 1 875 366,03 грн., у тому числі: пеня у розмірі 374 358,55 грн., 3 % річних у розмірі 173 625,54 грн. та інфляційні у розмірі 1 327 381,94 грн., у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором купівлі - продажу природного газу № 13-126-Б від 04.01.2013 щодо повної та своєчасної оплати.

Рішенням господарського суду Донецької області від 31.07.2017 (суддя Ніколаєва Л.В.) позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 173 625,54 грн. - 3% річних, 1 132 844,90 грн. - інфляційних та 19 597,06 грн. - судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення мотивовано тим, що рішенням господарського суду Донецької області від 28.10.2015 по справі № 905/1471/15, яке в встановленому законом порядку набрало законної сили, встановлені обставини щодо наявності боргу у відповідача за договором купівлі - продажу природного газу № 13-126-Б від 04.01.2013 в частині оплати у повному обсязі поставленого ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" природного газу, який відповідачем, станом на час звернення до суду з даним позовом, не сплачений. При цьому, судом першої інстанції встановлено помилковість розрахунку позивачем розміру інфляційних втрат та застосовано положення Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово - комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" до вимог щодо стягнення пені.

Постановою колегії суддів Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у складі: Стойка О.В., Попков Д.О., Татенко В.М. рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін.

ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 374 358,55 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, за яким стягнути з відповідача пеню у вказаному розмірі, а в іншій частині рішення та постанову судів попередніх інстанцій залишити без змін. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, статей 230-232 Господарського кодексу України, статей 549-552 Цивільного кодексу України та процесуального права, а саме статей 4-2, 43, 84 Господарського процесуального кодексу України, без дослідження усіх істотних обставин справи.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) 04.01.2013 було укладено договір купівлі - продажу природного газу № 13-126-Б.

Рішенням господарського суду Донецької області від 28.10.2015 у справі № 905/1471/15, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача на користь позивача 3 205 529,78 грн. основного боргу, 485 677,37 грн. пені, 31 121,28 грн. 3% річних, 549 725,88 грн. інфляційних втрат, 73 037, 34 грн. судового збору.

Зазначеним судовим рішенням в межах справи № 905/1471/15 встановлені обставини укладення між сторонами договору купівлі-продажу природного газу №13-126-Б від 04.01.2013, здійснення поставки газу відповідачу в період з листопада по грудень 2014 року на загальну суму 4 107 428, 64 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до пункту 6.1. договору купівлі-продажу природного газу № 13-126-Б від 04.01.2013 (в редакції додаткової угоди № 3 від 28.04.2014), оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється відповідачем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Звертаючись до господарського суду ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просило стягнути з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Донецькміськгаз", у зв'язку із несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, 1 327 381,94 грн. інфляційних за період квітень 2015 року - січень 2017 року та 173 625,54 грн. - 3% річних за період з 06.05.2015 по 23.02.2017.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, за результатами проведеного розрахунку нарахованих до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, встановлено наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 173 625,54 грн. за період з 06.05.2015 по 23.02.2017 та інфляційних втрат в розмірі 1132 844,90 грн. за період квітень 2015 року - січень 2017 року.

Сторонами судові рішення у вказаній частині не оскаржуються.

Разом з цим, звертаючись до господарського суду з позовом, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просило стягнути з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Донецькміськгаз" пеню у сумі 374 358, 55 грн. за період з 06.05.2015 по 19.07.2015 року.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Здійснюючи судовий розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що пунктом 7.2 договору купівлі-продажу природного газу № 13-126-Б від 04.01.2013 (в редакції додаткової угоди № 2 від 31.12.2013) сторони встановили, що у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки газу, відповідач не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, відповідач зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Разом з цим, як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 31.07.2017, основними видами діяльності відповідача є, зокрема, розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи; торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи.

Крім того, судами встановлено, що відповідач є виконавцем комунальних послуг з газопостачання. При цьому, відповідач здійснює свою господарську діяльність у м. Донецьк, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Відповідно до п. 1.2 договору купівлі-продажу природного газу № 13-126-Б від 04.01.2013, газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які є кінцевими споживачами газу.

Таким чином, суди дійшли висновку, що відповідач споживав природний газ як виконавець/виробник комунальної послуги з газопостачання.

Відповідно до Наказу Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33/6/а від 07.10.2014 "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" територія Донецької області (включаючи м. Донецьк - місцезнаходження підприємства відповідача) віднесена до районів проведення антитерористичної операції. Отже, як встановлено судами, у спірний період відповідач надавав житлово-комунальні послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Водночас, колегія суддів зазначає, що 07.02.2015 набрав чинності Закон України № 85-VIII від 13.01.2015 "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", за приписами ч. 2 ст. 2 якого до завершення антитерористичної операції встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/ виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Судами встановлено, що оскільки відповідач надає комунальні послуги в районі проведення антитерористичної операції та є виконавцем цих послуг у розумінні ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", підстави для нарахування і стягнення пені за період 06.05.2015 по 19.07.2015 відсутні.

Доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема, положень Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" відхиляються, оскільки як встановлено судом апеляційної інстанції, з урахуванням того, що відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання/вироблення відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції, приймаючи до уваги, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є постачальником енергоресурсу, положення ч. 2 ст. 2 вказаного Закону розповсюджують свою дію на правовідносини сторін.

Враховуючи викладене, постанова апеляційної інстанції, якою залишено без змін рішення господарського суду першої інстанції про часткову відмову в позові в частині стягнення пені, відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову від 11.09.2017 Донецького апеляційного господарського суду у справі №905/1285/17 господарського суду Донецької області залишити без змін.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді М. Данилова

О. Поляк