ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11.12.2017 Справа № 904/10189/17

Суддя Суховаров А.В. , розглянувши матеріали

за позовом Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОКЕЙНИЙ КЛУБ "КРИВБАС"

про розірвання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради Дніпропетровської області (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОКЕЙНИЙ КЛУБ "КРИВБАС" (далі - відповідач) про розірвання договору оренди об'єктів нерухомості комунальної власності міста №Ос-88 від 08.11.2016 року; зобов'язання відповідача повернути нежитлове приміщення, вбудоване у 1 поверх окремо розташованої будівлі загальною площею 54,6 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Святогеоргіївська (Рязанова) 21б шляхом укладення акту прийому- передачі з балансоутримувачем -відділом освіти виконкому Металургійної (Дзержинської) районної у місті ради.

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 65 Кодексу визначає дії судді з підготовки справи до розгляду, які полягають у здійсненні певних заходів і процесуальних дій, спрямованих на правильне і своєчасне вирішення спору.

Суддя самостійно на власний розсуд визначає, які саме дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, а також тих клопотань, що подані позивачем разом із позовною заявою.

Розглянувши позовні матеріали, господарський суд дійшов висновку про повернення позовної заяви без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 11.12.2017р. юридичною адресою відповідача є - 01030, м. Київ, вул. Чапаєва, буд. 2/16, офіс 24.

З долученого до позовних матеріалів опису вкладення у цінний лист вбачається, що позивачем направлено копію позовної заяви з додатками на адресу відповідача - 01030, м. Київ, вул. Чапаєва, буд. 2/6, офіс 24.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів направлення копії позовних матеріалів на адресу відповідача, у зв'язку з чим позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду позивачу.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить зобов'язати відповідача повернути нежитлове приміщення, вбудоване у 1 поверх окремо розташованої будівлі загальною площею 54,6 кв.м., що розташоване за адресою: вул. Святогеоргіївська (Рязанова) 21б шляхом укладення акту прийому- передачі з балансоутримувачем -відділом освіти виконкому Металургійної (Дзержинської) районної у місті ради.

Відповідно до п.2.1.1. постанови Пленуму ВГСУ №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК).

За приписами п. 2.2.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 року №7 заявлені позовні вимоги є майновими, а відтак слід враховувати вартість спірного майна.

Всупереч п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України та п. 2.2.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 року №7 позивачем у позовній заяві не зазначено ціну позову - вартість спірного майна, а з матеріалів позовної заяви вбачається вартість останнього на момент укладення договору.

Враховуючи те, що позивачем у позові не зазначено, а з позовних матеріалів не вбачається за можливе визначити ціну позову, не вбачається за можливе визначити станом на момент подання позову, з огляду на відсутність у позовних матеріалів доказів вартості спірного приміщення і суму судового збору, яка підлягає сплаті за подання позовної заяви в частині вимог про зобов'язання відповідача повернути нежитлове приміщення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним законодавством України (ст.56 ГПК України) передбачено забезпечення права відповідача та третіх осіб на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права шляхом встановлення обовязку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції, включає в себе обовязок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі.

Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обовязку, не буде відповідати ст. 6 Конвенції.

Згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у Постанові від 04.12.2012 року по справі №5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що повернення позовної заяви на підставах, визначених ст. 63 Господарського процесуального кодексу України прямо передбачено діючим законодавством та не є відмовою в доступі до правосуддя в розумінні Закону України Про забезпечення права на справедливий суд та не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення, у зв'язку з чим позивач не позбавлений права повторно звернутися з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток:

- позовна заява з додатками, в тому числі оригінал платіжного доручення №146 від 11.10.2017р. про сплату судового збору у розмірі 3 200, 00 грн.;

Суддя ОСОБА_1