ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Справа № 911/3960/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіШевчук С.Р. (доповідач)
суддівВладимиренко С.В., Демидової А.М.
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Надра"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017
у справі№ 911/3960/16 Господарського суду міста Києва
за позовомОСОБА_4
доПублічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Надра"
провизнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії
в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: ОСОБА_4, особисто

- відповідача: не з'явилися

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії та рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни щодо не включення позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкову Ірину Олександрівну надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі до 200 000,00 грн за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 за строковим договором банківського вкладу "Новий ПУ "Базовий+" від 05.03.2014 №1862081 у доларах США, укладений між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра", що є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (свідоцтво учасника Фонду № 089 від 02.11.2012 року) в особі представника відділення №0713 ПАТ "КБ "Надра" Прусова Віталія Михайловича, що діє на підставі довіреності №13-11-3339 від 14.03.2013 року та ОСОБА_4 (ІНН НОМЕР_1).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2017 у справі № 911/3960/16 (суддя Підченко Ю.О.) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 у справі № 911/3960/16 (у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Пашкіної С.А., Зеленіна В.О.) апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2017 у справі №911/3960/16 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва в від 07.04.2017 у справі №911/3960/16 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі:

- визнано протиправними дії та рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни щодо не включення позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкову Ірину Олександрівну надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі до 200 000,00 грн за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) за строковим договором банківського вкладу "Новий ПУ "Базовий+" від 05.03.2014 №1862081 у доларах США, укладений між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра", що є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (свідоцтво учасника Фонду № 089 від 02.11.2012 року) в особі представника відділення №0713 ПАТ "КБ "Надра" Прусова Віталія Михайловича, що діє на підставі довіреності №13-11-3339 від 14.03.2013 року та ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1).

Стягнуто на користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань уповноваженої особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" 1378 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 1378 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу про відмову у прийнятті позовної заяви, 3031 грн 60 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Стягнуто в дохід Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань уповноваженої особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" 1378 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інтстанції, ПАТ "Комерційний банк "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Надра" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017, залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2017 у справі № 911/3960/16.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на те, що постанова апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Окрім того скаржником подано заяву про зупинення виконання постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 у справі № 911/3960/16 до закінчення її перегляду в порядку касації.

Розглянувши дану заяву колегія суддів касаційної інстанції не вбачає підстав для її задоволення та вважає за необхідне її відхилити, як необґрунтовану.

Від позивача надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому він вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційної інстанції - без змін.

Від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення, в яких останній просить касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової І.О. задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 05.03.2014 між ОСОБА_4 (далі - вкладник) та Публічним акціонерним банком "КБ "Надра банк" (далі - ПАТ "КБ "Надра", банк), що є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (свідоцтво учасника Фонду № 089 від 02.11.2012) в особі представника відділення №0713 ПАТ "КБ "Надра" Прусова Віталія Андрійовича, що діє на підставі довіреності № 13-11-3339 від 14.03.2013, було укладено Договір №1862081 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення оформлений в рамках пакету послуг "Новий ПУ "Базовий+" у доларах США (далі - Договір). Відповідно до умов Договору банк зобов'язався прийняти від позивача грошову суму в розмірі 18 000 доларів США та відкрити вкладний рахунок 1862081.

Відповідно до п. п. 2.2.,2.3. Договору вклад залучається на строк - 12 місяців + 1 день від дати фактичного надходження вкладу на вкладний рахунок. У разі внесення вкладником коштів на вкладний рахунок в день підписання сторонами цього Договору, датою повернення вкладнику вкладу є 06 березня 2015 року.

Згідно п. п 2.4 - 2.4.1 Договору процентна ставка по вкладу встановлюється в розмірі 11% річних. Процентна ставка по вкладу у разі продовження строку дії вкладу встановлюється згідно положень п. 4.8 Договору. Відповідно до п. 4.8. Договору у випадку, якщо вкладник в період дії Договору не звернувся до банку із заявою про відмову подовження строку дії вкладу на новий термін, строк розміщення вкладу, зазначений у п. 2.2 цього Договору, продовжується на такий самий строк, при цьому базова процентна ставка по вкладу та бонуси, що були надані на дату укладення цього Договору, встановлюється у розмірі, які визначені ставками по депозитах в рамках пакетів послуг, діючими на дату продовження строку дії вкладу згідно тарифів банку.

05.03.2014 на виконання умов Договору, позивачем через відділення №0713 з поточного рахунку №81260232 на депозитний рахунок №1862081 було перераховано грошові кошти у розмірі 18 000 доларів США на рахунок банку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції №5844 від 05.03.2014.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 №83 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" до категорії неплатоспроможних", Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2015 прийнято рішення № 26 про запровадження з 06.02.2015 по 06.05.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 № 85 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний Банк "Надра" по 05.06.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 04.06.2015 №356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 05.06.2015 №113, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05.06.2015 до 04.06.2016 включно.

В подальшому, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийняла рішення від 28.04.2016 №616 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "КБ "Надра" строком на два роки до 04.06.2018 включно.

Позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" з запитом про причини відсутності позивача в реєстрі та просив включити його до списку вкладників ПАТ "КБ "Надра", які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом.

Листом від 11.08.2015 №22-7-22260 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" повідомлено, що згідно ч.4 ст.26 Закону Фонд не відшкодовує кошти, розміщенні на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку.

Відповідач вказує на той факт, що позивачу при укладенні Договору банківського вкладу №1862081 були створені більш сприятливі умови розміщення вкладу, а саме процентна ставка по вкладу була встановлена на індивідуальних умовах (у порівнянні з процентною ставкою, що пропонувалися іншим клієнтам банку, згідно тарифів по вказаному виду вкладів - 10,5 % річних), шляхом збільшення звичайної процентної ставки по таким вкладам на 0,5 % річних - до 11 % річних.

З огляду на те, що позивачеві було відмовлено у видачі вкладу з тих підстав, що він не включений до реєстру вкладників на отримання коштів за вкладом, останній звернувся з позовом до ПАТ "Комерційний банк "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Надра" про визнання протиправною (незаконною) дії (бездіяльність) уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" в частині не включення його до переліку вкладників ПАТ "КБ "Надра" за Договором; зобов'язання уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкову Ірину Олександрівну надати Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду до укладеного договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вклад позивача по Договору був розміщений на індивідуальних умовах, що не відповідають публічному договору банківського вкладу в ПАТ "КБ "Надра", а також, що вимоги позивача до банку можуть бути задоволені у порядку ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки його вимоги за вкладом на загальну суму 415 553,16 грн включені до четвертої черги.

Натомість, суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що умови укладеного Договору щодо процентної ставки, не можуть вважатися індивідуальними умовами, оскільки банк не довів, що такі умови відрізняються від умов для широкого кола осіб, а отже Фондом неправомірно відмовлено у виплаті гарантійного вкладу.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012, № 4452-VI (далі - Закон) цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Вказаний Закон підлягає застосуванню у редакції, що була чинною, станом на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на час прийняття постанови Правління НБУ від 04.06.2015 №356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра", оскільки, відповідно до приписів абзацу 2 частини 1 статті 26 Закону, саме після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку у Фонду виникає обов'язок з виплати відшкодування вкладникам.

Відповідно до частин першої і другої статті 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону, відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пункту 7 частини 4 статті 26 Закону фонд не відшкодовує кошти, розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1058 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними (ч. 6 ст. 633 ЦК України).

Як на підставу того, що Договір банківського вкладу № 1862081 був укладений на більш сприятливих індивідуальних умовах відповідач посилається на службову записку начальника відділення №0713 ПАТ "КБ "Надра" Прусова В.А. від 05.03.2014, на підставі якої директором відділення було погоджено процентну ставку по депозиту підвищити на 0,5% до 11% річних при укладені з гр. ОСОБА_4 договору банківського вкладу на суму 18 000 дол.США, строком на 12 місяців+1 день, з виплатою відсотків в кінці строку, без права поповнення.

Також відповідач посилається на те, 05.03.2014 позивач перед укладенням Договору був ознайомлений із звичайними тарифами банку по вкладам, що підтверджується його власноручним підписом про ознайомлення на копії додатку №1 до протоколу №13.5 КУАП ПАТ "КБ "Надра" від 28.01.2014.

Відхиляючи зазначені доводи відповідача, апеляційний господарський суд виходив з наступного.

В укладеному між сторонами депозитному договорі не вказується, що спеціальна процентна ставка встановлена на індивідуальній основі або на більш сприятливих умовах ніж інші; банк жодним чином не попереджав позивача про те, що, укладаючи договір на відповідний вклад з 11 % річних, на думку банку на спеціальних умовах, це потягне невідшкодування позивачу гарантованої суми. Тобто позивач, укладаючи депозитний договір, розраховував на те, що вклад гарантується Фондом, та не міг передбачити, що Фонд в подальшому буде інтерпретувати умови договору як такі, що укладені на індивідуальній основі.

Також, апеляційним господарським судом зазначено, що службова записка начальника відділення №0713 ПАТ "КБ "Надра" Прусова В.А. від 05.03.2014 адресована директору відділення ПАТ "КБ "Надра" Запорізьке РУ ОСОБА_10, у якій запрошувалась відсоткова ставка 11 % річних, не може свідчити про обізнаність позивача про те, що йому на індивідуальній основі встановлено більш сприятливі договірні умови. Вказана службова записка не містить будь-яких зазначень про ознайомлення з нею ОСОБА_4

Окрім того, апеляційним судом зазначено, що в копії додатку №1 до протоколу №13.5 КУАП ПАТ "КБ "Надра" від 28.01.2014, з яким було ознайомлено позивача під підпис, не містить визначення тарифів депозиту "Новий ПУ "Базовий+". За вказаних обставин, відсутні належні та допустимі докази того, що позивач був ознайомлений з тим, що його депозитний договір укладається на умовах, які іншим клієнтам не пропонувалися, та на більш сприятливих договірних умовах.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що умови укладеного договору щодо процентної ставки, не можуть вважатися індивідуальними умовами, оскільки банк не довів, що такі умови відрізняються від умов для широкого кола осіб.

Звертаючись з касаційною скаргою, відповідач також посилається на те, що депозит (вклад) позивача за Договором був розміщений на індивідуальних умовах, що не відповідають умовам публічного договору банківського вкладу в ПАТ "КБ "Надра" в частині збільшення розміру відсоткової ставки, а отже відшкодування коштів вказаного банківського вкладу позивачу відповідно до положень п. 7 ч. 4 ст. 26 Закону Фондом не здійснюється.

Однак, як вірно було зазначено судом апеляційної інстанції, відповідачем не доведено, що умова договору щодо збільшення процентної ставки на 0,5% в рамках пакетів послуг, що надаються банком, не пропонувались останнім невизначеному широкому колу осіб та, що дана обставина є тією індивідуальною умовою, на підставі якої в розумінні п. 7 ч. 4 ст. 26 Закону Фонд не повинен відшкодовувати такий вклад.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до цієї статті слід оцінювати три критерії на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним (нормативний акт повинен бути доступним та передбачуваним); чи переслідує воно легітимну мету, тобто вчинене в інтересах суспільства (має "суспільний", "публічний" інтерес); чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном шляхом обмеження прав) пропорційним визначеним цілям - чи забезпечено справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини.

У п. 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 вказано, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Відповідно до п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24.06.2003 поняття "майно" може означати "існуюче право" або активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання" на отримання можливості ефективно здійснити майнове право; і в цілях статті 1 Першого протоколу Конвенції - таке законне сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав (п. 35 вказаного рішення).

Як зазначалося вище, метою Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Саме на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб покладений обов'язок, відповідно до цього Закону, виконувати зобов'язання перед вкладниками з реалізації їх права на одержання гарантованої суми відшкодування за вкладами.

Відтак, безпідставним є посилання відповідача, що позивач шляхом логічного порівняння процентних значень за вкладами на момент укладення його договору мав можливість зробити висновок, що процентна ставка за Договором є більшою, а отже Фондом не гарантується його вклад, оскільки, як вірно зазначено апеляційним господарським судом, дана обставина не була визначена ні банком ні позивачем при укладені депозитного договору. Натомість, ст. 26 Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в межах суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

З огляду на викладене вище, законним та обґрунтованим є висновок апеляційного господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо підвідомчості даного спору господарським судам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 09.11.2016 у справі № 6-2309цс16 (№ 727/7647/15-ц) за позовом фізичної особи до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за договором строкового банківського вкладу, згідно із частинами першою, другою статті 15 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за Кодексом адміністративного судочинства України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Враховуючи зазначене, звернення позивача до суб'єкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 у спірних правовідносинах діє як фізична особа, та спір виник з цивільно-правової угоди - строковий банківський вклад.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 звертався з аналогічним позовом для розгляду у порядку адміністративного та цивільного судочинства, проте йому було відмовлено у прийнятті вказаного позову ухвалами Шевченківського районного суду м.Києва від 14.10.2016 у справі №761/3581/16-ц, Запорізького окружного адміністративного суду від 01.09.2016 та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2016 у спарві№ 808/2576/16 з тих підстав, що даний позов повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ст. 21 ГПК України, позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Положеннями ст. 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Так, будь-якими спеціальними нормами закону не встановлено підвідомчості господарським судам спору за позовом фізичної особи до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.

За наведених обставин, спір за позовом фізичної особи до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, враховуючи норми Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України та правовий висновок Верховного суду України, викладений у постанові №6-2309цс16 від 09.11.2016, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наведена позиція суду знаходить своє підтвердження у викладених в постанові Верховного суду України від 19.10.2016 у справі №3-1165гс16 висновках Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]".

За змістом ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

У справі v. Belgium Суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

За таких обставин, з огляду на існування процесуального документу, який набрав законної сили (ухвала Шевченківського районного суду м.Києва від 14.10.2016 у справі №761/3581/16-ц), при розгляді аналогічного спору в порядку цивільного судочинства, за наслідками якого відмовлено у відкритті провадження у справі, з метою забезпечення ОСОБА_4 доступу до правосуддя, тобто практичної можливості оскаржити відповідні дії відповідача, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що даний спір підлягає розгляду господарським судом.

Колегією суддів касаційної інстанції не приймаються до уваги твердження відповідача, що з нього протиправно стягнуто 1 378 грн судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу про відмову у прийнятті позовної заяви, оскільки відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14).

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акта колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Комерційний банк "Надра" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2017 у справі № 911/3960/16 залишити без змін.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

С у д д я С.В. Владимиренко

С у д д я А.М. Демидова