ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р.Справа № 922/3544/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Датагруп" (м. Київ)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР-СОМ" (м. Харків)
про стягнення 19580,67 грн.,
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 01.06.2017 р.),

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність від 31.10.2017 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 11420,00 грн., пеню в сумі 1447,74 грн., 3% річних в сумі 900,15 грн. та інфляційні нарахування в сумі 5812,78 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань по оплаті отриманих послуг за лютий 2015 р. за договором про надання телекомунікаційних послуг №IP/1-0178 від 01.12.2014 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.10.2017 р. була прийнята позовна заява до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 06.11.2017 р. о 11:30 год.

Позивач надав письмове уточнення позовних вимог, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 11420,00 грн., пеню за період з 01.11.2016 р. по 15.10.2017 р. в сумі 1447,74 грн., 3% річних за період з 01.03.2015 р. по 15.10.2017 р. в сумі 900,15 грн. та інфляційні нарахування за період з березня 2015 р. по вересень 2017 р. в сумі 5812,78 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.11.2017 р. було прийнято письмове уточнення позивачем позовних вимог у наданій редакції як уточнення щодо періоду нарахованих санкцій та розгляд справи був відкладений на 20.11.2017 р. о 11:00 год.

Представник позивача надав клопотання, в якому просить відкласти розгляд справи для надання позивачем актів наданих послуг за грудень 2014 р. і січень 2015 р., та пояснень на відзив відповідача.

Розглянувши це клопотання, суд вважає за можливе задовольнити його.

Позивач не надав витребувані судом документи.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що у нього перед позивачем існує переплата за послуги з 04.02.2015 р. по 24.02.2015 р. включно (21 день), оскільки відповідач сплатив за 2 місяці послуг, тобто з 25.12.2015 р. до 25.02.2015 р., та відповідач відмовився від послуг позивача листом №286 від 27.01.2015 р. з 30.01.2015 р., а згідно з п. 55 Правил №295 - з 04.02.2015 р. Оскільки у відповідача перед позивачем відсутня заборгованість, то відповідно не може існувати й пеня на неіснуючу заборгованість. Вимоги позивача стосовно оплати інфляційних та 3% річних відповідач вважає неправомірними та такими, що не підлягають судом задоволенню.

20.11.2017 р. в судовому засіданні була оголошена перерва до 27.11.2017 р. о 12:00 год.

Після перерви позивач надав відповідь на відзив, в якій вважає, що доводи відповідача є необґрунтованими та не можуть братися судом до уваги.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01.12.2014 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання телекомунікаційних послуг №IP/1-0178 (надалі - договір), за яким на умовах та в порядку, передбачених цим договором, оператор (позивач) зобов'язується надавати абоненту послуги, а абонент (відповідач) зобов'язується приймати послуги та сплачувати належні за договором та замовленнями на послуги платежі.

Відповідно до п. 1.2 договору, у випадку необхідності виконання робіт для надання послуг за замовленням, оператор зобов'язується виконати роботи в обсязі, передбаченому замовленням, а абонент зобов'язується прийняти результат виконаних робіт та сплатити їх вартість на умовах та в порядку, передбаченому договором.

Згідно з п. 2.1.2 договору оператор зобов'язується почати надання абоненту послуг за замовленням з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (якщо замовлення на послуги передбачає виконання робіт), або з дати, вказаної в замовленні на послуги (якщо замовлення на послуги не передбачає виконання робіт), але в будь-якому випадку не раніше дати введення в експлуатацію будинку, в якому знаходиться місце отримання послуг (адреса включення).

Пунктом 2.7.1 вказаного договору сторони визначили, що сторони мають інші права та виконують інші обов'язки, передбачені чинним законодавством України і, зокрема, Законом України "Про телекомунікації", "Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг", затвердженими постановою КМ України від 11.04.2012 р. №295.

Відповідно до п. 3.1 договору вартість робіт (за наявності), послуг та розмір плати за користування обладнанням (за наявності) зазначаються в замовленнях на послуги.

Згідно з п. 3.2 даного договору щомісячна абонентська плата за перший місяць надання послуг за замовленням, плата за користування обладнанням (за її наявності в замовленні) за перший місяць користування обладнанням, вартість робіт (за їх наявності в замовленні), разові платежі, що входять у вартість послуг за замовленням (за їх наявності в замовленні), сплачуються абонентом протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання сторонами такого замовлення.

Пунктом 3.3 зазначеного договору сторони узгодили, що при повному вичерпанні суми авансу на особовому рахунку абонента, призупиняється надання абоненту всіх послуг за замовленням. Призупинення надання абоненту послуг в порядку даного пункту договору здійснюється оператором без попередження абонента з подальшим повідомленням абонента про причини такого призупинення.

Відповідно до п. 3.15 договору вартість послуг за перший та останній місяці їх надання розраховується шляхом ділення суми вартості послуг за один місяць на кількість днів у першому (останньому) місяці та помноженням на кількість днів фактичного надання послуг в першому (останньому) місяці.

Згідно з п. 3.19 договору датою оплати абонентом вартості робіт, послуг за договором та замовленням(и) вважається дата надходження грошових коштів від абонента на поточний рахунок оператора.

Пунктами 6.3.2 і 6.3.3 цього ж договору сторони визначили, що дія договору припиняється у випадках, передбачених договором та діючим законодавством, а також автоматично у випадку припинення дії всіх підписаних сторонами замовлень.

Відповідно до п. 6.4.3 договору дія замовлення припиняється за ініціативою оператора в порядку та на умовах, передбачених цим договором, або шляхом направлення абоненту відповідного письмового повідомлення не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до запланованої дати припинення дії такого замовлення.

Згідно з п. 6.4.4 договору дія замовлення припиняється за ініціативою абонента у разі відсутності у нього заборгованості за замовленням перед оператором шляхом направлення оператору відповідного письмового повідомлення не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до запланованої дати припинення дії такого замовлення.

У замовленні на послуги з доступу до мережі Інтернет від 01.12.2014 р., який є додатком №1 до укладеного між сторонами договору, сторони визначили, що позивач зобов'язується надавати відповідачу послуги: а) надання доступу до мережі Інтернет (основна послуга); б) підтримка secondary DNS (додаткова послуга); в) надання доступу до статистики завантаження каналу Інтернет по індивідуальному логіну та паролю (додаткова послуга).

Вказані послуги починають надаватись з дати надходження першого авансового платежу на рахунок оператора (позивача), про що свідчить п. 2.2 "інформація про послуги" в 1 розділі зазначеного вище замовлення.

В 3 розділі замовлення сторони узгодили, що щомісячний платіж (щомісячна абонентська плата) за надання доступу до мережі Інтернет на швидкості 100 Мбит/с, без обмеження по трафіку, становить: без ПДВ 9516,67 грн., ПДВ (20%) 1903,33 грн. та загальна вартість з ПДВ (20%) - 11420,00 грн.

Також, в даному розділі сторони визначили, що оплата оператору (позивачу) за надання послуг проводиться у вигляді 100% передплати шляхом перерахування абонентом грошових коштів на поточний рахунок оператора. При повному витрачанні абонентом (відповідачем) суми внесеної передплати оператор тимчасово обмежує надання послуг доступу до мережі передачі даних загального користування (Інтернет) до повного погашення абонентом заборгованості і надходження чергового платежу на поточний рахунок оператора.

В розділі 4 "додаткова інформація" замовлення на послуги від 01.12.2014 р. сторони визначили, що дата набрання чинності замовлення є дата надходження першого авансового платежу на рахунок оператора. Строк дії замовлення - 1 рік з моменту підписання сторонами замовлення.

Відповідно до п. 1.6 розділу 4 зазначеного замовлення сторони узгодили, що датою оплати абонентом вартості робіт, послуг за замовленням вважається дата надходження грошових коштів від абонента на поточний рахунок оператора.

25.12.2014 р. відповідач сплатив за телекомунікаційні послуги згідно договору за грудень 2014 р. і за січень 2015 р. в загальній сумі 22840,00 грн., про що свідчать копії платіжних доручень №20 від 25.12.2014 р. на суму 11420,00 грн. та №22 від 25.12.2014 р. на суму 11420,00 грн.

28.01.2015 р. відповідач надав позивачу лист №286 від 27.01.2015 р., в якому вказав про оплату послуги авансом на два місяці з дня оплати у відповідності до п.п. 3.15, 3.19 договору та просив розірвати договір №IP/1-0178 від 01.12.2014 р. з 30.01.2015 р., оскільки з 26.01.2015 р. підприємство відповідача не має можливості використовувати телекомунікаційні послуги позивача, так як не має прямого підключення до його мережі, яку повинен був зробити позивач, в зв'язку з чим відповідач використовує інших провайдерів для роботи підприємства по Інтернет, і на даний момент працюють резервні канали.

Зазначений лист відповідача за №286 від 27.01.2015 р. позивач отримав 28.01.2015 р., про що свідчить підпис менеджера позивача на цьому листі.

У відповіді №160313/5 від 16.03.2015 р. на лист відповідача №286 від 27.01.2015 р. позивач вказав, що згідно умов договору, а саме його п. 6.4.4, і враховуючи дату заяви, він вважає договір розірваним з 01.03.2015 р. Також, позивач просив оплатити заборгованість в сумі 11420,00 грн. за телекомунікаційні послуги, які надані у лютому 2015 р., в строк до 25.03.2015 р.

Як зазначає позивач у позовній заяві, він надіслав відповідачу претензію №040315/6 від 04.03.2015 р., разом з якою він направив відповідачу рахунок на оплату, акт за надані послуги та акт звірки взаєморозрахунків, але доказів відправки цієї претензії і її додатку або їх вручення відповідачу позивач не надав.

21.08.2017 р. за вх.№75477 позивач отримав від відповідача відповідь №129 від 11.08.2017 р. на претензію №16 від 27.07.2017 р. про сплату заборгованості в сумі 11420,00 грн. за договором, в якій відповідач вказав, що оскільки він сплатив за всі отримані до березня 2015 р. від позивача послуги, а з березня 2015 р. договір вже не діяв, позивач за ним послуги не надавав та немає цьому підтвердження, відповідач такі послуги не отримував та не має підстав їх оплачувати, тому відхиляє претензію позивача в повному обсязі.

05.09.2017 р. позивач надав відповідачу повторну претензію №35182, в якій вимагав сплатити заборгованість в сумі 11420,00 грн. за телекомунікаційні послуги, надані у лютому 2015 р., в строк до 01.10.2017 р.

Як убачається з відповіді відповідача №289 від 27.09.2017 р. на повторну претензію позивача за №35182 від 05.09.2017 р., відповідачем була відхилена зазначена вище претензія позивача в повному обсязі, оскільки позивач не надавав послуг в лютому 2015 р. та він не отримував в лютому 2015 р. послуг від позивача і рахунку на їх оплату.

Відповідь відповідача на повторну претензію №35182 від 05.09.2017 р. позивач отримав 05.10.2017 р. за №76089, що підтверджується відміткою на цій відповіді.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 7 ст. 179 ГК України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Закон України "Про телекомунікації" (надалі - Закон) встановлює правову основу діяльності у сфері телекомунікацій і визначає повноваження держави щодо управління та регулювання зазначеної діяльності, а також права, обов'язки та засади відповідальності фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у даній діяльності або користуються телекомунікаційними послугами.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону, умовами надання телекомунікаційних послуг є: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 р. затверджені правила надання та отримання телекомунікаційних послуг (надалі - Правила), які встановлюють загальний порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг, і регулюють відносини між операторами, провайдерами телекомунікацій та споживачами послуг.

Пунктом 3 Правил визначено, що договір про надання послуг (далі - договір) - правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов'язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач - їх оплачувати (якщо інше не передбачено договором).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону та п. 35 Правил, споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право, зокрема, на:

- вибір оператора, провайдера;

- своєчасне і якісне одержання телекомунікаційних послуг;

- обмеження оператором, провайдером телекомунікацій доступу споживача до окремих видів послуг на підставі його власної письмової заяви;

- відмову від телекомунікаційних послуг у порядку, встановленому договором про надання телекомунікаційних послуг;

- відмову від оплати телекомунікаційної послуги, яку вони не замовляли;

- зміну переліку послуг (пакетів послуг), тимчасове припинення або припинення надання послуг у порядку, встановленому цими Правилами та договором;

- вільний вибір обмеження на отримання послуг у разі закінчення коштів на особовому рахунку абонента або досягнення визначеної договором суми шляхом тимчасового припинення оператором, провайдером надання послуг (за наявності технічної можливості).

Згідно з п.п. 32, 33 п. 39 Правил, оператори, провайдери, зобов'язані обмежувати можливість отримання споживачем послуг у разі відсутності коштів на особовому рахунку абонента або досягнення визначеної договором суми шляхом тимчасового припинення надання послуг (за наявності технічної можливості), а також стягувати плату за фактичний час отримання споживачем послуг.

За приписами п. 53 Правил, скорочення переліку послуг, припинення надання однієї чи кількох послуг, замовлених споживачем, здійснюються за зверненням споживача чи ініціативою оператора, провайдера у випадках та порядку, визначених цими Правилами.

Відповідно до п.п. 1 п. 55 Правил, припинення надання послуг (послуги) може здійснюватися оператором, провайдером у разі припинення відповідно до законодавства дії договору, в тому числі його дострокового розірвання, або внесення до договору змін щодо припинення надання однієї чи кількох послуг, замовлених абонентом: за письмовою заявою абонента у строк, що не перевищує семи календарних днів з моменту отримання оператором заяви, якщо більший строк не зазначений у заяві, крім перенесення абонентського номера.

Згідно з п.п. 4 п. 64 Правил, під час здійснення розрахунків оператор, провайдер не має права стягувати плату за послугу, яку споживач не замовляв.

Положеннями ст. 68 Закону України "Про телекомунікації" встановлено, що розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

У разі невикористання авансу протягом розрахункового періоду залишок суми коштів переноситься на наступний розрахунковий період, якщо інше не передбачено договором. Списання оператором або провайдером телекомунікацій залишку суми коштів абонента, в тому числі на свою користь, забороняється.

Аналогічна норма міститься і в Правилах, а саме в п. 71 Правил встановлено, що у разі надання послуги на умовах попередньої оплати абонент вносить плату до початку фактичного отримання послуги, якщо інше не передбачено договором.

Оператор, провайдер не може вимагати попереднього внесення абонентної плати або авансового платежу (для контрактних абонентів) за послуги більш як за один розрахунковий період. Розрахунковим періодом є поточний календарний місяць.

Дія картки попередньо оплаченої послуги закінчується в строк, що встановлюється оператором самостійно та зазначається на картці, або у разі, коли вичерпується внесена споживачем сума коштів.

У разі надання послуг на умовах попередньої оплати після закінчення розрахункового періоду здійснюється перерахунок коштів виходячи з вартості фактично наданих послуг. У разі невикористання коштів у повному обсязі протягом розрахункового періоду вони переносяться на наступний період.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 1 п. 76 Правил оператор, провайдер зобов'язаний повернути споживачеві невикористані кошти на підставі звернення споживача у разі: ненадання замовлених послуг; відмови споживача від попередньо оплачених послуг, які він не отримав; припинення (розірвання, закінчення строку дії) договору, крім випадків закінчення строку позовної давності.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України встановлює обовязковість договору для виконання сторонами.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 4.2 договору сторони визначили, що за прострочення оплати вартості послуг абонент сплачує оператору пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від розміру простроченого платежу за кожний календарний день прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 4.4 договору сторонами погоджено, що при нарахуванні штрафних санкцій (пені) за пунктами 4.2, 4.3 договору, положення ч. 6 ст. 232 ГК України не застосовуються та пеня нараховується за весь період прострочення виконання зобов'язання.

На підставі п. 4.2 і п. 4.4 договору позивач нарахував відповідачу пеню за період з 01.11.2016 р. по 15.10.2017 р. в сумі 1447,74 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 01.03.2015 р. по 15.10.2017 р. в сумі 900,15 грн. та інфляційні за період з березня 2015 р. по вересень 2017 р. в сумі 5812,78 грн.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Посилання позивача про надання відповідачу послуг саме з 01 числа грудня 2014 р. суд вважає необґрунтованими, оскільки: по-перше, позивач не надав доказів вказаного; по-друге, самі сторони узгодили в укладеному договорі та замовленні, що дата набрання чинності замовлення і що послуги починають надаватися з дати надходження першого авансового платежу на рахунок оператора. Дата надходження першого авансового платежу - 25.12.2014 р.

Таким чином, замовлення на послуги набуло чинності з 25.12.2014 р. і позивач повинен надавати послуги саме з 25.12.2014 р. по 25.02.2015 р., оскільки відповідач сплатив на поточний рахунок позивача за телекомунікаційні послуги згідно договору за два місяці.

Посилання позивача на те, що договір припинив свою дію з 01.03.2015 р., а не з 26.02.2015 р., в зв'язку з тим, що лист відповідача №286 від 27.01.2015 р. про розірвання договору був зареєстрований секретарем у книзі вхідної кореспонденції 16.03.2015 р., суд вважає безпідставним, оскільки відповідач просив вважати розірваним з 30.01.2015 р. ДОГОВІР, а не ЗАМОВЛЕННЯ, який згідно з п. 6.3.2 договору та п. 55 Правил, на відміну від замовлення (п. 6.4.4. договору), є розірваним за письмовою заявою абонента у строк, що не перевищує семи календарних днів з моменту отримання оператором заяви, якщо більший строк не зазначений у заяві.

Крім того, у відповідності до п. 39 Правил позивач зобов'язаний був обмежувати можливість отримання споживачем послуг у разі відсутності коштів на особовому рахунку абонента або досягнення визначеної договором суми шляхом тимчасового припинення надання послуг (за наявності технічної можливості).

Доказів відсутності технічної можливості для тимчасового припинення надання послуг позивач до господарського суду не надав.

Також, позивач не надав доказів того, що його працівник, менеджер ОСОБА_3, який отримав 28.01.2015 р. від відповідача лист №286 від 27.01.2015 р. про розірвання укладеного між сторонами договору, не був уповноважений на отримування вхідної кореспонденції Приватного акціонерного товариства "Датагруп".

Посилання позивача на акт №ІР/1-0178*1/201501 від 31.01.2015 р. та на акт здачі-приймання робіт №Р/1-0178*1/3 від 02.03.2015 р., суд вважає нікчемним, оскільки вони підписані тільки позивачем в односторонньому порядку.

Посилання позивача на те, що відповідач отримав 12.02.2015 р. акт №ІР/1-0178*1/201501 від 31.01.2015 р. щодо оплати попередньої оплати за лютий 2015 р. в сумі 11420,00 грн., суд вважає необґрунтованими, оскільки в якості доказу цього позивач надав таблицю без найменування та дати, в третій строчці якого під порядковим №246 зазначений отримувачем ІР СОМ, а в останньому стовбці цієї таблиці (дата отримання, ПІБ, посада, підпис) вказано - охорона 12.02.15 16:10.

Тобто, з наданої позивачем таблиці не вбачається від кого та що саме отримав відповідач. До того ж, в цій таблиці взагалі відсутній підпис особи про отримання.

Посилання позивача на те, що припинення надання послуг за письмовою заявою абонента у разі припинення дії договору є правом позивача згідно з п. 55 Правил, а не обовязком, суд вважає безпідставними, оскільки, 28.01.2015 р. позивач отримав від відповідача лист про розірвання договору та самі сторони в укладеному договорі визначили, що дія договору припиняється у випадках, передбачених договором та діючим законодавством, а також автоматично у випадку припинення дії всіх підписаних сторонами замовлень.

Позивач не надав доказів в обґрунтування позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІР-СОМ" необґрунтованими, недоведеними та не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 179, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 32, 63, 68 Закону України "Про телекомунікації", п. 3, 35, 39, 53, 55, 64, 71, 76 постанови Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 р. "Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг", ст.ст. 33-35, 43, 49, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 04.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_4