ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

07.12.2017 Справа № 904/8405/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач);

суддів: Верхогляд Т.А., Білецької Л.М.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2017 по справі № 904/8405/16 (суддя Суховаров А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійна транспортна компанія", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровагонмаш", м. Кам'янське, Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

про зобов'язання відшкодувати збитки на відновлення пошкодженого майна у розмірі 1000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням третя особа звернулася до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги, вважає за необхідне повернути її без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 93 ГПК України, апеляційна скарга, подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 цього Кодексу.

Вступна та резолютивна частини рішення суду першої інстанції оголошена у судовому засіданні 06.11.2017, а його повний текст оформлено відповідно до вимог ст. 84 ГПК України - 13.11.2017. Відповідно, кінцевою датою для подачі апеляційної скарги було 23.11.2017, тоді як апелянт в порядку ст. 91 ГПК України з апеляційною скаргою звернувся до суду першої інстанції 24.11.2017, про що свідчить долучений до апеляційної скарги поштовий конверт з відбитком поштового штемпеля з відповідною датою відправки апеляційної скарги на адресу господарського суду Дніпропетровської області.

Подання апеляційної скарги з простроченням строку апелянт пояснює тим, що, належним чином завірену копію рішення суду першої інстанції залізницею було отримано 16.11.2017, що підтверджується штемпелем на конверті та штампом реєстрації вхідної кореспонденції (вх. № 4/12873 від 16.11.2017).

Таким чином, на думку апелянта, саме з моменту отримання ним належним чином завіреної копії рішення суду першої інстанції - 16.11.2017, десятиденний строк на апеляційне оскарження закінчився 26.11.2017 (в неділю), що свідчить про поважність причин пропуску ним процесуального строку для оскарження рішення та відповідно відновлення означеного строку.

При цьому, апелянт зазначає, що згідно даних сайту http://reyestr.court.gov.ua залізницею було встановлено, що господарським судом Дніпропетровської області повний текст рішення оприлюднено в ЄДРСР 15.11.2017, а тому можна припустити, що скаржнику стало відомо про винесене рішення саме 15.11.2017. Іншого апелянтом в скарзі не зазначено.

Таким чином позивач пропустив визначений ч. 1 ст. 93 ГПК України десятиденний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Дніпропетровської області та просить його поновити.

Загальний порядок відновлення процесуальних строків врегульований ст. 53 ГПК України відповідно до якої за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом поважною і відновити пропущений строк.

Згідно п. 4 Постанови пленуму ВГСУ № 7 від 17.05.2011 клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Таким чином, для відновлення процесуального строку заявник має довести суду наявність відповідних обставин, їх поважність та непереборність, у звязку з тим, що норма про можливість відновлення процесуальних строків є по суті пільгою, що може використовуватися лише як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного із процесуальних строків.

Вищевказані висновки відповідають правовій позиції Вищого господарського суду України, зокрема, в постанові від 03.02.2011 по справі № 12/61, в ухвалі від 14.07.2011 по справі № 08/151-10, в ухвалі від 19.03.2014 по справі № 5023/1146/12 та постанові від 17.01.2012 по справі № 5021/425/2011.

Колегія суддів критично відноситься до ствердження апелянта про отримання ним оскаржуваного рішення суду першої інстанції лише 16.11.2017, оскільки це не підтверджено належними доказами як то конвертом поштового відправлення на адресу третьої особи.

Також критично колегія суддів відноситься до інформації апелянта про дату реєстрації вхідної кореспонденції підприємства, на якій акцентує увагу скаржник, оскільки: по-перше - саме апелянт має субєктивну можливість формування таких відомостей; по-друге - скаржником таких доказів до апеляційної скарги не долучено; по-третє - з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 06.11.2017 отримане представником третьої особи за довіреністю - ОСОБА_1 "нарочно", про що свідчить відмітка про отримання рішення 15.11.2017 (а. с. 8, 39).

Таким чином, скаржником рішення отримано в суді першої інстанції за 8 днів до закінчення строку на його оскарження.

При цьому, навіть якщо припустити, що залізницею рішення отримано 16.11.2017 то останній мав можливість оскаржити його у строк до 23.11.2017 ще протягом семи днів.

Між тим, апелянтом у скарзі не наведено поважних причин неможливості своєчасного оскарження рішення місцевого господарського суду у строк з 16.11.2017 по 23.11.2017.

Таким чином, посилання скаржника на отримання ним оскаржуваного рішення 16.11.2017, що на його думку, свідчить про закінчення строку 26.11.2017, як на підставу для відновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення, колегія суддів не визнає поважною причиною та вважає відсутніми підстави для відновлення пропущеного строку.

Отже, на думку колегії суддів, можливість вчасного подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2017 залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала субєктивний характер, а тому підстав для поновлення пропущеного процесуального строку у даному випадку колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 2 ст. 93 ГПК України, апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що лише факт подання стороною клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обовязком суду відновити цей строк, оскільки поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку, які обєктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом законодавчо встановленого строку.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (пункт 46 рішення у справі "Рябих проти Росії", заява № 52854/99), а також у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010.

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

За таких обставин, клопотання апелянта про відновлення пропущеного процесуального строку для апеляційного оскарження рішення слід відхилити, апеляційну скаргу повернути, у звязку з відсутністю підстав для поновлення процесуального строку.

Керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 97, ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" про відновлення пропущеного процесуального строку для апеляційного оскарження рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2017 по справі № 904/8405/16 - відхилити.

Апеляційну скаргу повернути.

Справу скерувати до господарського суду Дніпропетровської області.

Додаток: - апеляційна скарга з доданими до неї документами на 13 аркушах, у тому числі платіжне доручення про сплату судового збору від 22.11.2017 №1768.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Л.М. Білецька

ОСОБА_2