ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Справа № 906/932/16

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамаг ЛТД"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 (головуючий суддя Бучинська Г.Б., судді Василишин А.Р., Філіпова Т.Л.)
за скаргоюТОВ "Керамаг ЛТД" на дії відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області
у справі№ 906/932/16 Господарського суду Житомирської області
за позовомПублічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Бобер", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Керамаг ЛТД"
простягнення 4382752,36 грн.,
за участю представників:
від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2: від ДВС:Коломієць Є.В., не з`явились, не з`явились,

ВСТАНОВИВ:

Сторони згідно з приписами ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідачі та ВДВС не скористалися передбаченим законом правом на участь повноважних представників у перегляді справи в касаційній інстанції.

Від скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути уповноваженого представника.

Зважаючи на необґрунтованість поданого клопотання та на те, що явку представників сторін не було визнано обов`язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 1118 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності представників відповідачів та ВДВС.

За результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції бере до уваги таке.

1. Встановлені господарськими судами попередніх інстанцій обставини, які передували зверненню відповідача-2 зі скаргою на дії ДВС

Рішенням господарського суду Житомирської області від 28.11.2016 позов ПАТ АБ "Укргазбанк" задоволено частково, стягнуто солідарно з ТОВ "Керамаг ЛТД" та ТОВ "Бобер" на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" 2500000 грн. простроченої заборгованості за кредитним договором № 02/2013 від 21.06.2013, 955462,61 грн. заборгованості по прострочених процентах, 480264,78 грн. заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту, 197168,73 грн. заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів, 61993,45 грн. судового збору.

12.01.2017 на виконання рішення видано відповідні накази №906/932/16.

Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відкрито виконавче провадження №53294909, яке постановою державного виконавця від 14.03.2017 було приєднане до зведеного виконавчого провадження №47409482 по стягненню заборгованості з ТОВ "Керамаг ЛТД".

21.03.2017 та 27.03.2017 в ході здійснення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні державним виконавцем винесено постанови про опис та арешт майна боржника, якими арештоване майно ТОВ "Керамаг ЛТД" (автомобіль SCANIA A2G42X37C (сідловий тягач-Е), ДНЗ АМ0123ВН, автомобіль VOLVO FH 12/420 (бортовий-С), ДНЗ АМ3880ВА, напівпричіп SAMRO ST39MHPA (н/причіп бортовий-Е), ДНЗ АМ4913ХТ, причіп LENGFELD Lpa 18L (причіп бортовий-Е), ДНЗ АМ3651ХТ), що перебуває в заставі АБ "Укргазбанк" на підставі договору застави транспортних засобів №02/2013-Z від 21.06.2013, що укладений між ТОВ "Керамаг ЛТД" та АБ "Укргазбанк" на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором.

В рамках зведеного виконавчого провадження проведено оцінку зазначених транспортних засобів, про що складено відповідні звіти.

23.06.2017 постановою про опис та арешт майна боржника арештовано нерухоме майно ТОВ "Керамаг ЛТД" (нежитлове приміщення, неопалювальний склад, загальною площею 487,2 кв.м., адреса: м. Житомир, вул. Селецька, 32; приміщення цеху народного вжитку, літера Д, загальною площею 391,6 кв.м., адреса: м. Житомир, вул. Селецька, 32), що перебуває в іпотеці АБ "Укргазбанк" на підставі договору іпотеки № 01/2013-І від 21.06.2013, який укладений між ТОВ "Керамаг ЛТД" та АБ "Укргазбанк" на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором.

15.05.2017 начальником відділу примусового виконання рішень в рамках зведеного виконавчого провадження на адресу ДП "СЕТАМ" направлені заявки на розміщення публікації щодо продажу вищевказаних автомобілів.

2. Зміст та мотиви скарги відповідача-2 на дії державного виконавця

29.05.2017 боржник ТОВ "Керамаг ЛТД" звернулось до суду зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області, в якій просить, з урахуванням заяви про уточнення, визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області щодо звернення стягнення (арешту та примусової реалізації на електронних торгах) на майно боржника ТОВ "Керамаг ЛТД", яке перебуває в заставі: 1) автомобіль SCANIA A2G42X37C (сідловий тягач-Е), ДНЗ АМ0123ВН, автомобіль VOLVO FH 12/420 (бортовий-С), ДНЗ АМ3880ВА, напівпричіп SAMRO ST39MHPA (н/причіп бортовий-Е), ДНЗ АМ4913ХТ, причіп LENGFELD Lpa 18L (причіп бортовий-Е), ДНЗ АМ3651ХТ, що полягають у винесенні державним виконавцем постанов про опис та арешт майна боржника від 21.03.2017 та від 27.03.2017, проведенні оцінки арештованого майна, надісланні відповідних заявок на публікацію на ДП "СЕТАМ" в рамках зведеного виконавчого провадження № 47409482.

Скарга обґрунтована тим, що реалізація майна ТОВ "Керамаг ЛТД", яке перебуває в заставі, в ході примусового виконання рішення суду про стягнення грошової заборгованості на користь АБ "Укргазбанк", а не рішення суду про звернення стягнення на предмет застави, не відповідає вимогам ст. 20 Закону України "Про заставу".

03.07.2017 боржник ТОВ "Керамаг ЛТД" звернулось до суду зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області, в якій просить, з урахуванням заяви про уточнення, визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області щодо звернення стягнення (арешту) на майно боржника ТОВ "Керамаг ЛТД", що перебуває в іпотеці ПАТ АБ "Укргазбанк": 1) нежитлове приміщення, неопалювальний склад, загальною площею 487,2 кв.м. адреса: м. Житомир, вул. Селецька, 32; 2) приміщення цеху народного вжитку, літера Д, загальною площею 391,6 кв.м. адреса: м. Житомир, вул. Селецька, 32, що полягають у винесенні державним виконавцем постанови про опис та арешт майна боржника від 23.06.2017 в рамках зведеного виконавчого провадження №47409482.

Скарга обґрунтована тим, що оскільки вказане майно знаходиться в іпотеці АБ "Укргазбанк", його реалізація в ході примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості не відповідає вимогам ст. 33 Закону України "Про іпотеку".

3. Стислий виклад суті ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 10.08.2017 скарги ТОВ "Керамаг ЛТД" на дії відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у справі № 906/932/16 задоволено повністю з посиланням на норми ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження".

Господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що за наявності зведеного виконавчого провадження (за наявності інших стягувачів крім заставо/іпотекодержателя) передавати на реалізацію предмет іпотеки та застави в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою та заставою зобов`язань, нормами чинного законодавства не дозволяється.

4. Стислий виклад суті постанови апеляційного господарського суду та мотиви її прийняття

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 у справі №906/932/16 скасовано ухвалу місцевого господарського суду, скарги ТОВ "Керамаг ЛТД" на дії державного виконавця відхилено.

Апеляційний господарський суд виходив із того, що відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець вправі звернути стягнення на заставлене майно не лише при виконанні рішення, стягувачем у якому є заставодержатель, але й для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, та за наявності судового рішення про стягнення коштів.

5. Підстави, з яких оскаржено постанову апеляційного господарського суду

ТОВ "Керамаг ЛТД", не погоджуючись із постановою апеляційного господарського суду, звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема ст. 33 Закону України "Про іпотеку" та ст. 20 Закону України "Про заставу", просить її скасувати, а ухвалу господарського суду першої інстанції залишити в силі.

Скаржник вказує, що підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки/застави може бути відповідне рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави. Державний виконавець не має права здійснювати реалізацію заставленого майна на користь заставодержателя без відповідного судового рішення про звернення стягнення на майно.

6. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу позивач вважає її безпідставною та такою, що ґрунтується на припущеннях і невірному тлумаченні норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

7. Нормативно-правові акти, якими керується суд при вирішенні спору

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

За приписами ст. 46 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника; 3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами; 4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; 5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Згідно зі ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернено стягнення на заставлене майно, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п. 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені п. п. 1 і 2 ч. 1 ст. 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Згідно зі ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

8. Норми права та мотиви, з яких виходить Вищий господарський суд України при прийнятті постанови

Згідно з ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Державним виконавцем вчинено дії на реалізацію майна боржника, яке є предметом договорів застави та іпотеки, що укладені між стягувачем ПАТ АБ "Укргазбанк" та боржником ТОВ "Керамаг ЛТД".

Вказані договори сторони уклали в забезпечення зобов`язань за договором про надання кредиту від 21.06.2013 №02/2013, за яким відбувається стягнення заборгованості в рамках зведеного виконавчого провадження № 47409482.

Стягувачем у зведеному провадженні, крім інших, є і заставодержатель/іпотекодержатель ПАТ АБ "Укргазбанк".

Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет застави, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Норми Закону України "Про виконавче провадження" допускають звернення стягнення на предмет застави в ході виконавчого провадження, без наявності відповідного рішення, в межах процедури стягнення коштів із заставодавця на користь як заставодержателя, так і стягувачів, які не є заставодержателями.

При цьому звернення стягнення на майно, а відтак його реалізація, є лише одним із способів виконання рішення відповідним органом за умови, що інші способи його виконання вичерпано.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України "Про виконавче провадження", першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності - на об`єкти нерухомості.

Апеляційним господарським судом встановлено, що інші майнові активи, зокрема, кошти на банківських рахунках, за рахунок яких можна було б здійснити виконання рішення про стягнення, у боржника відсутні.

Касаційна інстанція звертає увагу на приписи ст. 46 Закону України "Про виконавче провадження", якою встановлено черговість задоволення вимог стягувачів. У разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 51 цього Закону у разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином дії державного виконавця щодо передачі на реалізацію на електронних торгах арештованого майна боржника, що перебуває в заставі та іпотеці у АБ "Укргазбанк" в ході виконання рішення суду про стягнення заборгованості солідарно на користь АБ "Укргазбанк" є правомірними та такими, що відповідають вимогам Закону "Про виконавче провадження".

Крім того касаційна інстанція враховує, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Савіцький проти України" від 26.07.2012 зазначено, що право на суд, захищене п. 1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012 суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Також суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Як правильно враховано апеляційною інстанцією, місцевий господарський суд, задовольняючи скарги боржника, обмежив органи ДВС у виконанні судового рішення, що, за умови відсутності у боржника іншого майна, позбавило можливості його виконати, а стягувачу отримати таке виконання.

Таким чином апеляційний господарський суд повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини, що мають істотне значення для справи та дійшов правильних висновків про відсутність підстав для задоволення скарг боржника.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає доводи касаційної скарги безпідставними та належним чином спростованими судом апеляційної інстанції.

За встановленими судами обставинами постанова апеляційного господарського суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "Керамаг ЛТД" залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 у справі № 906/932/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова