УХВАЛА

про повернення позовної заяви

06.12.2017Справа № 910/21679/17

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву Міністерства юстиції України

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 54 179 613,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № 688/9.1-22/17 від 30.11.2017 (вх. № 21679/17 від 04.12.2017) і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Частиною 3 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Позовну заяву № 688/9.1-22/17 від 30.11.2017 від імені Міністерства юстиції України підписано пердставником вказаного міністерства ОСОБА_1

При цьому до наведеної позовної заяви в якості додатку № 16 додано копію довіреності № від 20.01.2017 № 451/9/22-17, яка належним чином не засвідчена. Так, зазначена копія довіреності містить лише відтиск печатки Департаменту з питань судової роботи та банккрутства Міністерства юстиції України та підпис ОСОБА_1., тоді як відмітка про засвідчення копії документа "Згідно з оригіналом", назва посади особи, яка засвідчила копію, та дата засвідчення копії документа відстуні.

Водночас, відповідно ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії.

Згідно із абз. 2, 4 п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 р., а в разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог.

У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Тож враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ч. 3 ст. 57 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, не додані довіреність чи інший документ (оригінал або належним чином засвідчена копія), що підтверджує повноваження представника позивача.

В свою чергу, позивачем не дотримано вимог ч. 1 ст. 54 ГПК України, згідно яких позовна заява підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, а у суду відсутні підстави вважати, що позовну заяву № 688/9.1-22/17 від 30.11.2017 підписано особою, яка має право її підписувати. Наведене є підставою для повернення зазначеної позовної заяви без розгяду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України

При цьому суд взяв до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 4 п.п. 3.5. п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої наслідки у вигляді повернення позовної заяви настають, зокрема, коли до позовної заяви не додано належні документи на підтвердження повноважень особи, що підписала цю заяву як представник позивача в господарському суді (частини третя - шоста статті 28 ГПК).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Для перерахування судового збору при зверненні до Господарського суду міста Києва листом Головного управління Державного казначейства України у м. Києві від 30.01.2012 № 06-08/327-1049 визначено такі реквізити:

ОдержувачГоловне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві)
Банк одержувачаГоловне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (ГУ ДКСУ у м. Києві)

МФО820019
Рахунок3001
Код платежу22030101
Призначення платежуСудовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд м. Києва (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа)

У якості доказу на підтвердження сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення № 4086 від 27.11.2017.

Проте, як вбачається з наведеного платіжного доручення, позивачем неправильно зазначений платіжний реквізит "отримувача", а саме: вказано "ГУК у м. Києві", тоді як належало вказати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві або ГУ ДКСУ у м. Києві.

Крім того, суд звертає увагу, що у "Призначенні платежу" наведеного платіжного доручення не зазначено код ЄДРПОУ Господарського суду міста Києва (05379487), до якого позивач звертається з позовом.

Отже, платіжне доручення № 4086 від 27.11.2017 не приймається судом у якості належного доказу сплати судового збору у встановленому порядку, а у суду відсутні підстави вважати, що позивач дотримався приписів п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому судом враховано, що відповідно до абз. 3 п.п. 2.22 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" визначено, що за відсутності у відповідному платіжному документі належних платіжних реквізитів або неправильного їх зазначення заява (скарга) повертається господарським судом без розгляду.

За наведених обставин, позовна заява № 688/9.1-22/17 від 30.11.2017 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Суддя О.В.Гумега