ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Справа № 922/2186/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І. В.;

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.;

за участі представників:

позивача за первісним позовом - Яновської В.С. (дов.№38-3483/72 від 29.09.2015),

відповідача за первісним позовом - Трегуб Т.І. (особисто), Трегуба В.А. (дов.№465 від 25.02.2015),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (вх.№3519Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2017 у справі № 922/2186/17

за первісним позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків,

до фізичної особи-підприємця Трегуб Тетяни Іванівни, м.Харків,

про стягнення коштів,

за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця Трегуб Тетяни Іванівни, м.Харків,

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м.Харків,

про встановлення відсутності опалювальних приладів, скасування боргу та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Трегуб Тетяни Іванівни про стягнення 23087,66 грн. Позовні вимоги вмотивовані несплатою відповідачем вартості безпідставно спожитої теплової енергії.

13.09.2017 ФОП Трегуб Т.І. звернулась до господарського суду Харківської області з зустрічною позовною заявою (вх.№29566), в якій просила: - встановити відсутність опалювальних приладів у нежитловому приміщенні, а саме: 1-го поверху, №12-а, №12-б, №12-в, у літ."А-5", загальною площею 21,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, вулиця Наріманова, будинок №4, за період з 15.10.2013 станом на час розгляду справи; - скасувати нарахований борг за ненадані послуги у цьому нежитловому приміщенні; - зобов'язати КП "Харківські теплові мережі" провести зняття нарахувань за ненадані послуги у спірному нежитловому приміщенні.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.09.2017 зустрічний позов (вх.№29566 від 13.09.2017) ФОП Трегуб Т.І. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.11.2017 у справі №922/2186/17 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Шарко Л.В., суддя Байбак О.І.) у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

У матеріалах справи міститься окрема думка судді Жельне С.Ч. на рішення від 02.11.2017 у справі №922/2186/17 (а.с.20-21, том 2).

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" з рішенням суду першої інстанції не погодилося, звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2017 року у справі №922/2186/17 у частині відмови у задоволенні первісного позову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" у повному обсязі. У частині відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви - залишити без змін. Судові витрати-покласти на відповідача за первісним позовом.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні первісного позову, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.4-2, 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України, ст.1212, 1213, 530, Цивільного кодексу України. Також, суд першої інстанції не надав оцінку доказам в обґрунтування первісних позовних вимог, які містяться у матеріалах справи. Апелянт посилається на те, що відповідачем за первісним позовом у порушення норм чинного законодавства (Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання) самовільно відключено прилади опалення у нежитловому приміщенні, що належить на праві власності ФОП Трегуб Т.І., від мереж централізованого опалення, що, на думку апелянта, не звільняє його від оплати за послуги теплопостачання нежитлового приміщення у житловому будинку.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 12.12.2017 на 12:00 год.

07.12.2017 від ФОП Трегуб Т.І. до суду надійшов відзив (вх.№12673) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що у нежитловому приміщенні, яке є власністю ФОП Трегуб Т.І., відсутня проектна документація системи опалення. Відповідач за первісним позовом вважає, що, оскільки прилади опалення не підключені до системи опалення, то йому не надаються послуги з теплопостачання. Вважає апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою, незаконною та просить суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2017 у даній справі - залишити без змін.

До відзиву ФОП Трегуб Т.І. надала акт від 22.11.2017 візуального обстеження нежитлових приміщень №12а, №12б, №12в за адресою: вул.Дудинська,4, м.Харків.

Колегія суддів зазначає, що вказаний акт не може бути прийнятий до розгляду судом апеляційної інстанції у силу ст.101 Господарського процесуального кодексу України, оскільки даний доказ не подавався та не розглядався в суді першої інстанції.

11.12.2017 від КП «Харківські теплові мережі» до суду надійшли заперечення (вх.№12769) на відзив ФОП Трегуб Т.І.

У судовому засіданні 12.12.2017 апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник відповідача за первісним позовом проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, в межах вимог, передбачених ст.101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила.

Позивач за первісним позовом - КП "Харківські теплові мережі", посилаючись на ст.530, 1212 Цивільного кодексу України, зазначав, що, незважаючи на не укладення договору між сторонами, КП "Харківські теплові мережі" на підставі розпоряджень про початок та кінець опалювальних сезонів 2013-2014, 2014-2015, 2015-2016, 2016-2017 років здійснювало постачання теплової енергії до спірних нежитлових приміщень і стверджує, що система опалення всього будинку єдина з системою опалення відповідача за первісним позовом, що підтверджується актами обстеження системи теплоспоживання об'єкта №176/92 від 25.09.2013, №176/73 від 03.10.2013, №176/87 від 22.11.2013, №176/162 від 23.10.2014, №ОНОТ/1902 від 14.11.2014, №172/278 від 23.10.2015.

Факт постачання позивачем теплової енергії до цього будинку, у тому числі і до приміщень, які займає ФОП Трегуб Т.І., підтверджується актами підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії №176/556 від 14.04.2014, №176/3962 від 14.10.2016, №176/4496 від 03.04.2017, №176/1082 від 23.10.2014, №176/1852 від 12.04.2015, №176/2427 від 13.10.2015, №176/2982 від 05.04.2016 (а.с.9-16, том 1).

13.06.2017 КП "Харківські теплові мережі" направлено на адресу ФОП Трегуб Т.І. вимогу №475/юр про сплату вартості безпідставно отриманої теплової енергії . Втім, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді, а заборгованість - без оплати (а.с.52, том 1).

Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов висновку про те, що на момент переходу у власність ФОП Трегуб Т.І. нежитлового приміщення вже була відсутня система опалення. Вини відповідача у несанкціонованому відключенні приміщень від системи опалення, навіть за умови такого відключення (несанкціонованого) немає, оскільки ним вже було прийнято у приватну власність приміщення, що не було підключено до системи опалення. Суд першої інстанції виходив з того, що у технічному паспорті від 09.11.2004, від 16.05.2013 на нежитлове приміщення відсутні відомості щодо підключення даного приміщення до системи опалення.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає висновки господарського суду такими, що суперечать нормам чинного законодавства та не відповідають обставинам справи.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.05.2013 ФОП Трегуб Т.І. є власником нежитлових приміщень 1-го поверху №12-а, №12-б, №12-в у літ "А-5", загальною площею 21,6 кв.м, що знаходяться за адресою: м.Харків, вулиця Наріманова, будинок №4 (а.с.151, том 1).

Як свідчать матеріали справи, договір про постачання теплової енергії між КП "Харківські теплові мережі" та ФОП Трегуб Т.І. не укладався, але теплова енергія подавалась до спірних нежитлових приміщень на підставі розпоряджень про початок та кінець опалювальних сезонів 2013-2014, 2014-2015, 2015-2016, 2016-2017 років, оскільки дане приміщення знаходиться у житловому будинку, та вищезазначених актів підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії.

Як убачається з актів обстеження теплопостачання об'єкта, нежитлове приміщення знаходиться на першому поверсі житлового п'ятиповерхового будинку, система опалення є єдиною з житловим будинком.

Відповідно до акту від 21.10.2014 про відключення труб системи опалення спірного нежитлового приміщення ФОП Трегуб Т.І. без залучення представників КП "Харківські теплові мережі" самостійно виконано демонтаж труб системи опалення приміщення від магістрального трубопроводу (лежака) та від зворотнього трубопроводу (обратки) шляхом викручування (різьбове з'єднання труби діаметром 3/4 дюйма від патрубка магістрального трубопроводу (лежака) та від'єднання труб діаметром 3/4 і 1/2 дюйма від зворотнього трубопроволу (обратка). Даний акт підписано ОСОБА_1 ОСОБА_2, ФОП Трегуб Т.І. (а.с.127, том 1) та направлено до КП «Харківські теплові мережі». Вказаний акт не підписаний представниками теплопостачальної енергії та балансоутримувача житлового будинку, натомість даний акт підтверджує факт самовільного відключення труб у приміщенні від системи централізованого опалення.

14.11.2014 представниками КП "Харківські теплові мережі" складений та підписаний акт обстеження системи теплоспоживання об'єкту №ОНОТ/1902, в якому зазначено, що на момент обстеження опалювальні прилади у нежитлових приміщеннях самовільно відключені, на підвідних трубопроводах встановлені кульові крани, що дозволяє оперативно приєднати опалювальні прилади, горизонтальний трубопровід внутрішньо будинкової системи опалення не заізольований; гаряче водопостачання в приміщенні - відсутнє. Встановлено припис щодо усунення виявлених у ході обстеження зауважень шляхом приєднання опалювальних приладів до існуючої системи опалення нежитлового приміщення; укласти договір купівлі-продажу теплової енергії з філією «Харківтеплозбут» КП «Харківські теплові мережі»; здійснити оплату за використану енергію (а.с.135, том 1).

Відповідач за первісним позовом посилається на те, що, здійснивши демонтаж труб, ФОП Трегуб Т.І. привела систему опалювання у нежитловому приміщенні, яке належить їй на праві власності, до первісного стану, однак не доводить цього факту наявною проектною документацією, розробленою та узгодженою у встановленому чинним законодавством порядку.

Самовільно здійснивши демонтаж труб системи опалення приміщення від магістрального трубопроводу, відповідач за первісним позовом заперечує факт наявності системи опалення у його нежитловому приміщенні, а тому вважає, що послуга йому не надавалась.

Колегія суддів зазначає, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення є порушенням вимог пункту 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, згідно з якою споживач теплової енергії зобов'язаний не допускати переобладнання системи теплоспоживання, яке призводить до порушення теплового балансу будинку, будівлі (споруди), пункту 30.3 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 №1268) (надалі - Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення), яким передбачено, що споживач зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

За положеннями частини першої статті 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

У відповідності до пунктів 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 №169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 №4» - надалі - Порядок).

Відповідно до пункту 2.2 Порядку комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання.

Оскільки система опалення та гарячого водопостачання будинку є спільною власністю всіх власників приміщень у багатоквартирному будинку, то власник окремого приміщення не має права самовільно змінювати ці системи та здійснювати відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання. Переобладнання системи опалення призводить до розбалансування внутрішньо будинкової системи опалення, яка відноситься до інженерної системи будинку, як цілісного майнового комплексу. Згідно з вимогами відповідних будівельних норм при проектуванні будинку, в якому передбачається централізоване теплопостачання, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув'язнені для забезпечення стабільної роботи внутрішньо будинкової системи загалом.

Відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно з пунктом 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка у межах нежитлових приміщень житлового будинку свідчить про виконання послуг позивачем.

Таким чином, КП «Харківські теплові мережі» виконало свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач за первісним позовом зобов'язаний оплатити за надану теплову енергію.

У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення нежитлового приміщення, що знаходиться у житловому будинку, від мереж теплопостачання.

Відповідно до чинних нормативно-правових документів питання відключення житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання повинно вирішуватись за згодою всіх співвласників багатоквартирного будинку, з урахуванням затвердженої схеми теплопостачання міста та стану інженерних мереж.

Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 11.11.2015 у справі №6-1192цс15.

Матеріали справи не містять доказів, зокрема, копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення приміщення від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла.

Стосовно доводів суду першої інстанції про те, що у технічному паспорті від 09.11.2004, від 16.05.2013 на нежитлове приміщення, що належить ФОП Трегуб Т.І., відсутні відомості про підключення даного приміщення до системи опалення колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 4 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001, після виконання зовнішнього обміру будинків проводиться складання ескізу на внутрішні приміщення. Трубопроводи холодної та гарячої води, каналізації, центрального опалення, газу тощо, а також прилади центрального опалення на планах поверхів не позначаються.

Таким чином, технічний паспорт на громадський будинок, який, зокрема, містить план поверхів громадського будинку, не є тим нормативним документом, що встановлює наявність приладів опалення у внутрішньому приміщенні будинку.

Надані позивачем за первісним позовом послуги з постачання теплової енергії у вказаний період відповідачем за первісним позовом не були оплачені, що стало підставою для подання первісного позову про їх стягнення на підставі ст.1212, 1213 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з зі ст.1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або не визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, передбачено також і у пункті 5 частини 3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Колегія суддів зазначає, що відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов'язку оплати за надану теплову енергію.

З огляду на викладене, споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги за теплову енергію, яку фактично отримано, оскільки нежитлове приміщення, яке належить ФОП Трегуб Т.І., є частиною житлового будинку, що має централізовану систему опалення.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем за первісним позовом здійснено нарахування за спожиту теплову енергію у нежитловому приміщенні, яке не обладнано приладами обліку на підставі пунктів 20, 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007, КТМ 204 України 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» з урахуванням теплового навантаження на опалення, середньомісячної температури зовнішнього повітря, фактичної кількості роботи тепловикористального обладнання у розрахунковому періоді тощо.

Матеріали справи не містять заперечень відповідача за первісним позовом щодо порядку нарахування та методики розрахунку суми заборгованості за теплову енергію.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення первісних позовних вимог та стягнення з відповідача за первісним позовом вартості безпідставно спожитої теплової енергії за період з жовтня 2013 року по квітень 2017 року у розмірі 23087,66 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до пункту 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 №10 перш ніж застосовувати позовну давність, суду слід з'ясувати чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у позові з підстав його необґрунтованості. І лише, якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відповідно до частини 3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З огляду на відсутність клопотання про застосування строку позовної давності, позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо зустрічних позовних вимог ФОП Трегуб Т.І. до КП "Харківські теплові мережі" колегія суддів виходить з такого.

Як свідчать матеріали справи, звертаючись з зустрічною позовною заявою ФОП Трегуб Т.І. просила: - встановити відсутність опалювальних приладів у нежитловому приміщенні, а саме: 1-го поверху, №12-а, №12-б, №12-в, у літ."А-5", загальною площею 21,6 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Харків, вулиця Наріманова, будинок №4, за період з 15.10.2013 станом на час розгляду справи; - скасувати нарахований борг за ненадані послуги у цьому нежитловому приміщенні; - зобов'язати КП "Харківські теплові мережі" провести зняття нарахувань за ненадані послуги у спірному нежитловому приміщенні.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

У силу статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із статтею 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів у силу частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, однак у разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення. Тобто, позивач повинен обрати саме такий спосіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16 Цивільного кодексу України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її статтею 13 - на ефективний засіб правового захисту, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Обраний позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту - скасування нарахованого боргу та його зняття за ненадані послуги, з огляду на приписи статті 20 Господарського кодексу України та статті 16 Цивільного кодексу України, не відповідає встановленим законом способам захисту цивільних прав та інтересів.

Зважаючи на положення статті 6 Господарського кодексу України, відповідно до яких одним із загальних принципів господарювання є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини, господарський суд Харківської області правомірно зазначив, що вимоги за зустрічним позовом не можуть бути задоволені також і з огляду на недопустимість втручання у господарську діяльність, що як наслідок призводить до порушення вільного волевиявлення.

Стосовно заявленого ФОП Трегуб Т.І. клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у його задоволенні, оскільки питання, поставлені на вирішення експерту, мають розглядатися у правовій площині та досліджуватися судом на підставі поданих сторонами належних та допустимих доказів, а не у порядку, передбаченому ст.41 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, висновок господарського суду Харківської області про відмову у задоволенні зустрічного позову колегія суддів вважає правомірним.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За такими підставами, колегія суддів дійшла висновку, що господарським судом рішення прийнято при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, тому рішення підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись статтями 91, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2017 у справі №922/2186/17 скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог за первісним позовом.

Прийняти у цій частині нове рішення, яким первісний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Трегуб Тетяни Іванівни (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м.Харків, вул.Мефодіївська,11, р/р 2313 у ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 251823, ) 23087,66 грн вартості безпідставно спожитої теплової енергії за період з жовтня 2013 року по квітень 2017 року.

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2017 у справі №922/2186/17 залишити без змін.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Трегуб Тетяни Іванівни (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м.Харків, вул.Мефодіївська,11, р/р 2313 у ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 251823, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1760,00 грн за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 14.12.2017 року.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя Я.О.Білоусова

Суддя І.В.Тарасова