ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 р. Справа № 909/1017/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П.Я. , секретар судового засідання Юрчак С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Споживчого товариства "Прикарпаткоопторг", вул. Грушевського, буд. 11,м. Івано-Франківськ,76018

до відповідача: Снятинського споживчого товариства вул. Шевченка,101-В,м. Снятин, Івано-Франківська область,78300

до відповідача: Підприємства споживчої кооперації "Ринок" Снятинського споживчого товариства вул. Шевченка, будинок 101,м. Снятин, Івано-Франківська область,78300

про відшкодування збитків у розмірі 1 267 970,40 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 04.07.17

від відповідача підприємства споживчої кооперації "Ринок" Снятинського споживчого товариства: ОСОБА_2, довіреність б/н від 24.07.17;

від відповідача споживчого товариства "Прикарпаткоопторг": ОСОБА_3, довіреність б/н від 19.09.17

ВСТАНОВИВ:

Споживче товариство "Прикарпататкоопторг" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Снятинського споживчого товариства та Підприємства споживчої кооперації "Ринок" Снятинського споживчого товариства про відшкодування збитків у розмірі 1267970,40 грн.

Позовні вимоги мотивовано невиконанням відповідачами прийнятих на себе зобов"язань згідно укладеного між сторонами у справі інвестиційного договору та обґрунтовано положеннями статей 527, 529, 532, 610, 611, 623 Цивільного та 193, 224 Господарського кодексів України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечили, однак підтвердили факт виконання позивачем прийнятих на себе зобов"язань у розмірі 1267970,40грн.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, всебічно і повно з"ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, вислухавши представників сторін, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

06.12.16 між Снятинським споживчим товариством ( по договору - замовник, по справі - відповідач), Підприємством споживчої кооперації «Ринок» ( по договору - замовник, по справі - відповідач) та Споживчим товариством Прикарпаткоопторг»( по договору - замовник-інвестор, по справі - позивач) укладено інвестиційний договір. Даний договір підписано сторонами та скріплено їх печатками. Термін дії договору- до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п.3.1 договору).

Згідно з п.1.1 даного договору предметом даного договору є інвестування шляхом проведення капітального ремонту, реконструкції продуктового ринку, загальною площею 885, 8 кв.м., що знаходиться по вул.Шевченка, 101 в м.Снятин та комплексу «Універмаг, загальною площею 3600 кв.м., що знаходиться по вул.Шевченка, 101В ( надалі по тексту - Об'єкти інвестування). Відповідно до п.1.4. Договору реалізація «Проекту інвестування» здійснюється сторонами в 2 етапи: 1-й етап - капітальний ремонт та реконструкція продуктового ринку, 2-й етап - капітальний ремонт та реконструкція торгового комплексу «Універмаг».

Об"єкти інвестування належать на праві власності Снятинському споживчому товариству(п.1.3 договору).

Приблизний розмір інвестицій замовника - інвестора - 4000000,00грн., замовників - 250000,00грн. (п.2.1, 2.2 договору).

Після реалізації даного інвестиційного проекту сторони домовилися про отримання дивідендів від господарської діяльності обєктів інвестування пропорційно розміру вкладень кожної із сторін даного договору. При цьому розмір вкладень замовників вважається балансова вартість обєктів інвестування на момент укладення договору( п.2.3 договору).

Розділом 4 даного договору сторони погодили обовязки сторін. Зокрема, замовники зобовязалися передати замовнику-інвестору дозвіл на початок будівельних робіт на обєкти інвестування у випадку необхідності та сприяти замовнику-інвестору в швидкій реалізації даного договору, а замовник-інвестор - здійснювати в повному обсязі інвестування, капітальний ремонт та реконструкцію обєктів інвестування.

Пунктом 6.1 даного договору сторони визначили, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність, встановлену чинним законодавством України, цим договором і додатковими угодами до нього. Замовники несуть матеріальну відповідальність за матеріальні збитки замовника-інвестора, спричинені невиконанням взятих на себе зобовязань(п.6.2 договору). У випадку невиконання чи розірвання даного договору замовник-інвестор отримує частку у власності обєктів інвестування пропорційно розміру внесених інвестицій по даному інвестиційному проекту.

Постановами правління Снятинського споживчого товариства №1-2 «Про ремонт критого ринку в м.Снятин» від 16.01.2017 року та №4-19-3 від 24.04.17 затверджено дефектні акти та кошториси на проведення ремонтних робіт критого ринку на суму 1189326,00 грн. та торгового комплексу Універмаг на суму 4880236,30грн. Постановою правління Снятинського споживчого товариства №4-20-4 погоджено наданий позивачем акт виконаних ремонтних робіт критого ринку на загальну суму 1140751,00 грн.

Крім того, згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень №4 та №6 позивачем придбано матеріалів відповідно на суму 64580,00 грн. та 62639,40грн.

Таким чином, станом на 25.05.2017 року загальна сума витрат на придбання матеріалів у звязку з проведенням ремонтних робіт критого ринку, в рамках реалізації інвестиційного договору складає 1267970,40грн. та визнається відповідачами.

Станом на момент розгляду справи 1-ий етап капітального ремонту ринку завершений.

Листом №14/17 від 07.06.17 Снятинське споживче товариство повідомило позивача про неможливість виконання умов другого етапу Інвестиційного договору зі сторони Снятинського споживчого товариства у звяку з конфліктом між замовником та орендарями Універмагу, що спричинило звернення позивача до суду з даним позовом.

За змістом ст.173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Наведена правова норма кореспондується зі статтею 509 Цивільного кодексу України, згідно якої зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір. Аналогічні положення закріплено у ст.174 Господарського кодексу України: господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Інвестиційний договір, укладений між сторонами в межах чинного законодавства України, є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Пунктом 6.1 даного договору сторони визначили, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність, встановлену чинним законодавством України, цим договором і додатковими угодами до нього. Замовники несуть матеріальну відповідальність за матеріальні збитки замовника-інвестора, спричинені невиконанням взятих на себе зобовязань(п.6.2 договору).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Однак, якщо зобов"язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов"язки.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В силу п.2ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання.

Судом встановлено факт виконання позивачем прийнятих на себе зобов"язань та їх порушення Снятинським споживчим товариством.

В силу ч.1 ст.216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч.2 ст.217 Господарського кодексу України, у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарській санкції.

Нормами ст. 623 ЦК України та ст. 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Наведена правова норма кореспондується зі ст. 225 ГК України, за змістом якої до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі(ст.226 Господарського кодексу України).

Виходячи з приписів ст.22 Цивільного кодексу України, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, суд констатує, що збитки мають правову природу, яка не ототожнюється з будь-якими сумами, які особа повинна сплатити у зв"язку з виконанням умов договору, оскільки під збитками слід розуміти реальну втрату матеріальних цінностей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, або втрата доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Обов'язок довести наявність збитків покладається на позивача, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

При цьому, збитки не є санкцією заздалегідь визначеного розміру. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход.

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це розрахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб'єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

При цьому, наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Суд констатує, що збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.12.2014 у справі №5023/4983/12).

Судом встановлено, що у випадку виконання відповідачами прийнятих на себе договірних зобов"язань, у відповідності до п.2.3 договору після реалізації даного інвестиційного проекту, позивач мав право на отримання дивідендів від господарської діяльності обєктів інвестування пропорційно розміру вкладень кожної із сторін даного договору, відтак суд погоджується із твердженнями представника позивача в судовому засіданні про те, що понесені ним збитки є упущеною вигодою.

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. При цьому, для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи, шкідливий результат такої поведінки (збитки), причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд констатує, що дії відповідача - Снятинського споживчого товариства щодо повідомлення позивача про неможливість виконання умов другого етапу Інвестиційного договору є неправомірними (протиправними), оскільки суперечать умовам договору та ст. 525 ЦК України, згідно якої одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Таким чином, внаслідок неправомірних дій відповідача - Снятинського споживчого товариства позивачу завдано збитків на суму 1267970,40грн.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

У зв'язку з цим, суд вважає доведеним розмір збитків, заявлений позивачем до стягнення, оскільки надані позивачем в його обґрунтування докази (дефектні акти, акт виконаних робіт та платіжні доручення, копії яких знаходяться в матеріалах справи) є належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 ГПК України.

Крім того, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювача збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань. Кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт наявності протиправної поведінки боржника, розмір збитків, причинний зв'язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Як встановлено судом, дії відповідача - Снятинського споживчого товариства є неправомірними та стали наслідком понесення позивачем збитків, а відтак, наявний причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача, оскільки у випадку виконання Снятинським споживчим товариством договірних зобов"язань ці збитки позивачем не було б понесено. Разом з цим, судом також встановлено, що відсутності своєї вини у заподіянні збитків позивачу відповідачем - Снятинським споживчим товариством як власником об"єктів інвестування в порушення вимог ч.1ст.33 ГПК України не доведено. При цьому суд приймає до уваги лист №14/17 від 07.06.17 Снятинського споживчого товариства, яким останнє повідомило позивача про неможливість виконання умов другого етапу Інвестиційного договору саме зі сторони Снятинського споживчого товариства у звяку з конфліктом між замовником та орендарями Універмагу.

Таким чином, суд, встановивши в діях відповідача - Снятинського споживчого товариства як власника об"єктів інвестування наявність всіх обов'язкових елементів складу правопорушення, приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

В контексті наведеного, позов підлягає до задоволення.

Судові витрати у відповідності до ст.49 ГПК України покласти на відповідача -Снятинське споживче товариство як власника об"єктів інвестування у зв"язку з невиконанням умов договору.

Керуючись ст.ст.8, 124, 129, 129-1 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.174, 193, 216, 217, 224, 225 Господарського кодексу України, ст. 9, 11, 22, 525, 526, 599, 611, 623, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст.33, 34, 35, 43, 49, ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

задовольнити позов Споживчого товариства "Прикарпататкоопторг" до Снятинського споживчого товариства та Підприємства споживчої кооперації "Ринок" Снятинського споживчого товариства про відшкодування збитків у розмірі 1267970,40 грн.

Стягнути з Снятинського споживчого товариства(вул.Шевченка,101 В, м.Снятин, Снятинський район, Івано-Франківська область, код 300) на користь Споживчого товариства "Прикарпататкоопторг"(вул.Грушевського, 11, м.Івано-Франківськ, код ,40(один мільйон двісті шістдесят сім тисяч дев"ятсот сімдесят гривень сорок копійок) збитків та 19019,56(дев"ятнадцять тисяч дев"ятнадцять гривень п"ятдесят шість копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.12.17

Суддя Матуляк П.Я.