ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"11" грудня 2017 р.Справа № 922/4138/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши матеріали

позовної заяви"Achille Limited" ("Ахилле Лимитед"),
до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТР", м. Харків , 2."Bunge S.A." м. Женева
про стягнення пшениці

ВСТАНОВИВ:

Позивач, "Achille Limited" ("Ахилле Лимитед"), (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "ЗТР", м. Харків (1-го відповідача), "Bunge S.A.", м. Женева (2-го відповідача), в якій просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 2174,166 метричних тон пшениці 6-го класу.

Крім того, позивач у позовній заяві просить відстрочити сплату судового збору за подання до господарського суду Харківської області даної позовної заяви відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Дослідивши матеріали позовної заяви, господарський суд визнав їх недостатніми для порушення провадження у справі, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з абз. 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.

Підпунктом 1 та 2 пункту 2 частини 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, ціна позову у позовах про витребування майна визначається вартістю майна, що витребовується.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах ч. 5 ст. 216, ст. 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом п. 3 ч. 2 ст. 54 і ст. 55 Господарського процесуального кодексу України такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - п. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України). Виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (ч. 3 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (ст. 38, п. 4 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Вказані роз'яснення викладено в п. 2.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 р.

Враховуючи, що позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача 2174,166 метричних тон пшениці 6-го класу, керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 55 ГПК України, ціна позову повинна визначатися позивачем з урахуванням вартості цього майна та відповідно з урахуванням саме цієї суми повинен вираховуватись розмір судового збору, який підлягає сплаті при зверненні з цим позовом до суду.

Таким чином, позивачем до позовної заяви мало бути подано докази сплати судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за подання до господарського суду позовної заяви з майновою вимогою.

Натомість, до позовної заяви позивачем додано доказів сплати судового збору лише у розмірі 1600,00 грн..

При цьому, позивач у позовній заяві просить відстрочити сплату судового збору за подання до господарського суду Харківської області даної позовної заяви відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір", посилаючись, зокрема, на важкий майновий стан позивача та відсутність можливості сплатити судовий збір, оскільки згідно довідки від 03.11.2017 р., виданої міжнародним підрозділом фінансової установи "АСТРАБАНК" у Республіці Кіпр, залишки коштів на поточному рахунку позивача станом на 03.11.2017 р. складають 424,06 доларів США та 51,88 Євро, що є значно меншим, ніж розмір судового збору (128649,25 грн.), який підлягає оплаті.

Розглянувши дане клопотання позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Отже, ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочити або розстрочити сплату судового збору на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У пунктах 3, 3-1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.03.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати таке.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Так, в обґрунтування свого клопотання заявник надає до суду довідку міжнародного підрозділу фінансової установи "АСТРАБАНК" у Республіці Кіпр, проте ця довідка свідчить лише про відповідну суму коштів на даному поточному рахунку позивача, натомість з наданих документів неможливо встановити яка кількість рахунків та в яких банківських установах наявні у позивача та чи дійсно фінансовий стан позивача є важким.

При цьому судом враховано, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі від 19.06.2001 (№ 28249/95), унормовано, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, враховуючи рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд дійшов висновку про необґрунтованість зазначеного клопотання, оскільки заявником не доведено, що є достатні підстави вважати, що його майнове становище є таким, що перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законом розмірі та порядку, не надано належних доказів на підтвердження скрутного матеріального становища, а також не доведено, що при відстроченні сплати судового збору, така оплата стане можливою у майбутньому, у зв'язку із чим відмовляє у його задоволенні.

Згідно із п. 4 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У п.3 ч.1 ст. 57 ГПК України закріплено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Із приписів ст. 4 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що за подання до суду вказаної позовної заяви, яка визнається вимогою майнового характеру, позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову і самим позивачем розраховано суму судового збору у розмірі 128649,25 грн., докази сплати якої до суду не надано.

Беручи до уваги відмову суду в задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, позивачем не сплачено судовий збір у порушення вимог п.3 ч.1 ст. 57 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню для усунення допущених порушень, після чого заявник не позбавлений права повторно звернутись з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63 ГПК України).

За таких обставин позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду на підставі п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Керуючись 54 - 57, п. 4 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до неї документи "Achille Limited" ("Ахилле Лимитед") без розгляду.

Суддя ОСОБА_1

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).