ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Справа № 917/1699/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Шутенко І.А.

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 на підставі довіреності від 30.11.2017р. №40,

від відповідача не зявився,

розглянувши апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, м.Полтава, (вх.№3467П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 24.10.2017р. у справі №917/1699/17

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, м.Полтава,

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства "Насінневе", Полтавська область, Лохвицький район, с.Пески,

про стягнення 30800,00грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області 24.10.2017р. у справі №917/1699/17 (суддя Киричук О.А.) відмовлено повністю в позові Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області до Відкритого акціонерного товариства "Насінневе" про стягнення збитків завданих державі у розмірі 30800,00грн., з тих підстав, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, наявності правових підстав для задоволення позовних вимог та відповідно стягнення з відповідача збитків заподіяних державі внаслідок незбереження державного майна, яке обліковується в даних бухгалтерського балансу Відкритого акціонерного товариства "Насінневе".

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області 24.10.2017р. у справі №917/1699/17 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на те, що в діях відповідача наявні усі чотири складові елементи складу цивільного правопорушення. Також, апелянт наголошує на тому, що протиправність поведінки відповідача полягає саме у протиправній бездіяльності, як балансоутримувача державного майна та невиконанні імперативних норм щодо збереження цього майна.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 14.11.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 06.12.2017р.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 06.12.2017р. представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення господарського суду Полтавської області 24.10.2017р. у справі №917/1699/17 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

У судове засідання Харківського апеляційного господарського суду 06.12.2017р. представник відповідача не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить повернуте повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.67).

Судова колегія зазначає, що апеляційним господарським судом було виконано процесуальний обов'язок щодо належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, про що також свідчить штамп на зворотній сторінці ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 14.11.2017р. про відправлення її копій сторонам, що є доказом належного повідомлення учасників процесу про час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації № 28 від 20.02.2013р.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду апеляційної скарги, зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, а також, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановленого господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у процесі приватизації Державного підприємства буряк радгоспу Лохвицького цукрокомбінату, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській області було створено Відкрите акціонерне товариство "Насінневе".

До статутного капіталу створеного товариства не увійшло, зокрема, майно: магазин, що розташований за адресою: с. Яремівщина Лохвицького району Полтавської області та їдальня на 50 місць, розташована в с. Піски Лохвицького району Полтавської області, що перебувають на балансі ВАТ "Насіннєве".

Наведене підтверджується витягом з плану приватизації майна державного підприємства, затвердженого начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 09.08.1996р. та актом оцінки вартості ЦМК, затвердженого начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 24.04.1996р. (а.с. 8-13).

Отже, вищевказані обєкти є обєктами права державної власності, що перебувають у сфері управління регіонального відділення та обліковуються в даних бухгалтерського балансу відповідача.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про управління обєктами державної власності", обєктами управління державної власності є державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів.

Приписами статті 5 Закону України "Про Фонд державного майна України" та статті 7 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" визначено, що Фонд державного майна України та його регіональні відділення приймають рішення про подальше використання державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських організацій, перебуває на їх балансі.

Відповідно до пункту 4 наказу Фонду державного майна України та Міністерства економіки України "Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі" від 19.05.1999р. № 908/68, господарські товариства, на балансі яких перебуває державне майно, яке не увійшло до статутних фондів у процесі приватизації, несуть відповідальність за збереження такого майна відповідно до Цивільного кодексу України.

Регіональне відділення, відповідно до наказу Фонду державного майна України "Про забезпечення збереження, контролю за використанням та реалізацією пропозицій інвентаризаційних комісій стосовно державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації, але залишилось у них на балансі" від 09.06.1999р. № 1077, організовує систематичний контроль за утриманням, зберіганням та використанням державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації, але перебуває на їх балансі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перевірки стану утримання, зберігання та використання державного майна, вартість якого обліковується в даних бухгалтерського балансу ВАТ "Насіннєве" від 08.07.2011р. (т.1 а.с.14), затвердженого начальником Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській області, було встановлено, що фактичний стан майна, а саме: магазину, що розташований за адресою: с. Яремівщина Лохвицького району Полтавської області та їдальні на 50 місць, розташована в с.Піски Лохвицького району Полтавської області є задовільним.

ОСОБА_2 перевірки стану утримання, зберігання та використання державного майна, що перебуває на балансі ВАТ "Насіннєве" від 26.12.2012р. (т.1 а.с.15), затвердженого начальником Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській області, було встановлено, що фактичний стан майна, а саме: магазину, що розташований за адресою: с. Яремівщина Лохвицького району Полтавської області є задовільним, їдальня на 50 місць, розташована в с. Піски Лохвицького району Полтавської області морально застаріла та фактично зношена, потребує ремонту.

ОСОБА_2 перевірки стану утримання, зберігання та використання державного майна, що перебуває на балансі ВАТ "Насіннєве" від 12.11.2013р. (т.1 а.с.16), затвердженого начальником Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській області, було встановлено, що фактичний стан майна, а саме: магазину, що розташований за адресою: с. Яремівщина Лохвицького району Полтавської області є задовільним, їдальня на 50 місць, розташована в с. Піски Лохвицького району Полтавської області морально застаріла та фактично зношена, потребує ремонту.

Отже, в період з 2011-2013 роки було виявлено, що вказаний магазин має задовільний стан, а їдальня на 50 місць морально застаріла, фізично зношена та потребує ремонту.

Як зазначає позивач, з метою збереження державного майна, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Полтавській області було направлено на адресу Пісківської сільської ради Лохвицького арйону Полтавської області лист № 05-03-2471 від 10.06.2015р., в якому було повідмолено, що за наявною інформацією ВАТ "Насіннєве", як балансоутримувач зазначених вище об'єктів державної власності, не працює, керівництво відсутнє та державне майно може залишитися без балансоутримувача, що негативно вплине на його збереження та може призвести до руйнації. У звязку з чим, регіональне відділення, опікуючись збереженням об'єктів державної власності, зверталось з проханням порекомендувати підприємство, що перебуває на території Пісківської сільської ради, яке могло б виступити Зберігачем державного майна або прийняття рішення про те, щоб прийняти його до комунальної власності (т.1 а.с.19).

Листом від 14.08.2015р. № 378 Пісківською сільською радою було повідомлено позивача про те, що приміщення їдальні на 50 місць, розташоване в с. Піски Лохвицького району Полтавської області напівзруйноване: покрівля завалилася, стіни під дією опадів розсунулися, віконні та дверні рами погнили, будівля експлуатації та ремонту не підлягає, звернень від громадян щодо приватизації даної будівлі не надходило, а сама споруда вичерпала свій виробничий ресурс, застаріла, виконувати свою функцію як їдальня не може, у звязку з чим, територіальна громада не має потреби у її відновленні; щодо приміщення магазину, що розташований за адресою: с. Яремівщина Лохвицького району Полтавської області було повідомлено, що воно зруйновано повністю: покрівля, стіни під дією опадів та часу невикористання за призначенням розсунулись, будівля експлуатації не підлягає, у звязку з чим, територіальна громада не має потреби у її відновленні (т.1 а.с.20).

Позивач вказує, що Регіональним відділенням, як органом управління об'єктами державної власності, на комісії з питань управління державним майном, яке під час приватизації не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, прийнято рішення про нарахування збитків завданих державі внаслідок знищення (псування, об'єктів державної власності, а саме магазину, що розташований за адресою: с Яремівщина Лохвицького району Полтавське ї області та їдальні на 50 місць, розташованої в с Піски Лохвицького району Полтавської області та проведено роботу по визначенню розміру збитків шляхом проведення незалежної оцінки суб'єктом оціночної діяльності (Товарна Біржа Полтавська регіональна біржа нерухомості), відібраного на конкурентних засадах, рецензування звіту з незалежної оцінки майна, затвердження висновку про вартість державного майна. Згідно з затвердженим висновком про вартість майна, станом на 30.11.2015 року, вартість для відшкодування збитків, завданих державі внаслідок знищення (псування) об'єктів державної власності по магазину в с Яремівщина Лохвицького району становить 11900,00 грн. (без урахування ПДВ), по їдальні на 50 місць в с Піски Лохвицького району - 18900,00 грн. (без урахування ПДВ) (т.1 а.с.21-22).

Як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2016р. позивачем було направлено на адресу ВАТ "Насінневе" лист № 11-104-1407, в якому було повідомлено відповідача про розмір сум відшкодування збитків та банківські реквізити щодо перерахування коштів (т.1 а.с.23).

Проте, матеріали справи не містять відповіді на вказаний лист.

Крім того, з наданого позивачем ОСОБА_2 перевірки стану утримання, зберігання та використання державного майна, що обліковується на балансі ВАТ "Насіннєве" від 20.10.2016р. (т.1 а.с.17), затвердженого начальником Регіонального відділення ФДМУ по Полтавській області, вбачається, що фактичний стан майна, а саме: магазину, що розташований за адресою: с. Яремівщина Лохвицького району Полтавської області та їдальні на 50 місць, розташованої в с. Піски Лохвицького району Полтавської області незадовільний, у звязку з чим нараховано збитки у розмірі 30800,00грн., які підлягають стягненню в судовому порядку .

У звязку з тим, що відповідачем не було в добровільному порядку відшкодовано збитки у розмірі 30800,00грн., 11.10.2017р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх.№1980/17 т.1 а.с.2-24), в якій просило суд стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Насіннєве" збитки, завдані державі у загальній сумі 30800,00 грн. до Державного бюджету України на рахунок 0002 УК у м. Полтаві /м. Полтава/ 24060300, код за , банк одержувача: ГУДКСУ у Полтавській області, МФО 831019, символу 115 "Інші надходження" .

Рішенням господарського суду Полтавської області 24.10.2017р. у даній справі відмовлено повністю в позові Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області до Відкритого акціонерного товариства "Насінневе" про стягнення збитків завданих державі у розмірі 30800,00грн., з підстав викладених вище (т.1 а.с.38-41).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (стаття 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про управління обєктами державної власності", обєктами управління державної власності є державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів.

Приписами статті 5 Закону України "Про Фонд державного майна України" та статті 7 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" встановлено, що Фонд державного майна України та його регіональні відділення приймають рішення про подальше використання державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських організацій, перебуває на їх балансі.

Так, в обґрунтування доводів позовної заяви та апеляційної скарги Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області посилається на норми Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999р. №908/68, згідно з якими функції з управління обєктами, які не увійшли до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації, здійснює Фонд державного майна та його регіональні відділення, а господарські товариства, на балансі яких перебуває державне майно, яке не ввійшло до статутних фондів в процесі приватизації, несуть відповідальність за збереження такого майна відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Отже, саме на позивача покладено обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Відповідно до Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999р. №908/68 (надалі - Положення), управління обєктами, які не увійшли до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації, здійснює Фонд державного майна України та його регіональні відділення.

Зі змісту підпунктів 1.3, 1.4 пункту 1 Положення вбачається, що управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, полягає у виборі та забезпеченні уповноваженим органом (державні органи приватизації) способу та умов подальшого використання майна у межах чинного законодавства.

Способи управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, є такими:

здійснення приватизації відповідно до Законів України "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", "Про Державну програму приватизації" та інших нормативно-правових актів;

передача майна в оренду відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна";

передача майна у комунальну власність у порядку, передбаченому Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності";

передача майна в управління центральних та місцевих органів виконавчої влади у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998р. №1482;

передача майна господарським товариствам на умовах відповідного договору безоплатного зберігання відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до пп. 1.4.1 п. 1 Положення, при визначенні способу управління попередньо аналізуються висновки інвентаризаційних комісій про результати інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, але перебуває на їх балансі. Пріоритетним при обранні способу управління державним майном є спосіб його приватизації. Якщо відповідне державне майно не підлягає приватизації, то застосовуються наступні за черговістю способи управління, викладені у п. 1.4.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та не спростовано позивачем, Регіональне відділення Фонду державного майна по Полтавській області фактично не здійснило дій, передбачених пунктом 1.4 Положення, не обрало та не реалізувало найбільш ефективний спосіб управління державним майном, що є предметом спору, позивачем не було доведено належними і допустимими доказами виконання власних зобовязань щодо управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств; виконання порядку управління державним майном, який полягає у виборі та забезпеченні уповноваженим органом способу та умов подальшого використання майна в межах чинного законодавства;

Таким чином, позивачем не було доведено ані факту порушення господарського зобовязання відповідачем, ані факту порушення встановлених вимог щодо здійснення господарської діяльності (що є підставою для відшкодування збитків згідно відповідно до приписів статті 224 Господарського кодексу України).

Стаття 322 Цивільного кодексу України зобовязує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів зазначає, що позивач в порушення вимог статті 322 Цивільного кодексу України (згідно з якою власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом) не виконував належним чином покладених на нього обовязки зі здійснення управління державним майном протягом багатьох років, у звязку з чим, не виявив своєчасно фактів його пошкодження, а відповідно понесених збитків, про що, зокрема, свідчить той факт, що проміжок часу між перевірками та датою звернення до суду з відповідною позовною заявою становить три роки - згідно наявних в матеріалах справи ОСОБА_1 перевірки стану утримання, зберігання та використання державного майна, що перебуває на балансі ВАТ "Насіннєве".

Окрім іншого, наявним в матеріалах справи листом від 14.08.2015р. № 378 Пісківської сільської ради також підтверджується, що державне майно, а саме: приміщення їдальні на 50 місць, розташоване в с. Піски Лохвицького району Полтавської області та приміщення магазину, що розташований за адресою: с. Яремівщина Лохвицького району Полтавської області зазнало значних пошкоджень саме внаслідок природних змін та значного часу невикористання (т.1 а.с.20).

Враховуючи вищевикладене, що вищевказані ОСОБА_1 перевірки не містять інформації щодо обставин, які призвели до незадовільного стану обєктів державного майна, а також висновків, що саме неправомірні дії відповідача призвели до такого стану, а не стихійні лиха або дії інших осіб, а поданий позивачем розрахунок не містить належного обґрунтування розміру таких збитків - це є витрати на відновлюваний ремонт чи вартість втраченого майна, за відсутності інших доказів, на підтвердження заподіяння неправомірними діями відповідача збитків, у визначеному позивачем розмірі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимоги.

За приписами статті 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки суд першої інстанції дослідив належним чином обставини справи і докази на їх підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права та при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим рішення господарського суду Полтавської області від 24.10.2017р. у справі №917/1699/17 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 24.10.2017р. у справі №917/1699/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 11 грудня 2017р.

Головуючий суддя Плахов О.В.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Шутенко І.А.