ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Справа № 910/1962/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівПоляк О.І., Данилової М.В.,

розглянувши
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"
на постанову від 26.09.2017 Київського апеляційного господарського суду
у справі№910/1962/16 господарського суду м. Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно.УА "
простягнення 21 638 772,46 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача - Шурда О.В. - довіреність від 19.09.2017

Від відповідача - Радзівіл С.Г - витяг

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням господарського суду м. Києва від 18.04.2016 у справі № 910/1962/16 були частково задоволені позовні вимоги ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та стягнуто з ТОВ "Зерно.УА" 15 488 242,74 грн. попередньої оплати товару, 2 834 348,42 грн. пені, 1 084 176,99 грн. штрафу та 185 379,23 грн. - судового збору.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 27.07.2017 (суддя Ковтун С.А.) задоволено заяву ТОВ "Зерно.УА" в порядку статті 121 Господарського процесуального кодексу України та відстрочено виконання рішення господарського суду м. Києва від 18.04.2016 у даній справі на 60 місяців - до 27.07.2022.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 (судді: Зубець Л.П., Алданова С.О., Жук Г.А.) ухвала господарського суду м. Києва від 27.07.2017 змінена, заява ТОВ "Зерно.УА" задоволена частково, відстрочено виконання судового рішення у даній справі на 12 місяців - до 27.07.2018.

ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу та постанову судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити відповідачеві у задоволенні заяви про відстрочку виконання судового рішення повністю, мотивуючи скаргу порушенням судами норм процесуального права, зокрема, статей 42, 43, 121 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочка допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення виконання рішення не може ґрунтуватися лише на припущеннях про майбутні прибутки боржника та на висновку про його скрутне матеріальне становище. Разом з тим, матеріальний стан боржників не є безумовною підставою для невиконання судових рішень та не є обставиною, що утруднює їх виконання. Відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Здійснюючи судовий розгляд, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що задовольняючи заяву відповідача та надаючи відстрочку виконання судового рішення у даній справі на п'ять років, місцевим господарським судом не було враховано ані інтереси позивача, як стягувача, ані можливих інфляційних процесів у державі, які можуть призвести до знецінення коштів, які підлягають стягненню з відповідача.

Разом з цим встановивши, що хоча наведені відповідачем обставини щодо скрутного фінансового становища є наслідком господарської діяльності товариства, його власного комерційного розрахунку та ризику, а не виникли в силу якихось об'єктивних, незалежних від боржника обставин, суд апеляційної інстанції визнав наявними правові підстави для відстрочення виконання рішення суду м. Києва від 18.04.2016 у даній справі на 12 місяців - до 27.07.2018.

При цьому, скаржником вказані висновки апеляційного суду не спростовані, а доводи касаційної скарги зводяться до непогодження із судовим рішенням в цілому.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене, постанова Київського апеляційного господарського суду, якою змінено ухвалу місцевого суду про надання відстрочки виконання судового рішення відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" залишити без задоволення.

Постанову від 26.09.2017 Київського апеляційного господарського суду у справі №910/1962/16 господарського суду м. Києва залишити без змін.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді О. Поляк

М. Данилова