УХВАЛА

11.12.2017Справа № 34/285

За скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при виконанні рішення суду у справі №34/285

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до: 1) Обслуговуючого кооперативу «Садівницьке товариство «Софіст»; 2)Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтерфінсервіс»

про стягнення 32670300,91 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача (скаржника) - Ісаєва Л.М. (представник за довіреністю);

від відповідачів та державної виконавчої служби - не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Господарським судом міста Києва у порядку ст. 121-2 ГПК України прийнято до розгляду указану скаргу, з урахуванням уточнення від 06.11.2017 формулювання її вимог, у якій скаржник просить суд:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ДВС) Нідченка Дмитра Євгеновича щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 10.10.2017 у виконавчому провадженні №52057827;

- скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 10.10.2017 винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченком Дмитром Євгеновичем у рамках виконання виконавчого провадження №52057827;

- зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченка Дмитра Євгеновича відновити виконавче провадження № 52057827 з примусового виконання наказу №34/285, виданого Господарським судом міста Києва 21.02.2011, а також винести постанову про передачу майна стягувачеві та скласти акт про передачу для подальшого оформлення права власності на майно.

Скарга мотивована тим, що всупереч вимогам закону, державним виконавцем не було повідомлено стягувачу обставину нереалізації майна на третіх електронних торгах та не запропоновано йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна.

Судом встановлено, що у провадженні ВДВС перебувало виконавче провадження №52057827 з виконання наказу від 21.02.2011 у справі № 34/285, боржник - обслуговуючий кооператив «Садівницьке товариство «Софіст», про солідарне стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Інтерфінсервіс» та, у межах предмету іпотеки, з ОК «Садівницьке товариство «Софіст» на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором №151307К82 від 19.12.2007 у сумі 32670300 гривень 91 копійку, у наступному порядку: з ТОВ «Фінансова компанія «Інтерфінсервіс» за рахунок будь-якого майна у порядку встановленому статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження»; з ОК «Садівницьке товариство «Софіст» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №151307Z184 від 20.12.2007, укладеним між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») та ОК «Садівницьке товариство «Софіст», а саме - земельна ділянка кадастровий № :03:005:0005, шляхом проведення публічних земельних торгів, та направлення коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Інтерфінсервіс» перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором №151307К82 від 19.12.2007 у сумі 32670300 гривень 91 копійку.

Указаним наказом також було встановлено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації та стягнути солідарно з ТОВ «Фінансова компанія «Інтерфінсервіс» та з ОК «Садівницьке товариство «Софіст» на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У процесі здійснення виконавчого провадження №52057827 з виконання наказу від 21.02.2011 у справі № 34/285 ДВС було 26.01.2017 складено акт опису й арешту майна, на яке за рішенням суду необхідно звернути стягнення; призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності, з метою оцінки цього майна; проведено його оцінку та передано для подальшої реалізації до ДП «СЕТАМ» шляхом проведення електронних торгів на підставі Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5.

Так, 05.05.2017 ДП «СЕТАМ» було проведено перші електронні торги з реалізації предмета іпотеки (земельна ділянка кадастровий номер №:03:005:0005), лот №209737, за початковою ціною 18484762 грн. Але ці торги не відбулися по причині відсутності допущених учасників торгів, про що системою було сформовано протокол №254117 від 05.05.2017.

16.06.2017 ДП «СЕТАМ» було проведено другі електронні торги з реалізації предмета іпотеки (земельна ділянка кадастровий номер №:03:005:0005), лот № 216263, за початковою ціною 14787809,60 грн. Але ці торги також не відбулися по причині відсутності допущених учасників торгів, про що системою було сформовано протокол № 216263 від 16.06.2017.

27.07.2017 ДП «СЕТАМ» були проведені треті електронні торги з реалізації предмета іпотеки (земельна ділянка кадастровий номер №:03:005:0005), лот № 224545, за початковою ціною 12939333,40 грн. Але треті торги також не відбулися по причині відсутності допущених учасників торгів, про що системою було сформовано протокол №274582 від 27.07.2017.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (тут і надалі - Закон), виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Так, згідно з ч. 1 ст. 61 Закону, яка регулює питання реалізації майна, на яке звернуто стягнення, реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Як було встановлено та вказано вище судом, предмет іпотеки - земельна ділянка кадастровий номер №:03:005:0005, реалізовувався на електронних торгах, проте не був реалізований, оскільки торги тричі не відбулися по причині відсутності допущених учасників торгів.

Відповідно до ч. 6 ст. 61 Закону, у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Предмет іпотеки - земельна ділянка кадастровий номер №:03:005:0005, не є майном, конфіскованим за рішенням суду, отже державний виконавець відповідно до ч. 6 ст. 61 Закону був зобов'язаний, у зв'язку з нереалізацією майна на третіх електронних торгах, повідомити про це стягувачу і запропонувати йому вирішити питання про залишення за собою цього нереалізованого майна, чого державним виконавцем усупереч положень Закону зроблено не було.

При цьому, з залученого до матеріалів справи (до скарги) листа стягувача до ДВС вбачається, що він мав намір залишити за собою це іпотечне майно, тому вбачається пряме порушення прав стягувача державним виконавцем у зв'язку з нездійсненням передбаченого ч. 6 ст. 61 Закону повідомлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 61 Закону, у разі, якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що ДВС було неправомірно винесено оскаржувану постанову від 10.10.2017 у виконавчому провадженні №52057827 про повернення наказу від 21.02.2011 №34/285 стягувачу, оскільки ДВС не повідомляло стягувача, що майно було нереалізовано на третіх електронних торгах, не пропонувало йому вирішити питання про залишення за собою цього нереалізованого майна, а отже було порушено право стягувача заявити про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно. Більше того, заявою від 27.09.2017, одержаною ДВС 02.10.2017, стягувач повідомив ДВС про бажання залишити за собою іпотечне майно, та будучи повідомленим про таке бажання стягувача ДВС все одно 10.10.2017 виніс оскаржувану постанову та повернув наказ.

Посилання ДВС, що він вчинював виконавчі дії з урахуванням ч. 7 ст. 51 Закону, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку», то врахування положень вказаного закону при здійсненні виконавчого провадження не звільняє державного виконавця від зобов'язання виконання прямих обов'язків, покладених на нього Законом України «Про виконавче провадження», а саме - повідомити стягувачу обставину нереалізації майна на третіх електронних торгах та запропонувати йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна.

З огляду на наведене суд визнає обґрунтованими та задовольняє вимоги скарги про визнання неправомірними дій головного державного виконавця ДВС Нідченка Дмитра Євгеновича щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 10.10.2017 у виконавчому провадженні №52057827 та про скасування цієї постанови.

У частині третьої вимоги скарги - зобов'язання головного державного виконавця ДВС Нідченка Дмитра Євгеновича відновити виконавче провадження №52057827, винести постанову про передачу майна стягувачеві та скласти акт про передачу для подальшого оформлення права власності на майно, то судом вимоги скарги у цій частині відхиляються, оскільки в межах розгляду скарги за ст. 121-2 ГПК України суду надано право, зокрема, зобов'язати орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, проте до скасування судом даною ухвалою постанови ДВС від 10.10.2017 у виконавчому провадженні №52057827, у ДВС були відсутні законні підстави вчинювати заявлені стягувачем виконавчі дії - відновлювати виконавче провадження №52057827, виносити постанову про передачу майна стягувачеві та складати акт про передачу для подальшого оформлення права власності на майно. Отже, від вчинення цих виконавчих дій ДВС неправомірно не ухилявся, тому у суду і відсутні підстави зобов'язувати їх вчинити, відтак вимоги скарги суду у цій частині судом відхиляються.

Одночасно суд зауважує, що у випадку, якщо ДВС після винесення судом даної ухвали та набрання нею законної сили не буде вчинювати виконавчі дії, обов'язковість вчинення яких встановлена Законом, то стягувач не позбавлений права та можливості оскаржити таку бездіяльність ДВС у встановленому законом порядку.

Інші доводи скарги судом розглянуті, проте не враховуються, оскільки на результат розгляду скарги - задоволення частини вимог скарги з наведених вище підстав, та відхилення частини вимог скарги з наведених вище підстав, впливу не мають.

Керуючись ст. 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вимоги скарги задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченка Дмитра Євгеновича щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 10.10.2017 у виконавчому провадженні №52057827.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 10.10.2017 винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченком Дмитром Євгеновичем у рамках виконання виконавчого провадження №52057827.

У іншій частині у задоволенні вимог скарги відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Р.Б. Сташків