КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Справа№ 910/7086/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Чорногуза М.Г.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання: Цукарєвій Г.В.

за участю представників:

від позивача: Купенко М.С. за довіреністю від 17.07.2017;

від відповідача: Ковтонюк Ю.А. за довіреністю від 07.12.2016;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2017

у справі № 910/7086/17 (суддя В.О. Демидов)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал"

до Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"

про стягнення 6 171 361,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Стягнуто з Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" (03049, м. Київ, Повітрофлотський проспект, буд. 11/5, код 19014832) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал" (01103, м. Київ, вул. М. Драгомирова, 20, код 40008320) суму основного боргу у розмірі 4035364 (чотири мільйони тридцять п'ять тисяч триста шістдесят чотири) грн 89 коп., 3 % річних у розмірі 254291 (двісті п'ятдесят чотири тисячі двісті дев'яносто одну) грн. 12 коп., інфляційні втрати у розмірі 1881705 (один мільйон вісімсот вісімдесят одну тисячу сімсот п'ять) грн. 23 коп. та судовий збір у розмірі 92570 (дев'яносто дві тисячі п'ятсот сімдесят) грн. 42 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням, Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 у справі №910/7086/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 апеляційну скаргу Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 у справі №910/7086/17 прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 06.12.2017.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного Господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити рішення першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У судове засідання 06.12.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 у справі №910/7086/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити рішення першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

16.01.2014 між Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту "Укрзалізничпостач" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" (постачальник) було укладено договір поставки №ЦХП-14-00314-01, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставити, а замовник прийняти та оплатити паливо рідинне та газ; оливи мастильні (дизельне паливо, яке відповідає вимогам ДСТУ 4840:2007 або ДСТУ 3868-99), назване у подальшому "товар", найменування, марка та кількість якого вказується у специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору, на умовах що викладені у цьому договорі.

За умовами п.2.3 договору №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014 сторони планують за цим договором поставити товар на суму 1 093 500 000 грн, крім того, податок на додану вартість 20% - 218 700 000 грн, на загальну суму 1 312 200 000 грн.

У п.11.1 договору №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014 контрагенти погодились, що текст договору, будь-які матеріали, інформація та відомості, які стосуються договору, є конфіденційними і не можуть передаватись третім особам без письмової згоди іншої сторони договору.

Термін дії даного правочину встановлюється з моменту його підписання обома сторонами до 31.12.2014, а в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу постачальника - до повного виконання (п.12.2 договору №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014).

Відповідно до п.12.4 вказаного договору права та обов'язки за цим договором можуть бути передані (відступлені) сторонами третім особам лише за взаємною письмовою згодою сторін.

Постачальник здійснив поставку наступних партій товару:

- поставка 04.07.2014, що підтверджується актом №239 від 04.07.2014 прийому-передачі товару до договору №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014 та залізничними накладними №№ 44295293, 44294692, 44294585, 44294833, 44295095, 44294940, 44294981, 44296291, 44294130, 44295772, 4429478, 44295046, 44295632, 44294361, 44294247, 44295509, 44301190, 44301331, 44301315, 44301307, 44301281, 44301273, 44301265, 44301224, 44301356, 44301497, 4301513, 44301547, 44301562, 44301554, 44301588, 44301208, 44295574. Загальна кількість товару - 2 032,43 тон, вартість партії товару - 31 132 762,75 грн;

- поставка 06.07.2014, що підтверджується актом №240 від 06.07.2014 прийому-передачі товару до договору №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014 та залізничними накладними №№ 44319879, 44319846, 44319663, 44319887, 44319770, 44319796, 44319630, 44319655, 44319804, 44319838. Загальна кількість товару - 629,18 тон, вартість партії товару - 9 637 779,24 грн;

- поставка 22.07.2014, що підтверджується актом №275 від 22.07.2014 прийому-передачі товару до договору №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014 та залізничною накладною №44510170. Загальна кількість товару - 62,994 тон, вартість партії товару - 964942,09 грн

ТОВ "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" було пред'явлено відповідачу відповідні рахунки на поставлені партії товару, а саме: рахунок на оплату №289 ід 04.07.2014 на суму 31132762,75 грн., рахунок на оплату №290 від 0607.2014 на суму 9637779,24 грн., рахунок на оплату №329 від 22.07.2014 на суму 964942,09 грн.

Відповідачем частково оплачено отримані рахунки, а саме: поставка 04.07.2014 оплачена 24.10.2014 на суму 14 441 992,40 грн., 27.10.2014 - 16690770,35 грн.; поставка 06.07.2014 оплачена 27.10.2014 на суму 3309229,65грн., 30.12.2014 - 3195108,27 грн., 12.05.2015 - 3133441,32 грн.; поставка 22.07.2014 оплачена 12.05.2015 на суму 964942,09 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 03.06.2014 у справі №910/8227/14 частково задоволено позовні вимоги ТОВ "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" та внесено зміни до договору №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014, а саме змінивши зміст п. 2.3 договору та специфікації №1.

Відповідно до вказаних змін було визначено, що загальна вартість поставки товару, який планується поставити за договором, складає ,67 грн., ПДВ - 310 688 468,73 грн., а всього на загальну суму ,40 грн., а згідно специфікації №1 в новій редакції визначено, що кількість товару, який планується поставити відповідно до зазначеної специфікації складає 92 019,204 тон. На загальну суму 1 759 406 812,40 грн. в тому числі ПДВ 20% - 293 234 468,73 грн.

В подальшому ухвалою господарського суду м. Києва від 25.03.2015 у справі №910/4878/15-г було затверджено мирову угоду між ТОВ "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" та ДП "Укрзалізничпостач", згідно умов якої визначено нові ціни на дизельне паливо, в тому числі на паливо, яке вже було посталено відповідачу. Мировою угодою було затверджено зміст додаткової угоди №11 до договору поставки №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014 і специфікацій 1,5-10, відповідно до якої було визначено нові (скореговані) ціни на пальне.

На виконання ухвали господарського суду м. Києва від 25.03.2015 про затвердження мирової угоди ТОВ "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" та ДП "Укрзалізничпостач" 07.04.2015 по кожній поставці складено акти коригування ціни нафтопродуктів; за актом №239 від 04.07.2014 варті товару збільшено на 4 617 672,81 грн., в тому числі ПДВ 769 612,13 грн.; за актом №240 від 06.07.2014 збільшено на 1 429 494,44 грн., в тому числі ПДВ 238 249,07 грн.; за актом №275 від 22.07.2014 збільшено на 143 122,12 грн. в тому числі ПДВ - 23 853,69 грн.

12.05.2015 відповідач здійснив часткову оплату товару в розмірі 2 154 924,48 грн., поставленого за актом №239 від 04.07.2014.

Таким чином, з моменту затвердження судом мирової угоди та складання актів корегування вартості поставок товару, а саме з 07.04.2015 у відповідача виникло зобов'язання здійснити оплату вартості поставки на загальну суму 6 190 289,37 грн., з яких було сплачено 2 154 924,48 грн., у зв'язку із чим заборгованість складає 4 035 364,89 грн.

28.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МОРГАН КЕПІТАЛ" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав грошових вимог, які продаються підприємством - банкрутом.

Згідно п.1.1 договору від 28.03.2017 на умовах цього правочину у відповідності до протоколу про проведення аукціону №1 від 28.03.2017, складеного організатором аукціону - Товарною біржею "Феміда", продавець зобов'язується передати покупцю права грошових вимог від третіх осіб (права вимоги). Опис вимог наведено у додатку №1 до цього договору.

За умовами п.1.3 договору від 28.03.2017 вартість прав вимоги, які є предметом цього договору, визначена шляхом проведення аукціону та згідно з протоколом №1 становить 77 688,26 грн.

Згідно змісту додатку №1 "Опис грошової вимоги" до договору від 28.03.2017 за вказаним правочином продається: право грошової вимоги у розмірі 10 912,79 грн від Товариства з обмеженою відповідальністю "АДОНІС КОНСАЛТІНГ", що виникло на підставі договору про купівлю-продаж пального та його відпуск за електронною карткою №01/03-1/2014 від 01.03.2014 з подальшими змінами та додатками; право грошової вимоги у розмірі 4 035 364,89 грн від Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту "Укрзалізничпостач", що виникло на підставі договору поставки №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014 з подальшими змінами та доповненнями.

При цьому рішенням господарського суду м. Києва від 17.07.2017 у справі №910/8493/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017, було відмовлено у задоволенні позову ДП"Укрзалізничпостач" до ТОВ "МОРГАН КЕПІТАЛ" та ТОВ "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" про визнання недійсним договору від 28.03.2017 купівлі-продажу прав грошових вимог, які продаються підприємством - банкрутом, укладеного між ТОВ "МОРГАН КЕПІТАЛ" та ТОВ "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ".

Таким чином право грошової вимоги у розмірі 4 035 364,89 грн від Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту "Укрзалізничпостач", що виникло на підставі договору поставки №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014 з подальшими змінами та доповненнями, було передано від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРГАН КЕПІТАЛ".

Обгрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю "МОРГАН КЕПІТАЛ" посилалося на неналежне виконання відповідачем договору поставки №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014, у зв'язку із чим просив стягнути з останнього 6 171 361,24 грн., з яких: 4 035 364,89 грн. - основна заборгованість, 254 291,12 грн. - 3% річних та 1 881 705,23 грн. - інфляційні втрати.

Спір між сторонами виник у зв'язку з простроченням виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати продукції, одержаної за договором поставки №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено, а відповідачем не спростовано факт поставки відповідачу обумовленої договором продукції.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду м. Києва від 03.06.2014 у справі №910/8227/14 частково задоволено позовні вимоги ТОВ "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" та внесено зміни до договору №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014, а саме змінивши зміст п. 2.3 договору та специфікації №1 та визначивши, що загальна вартість поставки товару, який планується поставити за договором, складає 1 553 442 343,67 грн., ПДВ - 310 688 468,73 грн., а всього на загальну суму 1 864 130 812,40 грн., а згідно специфікації №1 в новій редакції визначено, що кількість товару, який планується поставити відповідно до зазначеної специфікації складає 92 019,204 тон. На загальну суму 1 759 406 812,40 грн. в тому числі ПДВ 20% - 293 234 468,73 грн.

В подальшому ухвалою господарського суду м. Києва від 25.03.2015 у справі №910/4878/15-г було затверджено мирову угоду між ТОВ "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" та ДП "Укрзалізничпостач", згідно умов якої визначено нові ціни на дизельне паливо, в тому числі на паливо, яке вже було посталено відповідачу. Мировою угодою було затверджено зміст додаткової угоди №11 до договору поставки №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014 і специфікацій 1,5-10, відповідно до якої було визначено нові (скореговані) ціни на пальне.

На виконання ухвали господарського суду м. Києва від 25.03.2015 про затвердження мирової угоди ТОВ "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" та ДП "Укрзалізничпостач" 07.04.2015 по кожній поставці складено акти коригування ціни нафтопродуктів; за актом №239 від 04.07.2014 варті товару збільшено на 4 617 672,81 грн., в тому числі ПДВ 769 612,13 грн.; за актом №240 від 06.07.2014 збільшено на 1 429 494,44 грн., в тому числі ПДВ 238 249,07 грн.; за актом №275 від 22.07.2014 збільшено на 143 122,12 грн. в тому числі ПДВ - 23 853,69 грн.

З моменту затвердження судом мирової угоди та складання актів корегування вартості поставок товару, а саме з 07.04.2015 у відповідача виникло зобов'язання здійснити оплату вартості поставки на загальну суму 6 190 289,37 грн., з яких було сплачено 2 154 924,48 грн., у зв'язку із чим заборгованість складає 4 035 364,89 грн.

28.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МОРГАН КЕПІТАЛ" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав грошових вимог, які продаються підприємством - банкрутом.

Згідно змісту додатку №1 "Опис грошової вимоги" до договору від 28.03.2017 за вказаним правочином продається, зокрема, право грошової вимоги у розмірі 4 035 364,89 грн від Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту "Укрзалізничпостач", що виникло на підставі договору поставки №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014 з подальшими змінами та доповненнями.

Рішенням господарського суду м. Києва від 17.07.2017 у справі №910/8493/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017, було відмовлено у задоволенні позову ДП"Укрзалізничпостач" до ТОВ "МОРГАН КЕПІТАЛ" та ТОВ "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" про визнання недійсним договору від 28.03.2017 купівлі-продажу прав грошових вимог, які продаються підприємством - банкрутом, укладеного між ТОВ "МОРГАН КЕПІТАЛ" та ТОВ "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ".

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2013 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

З огляду на вказане вище у сукупності, суд дійшов висновку, що право грошової вимоги у розмірі 4 035 364,89 грн від Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту "Укрзалізничпостач", що виникло на підставі договору поставки №ЦХП-14-00314-01 від 16.01.2014 з подальшими змінами та доповненнями, було передано від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРША ПАЛИВНА КОМПАНІЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРГАН КЕПІТАЛ".

Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість відповідача за поставлений товар складає 4035364,89 грн., яка підлягає стягненню з останнього на користь позивача.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем на час винесення рішення матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтями 32, 33 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, у зв'язку із простроченням сплати заборгованості за договором поставки, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 254 291,12 грн. - 3% річних та 1 881 705,23 грн. - інфляційних втрат.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, суд дійшов висновку, що він виконаний вірно, в межах заявленого позивачем періоду, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 254 291,12 грн. - 3% річних та 1 881 705,23 грн. - інфляційних втрат.

Виходячи з викладеного, позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 у справі №910/7086/17.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 у справі №910/7086/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2017 у справі №910/7086/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/7086/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді М.Г. Чорногуз

М.А. Руденко