ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р.Справа № 922/3233/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом Керівника Дергачівської місцевої прокуратури , м. Дергачі в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків
до ПП "Рибхоз", м. Харків
про стягнення 205061,44 грн. За участі прокуратури Харківської області.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 05.10.2017 року,

ОСОБА_2, довіреність б/н від 05.10.2017 року;

прокурор - Горгуль Н.В., посвідчення № 036152 від 29.10.2015 року;

ВСТАНОВИВ:

Керівник Дергачівської місцевої прокуратури, м. Дергачі в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Х/о, м. Харків звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ПП "Рибхоз", м. Харків шкоду за, заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки водного фонду Олександрівського водосховища, що розташована на території Новомерчицької сільської ради Валківського району та Олександрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області за межами населеного пункту, що передана, у розмірі 205061,44 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 25.09.17р. за позовною заявою було порушено провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

17.10.17р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує в повному обсязі та вказує про відсутність самовільного зайняття земельної ділянки оскільки Олександрівське водосховище має комплексне призначення та дана земельна ділянка не може бути передана за договором оренди.

23.10.17р. представник відповідача надав доповнення до відзиву на позовну заяву в яких вказує на необґрунтованість вказівок прокуратури про те, що вони дізнались про порушення відповідачем у січні 2017 р., оскільки прокуратура проводила перевірку щодо діяльності відповідача та незаконності захвату земель водного фонду.

23.10.17р. представник позивача надав письмові пояснення в яких просить суд задовольнити позовну вимоги в повному обсязі.

23.10.17р. в судовому засіданні оголошувалась перерва до 15:00 06.11.17р.

06.11.17р. представник відповідача надав заяву про долучення документів до матеріалів справи. Дану заяву задоволено судом та долучено документи до матеріалів справи.

06.11.17р. прокурор надав письмові пояснення щодо відзиву на позовну заяву та вказує, що відповідач посилається на окремі частини законодавчих норм, що не повною мірою висвітлює порядок користування водних об`єктів та земель водного фонду, у зв`язку з чим просить суд позовні вимоги задовольнити.

06.11.17р. представник відповідача надав письмові заперечення на відзив відповідача та вказує, що відповідачем не надано доказів того, що Олександрівське водосховище є водосховищем комплексного призначення, у зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги.

06.11.17р. в судовому засіданні оголошувалась перерва до 14:15 15.11.17р.

15.11.17р. представник відповідача надав заяву про долучення документів до матеріалів справи. Дану заяву задоволено судом та долучено документи до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 15.11.17р. за клопотанням представника позивача строк вирішення спору продовжено по 07.12.17р.

23.11.17р. представник позивача надав клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Дане клопотання задоволено судом та долучено документи до матеріалів справи.

28.11.17р. представник відповідача надав заяву про долучення документів до матеріалів справи. Дану заяву задоволено судом та долучено документи до матеріалів справи.

Прокурор в судовому засіданні 28.11.17р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання 28.11.17р. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представники відповідачів в судовому засіданні 28.11.17р. проти позову заперечують в повному обсязі, просять суд відмовити в його задоволенні.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст. 4,6,7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", на виконання ухвали Банківського районного суду Харківської області від 27.08.2015 по справі №615/1433/15-к та згідно з наказом Держекоінспекції від 23.09.2015 № 141/01-04 у період з 24 по 25 вересня 2015 проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства у частині використання і охорони земельних ресурсів при здійсненні господарської діяльності ПП "Рибхоз".

За результатами перевірки був складений акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами № 141/01-04/02-09 від 25.09.2016, який був надісланий на адресу відповідача супровідним листом від 25.09.2015 за № 3446/01-25/02-09 із повідомленням

Відповідно до даного акту перевірки вбачається, що основним видом діяльності підприємства ПП "Рибхоз" є прісноводне рибництво (аквакультура) та прісноводне рибальство.

Так, перевіркою встановлено та актом зафіксовано, що ПП "Рибхоз" використовується земельна ділянка водного фонду, загальною площею 233 га. із земель державної власності, на території Новомерчицької сільської ради Валківського району та Олександрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (Олександрівське водосховище), для рибогосподарської діяльності.

Зазначені земельні ділянки державної власності, із земель водного фонду, знаходяться у постійному користуванні Харківського обласного виробничого управління меліорації і водного господарства на підставі державних актів від 24.05.2006 серія ЯЯ№305749 та від 18.05.2006 серія ЯЯ№305283.

Враховуючи приписи ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", ст. 125,126 Земельного кодексу України та той факт, що вищезазначена земельна ділянка державної власності, із земель водного фонду, знаходяться у постійному користуванні Харківського обласного виробничого управління меліорації і водного господарства, Держекоінспекцією здійснено висновок, що ПП "Рибхоз" самовільно займає земельну ділянку водного фонду площею 233 га.

Для усунення порушень природоохоронного законодавства у сфері охорони та раціонального використання природних ресурсів, виявлених під час здійснення позапланової перевірки керівнику ПП "Рибхоз" Держекоінспекцією виданий припис від 25.09.15 № 02-25/36, яким зобов'язано керівника підприємства одержати документи, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку в порядку ст. ст. 125,126 Земельного кодексу України.

В зв'язку з виявленими порушеннями, Держекоінспекції з урахуванням норм передбачених постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.07р. "Про затвердження Методики визначення розміру шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу", розраховано суму шкоди заподіяну державі внаслідок самовільного зайняття земель водного фонду в розмірі 205061,44 грн. та пред'явлено претензію №47 щодо добровільного відшкодування шкоди.

Після отримання вказаної претензії та розрахунку шкоди відповідачем розмір нарахованої позивачем суми добровільно сплачено не було.

У зв`язку з невиконанням відповідачем в добровільному порядку претензії щодо сплати нарахованої суми шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, прокурор звернувся до суду в інтересах Державної екологічної інспекції у Харківській області, щодо захисту порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 151 ГК України, порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. Законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України.

В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Згідно ст. 5 Водного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них: береговими смугами водних шляхів.

Статтею 85 вказаного кодексу передбачено, що порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.

У постійне користування землі водного фонду надаються водогосподарським спеціалізованим організаціям, іншим підприємствам, установам і організаціям, в яких створено спеціалізовані служби по догляду за водними об'єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведенню береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами та підтриманню у належному стані. У користування на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об'єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземцям га особам без громадянства, іноземним юридичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт Користування цими ділянками у зазначених цілях здійснюється з урахуванням вимог щодо охорони річок і водойм від забруднення, засмічення та замулення, а також з додержанням правил архітектури планування приміських зон та санітарних вимог у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Статтею 211 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за порушення, зокрема, самовільне зайняття земельних ділянок.

Виходячи з положень ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 111 Водного Кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні та фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно ст. 69 даного Закону, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Відповідно до абзацу 16 частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", не можуть бути об'єктами оренди - водосховища комплексного призначення і не підлягають приватизації, згідно з ч. 2. ст.5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.04.1996р. №1192 "Про затвердження Тимчасового порядку ведення рибного господарства і здійснення рибальства" визначено, що рибогосподарська діяльність може здійснюватись як рибальство - за встановленими лімітами та виділеними квотами, або як рибництво - (риборозведення) - за Режимами рибогосподарської експлуатації водних об'єктів (далі-Режим) та створення спеціальних товарних рибних господарств (далі-СТРГ).

Рибогосподарська діяльність, що здійснюється за Режимами рибогосподарської експлуатації водного об'єкта (СТРГ), у тому числі орендованих, регламентується ОСОБА_3 про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, затвердженою наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.01.2008р. №4, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 28.01.2008р. за № 64/14755 (далі - ОСОБА_3 ).

ОСОБА_3 не передбачається отримання водного об'єкта в оренду або укладання договору про співпрацю при рибогосподарській діяльності в Режимі СТРГ, оскільки згідно з договором оренди, користувачам надається в користування водний об'єкт і вони є водокористувачами. При рибогосподарській діяльності, у тому числі в Режимі СТРГ, використовується ресурс загальнодержавного значення - водні біоресурси і відповідно вони є користувачами водних біоресурсів. При цьому Режими затверджуються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань рибного господарства (Держрибагентство України), а орендодавцями водних об'єктів є Кабінет Міністрів України, державні адміністративні, обласні ради.

Таким чином, зазначеними нормативно-правовими актами не передбачається надання водних об'єктів в оренду.

З огляду на вищенаведене, виконати припис від 25.09.15 № 02-25/36, яким зобов'язано керівника підприємства одержати документи, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку в оренду, - відповідачу неможливо.

Статею 17 Закону України "Про тваринний світ" зазначено, що до спеціального використання об'єктів тваринного світу (водні біоресурси) належать усі види використання тваринного світу за винятком безоплатного любительського та спортивного рибальства.

Таким чином, до спеціального використання водних біоресурсів відноситься промислове рибальство, лови наукові, меліоративні, в Режимі рибогосподарської експлуатації спеціальних товарних рибних господарств та інші.

Спеціальне використання здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, лише за відповідним дозволом чи іншим документом, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до статті 51 Водного кодексу України у користування на умовах оренди водні об'єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях. Орендодавцям водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації.

Проте, розподіл повноважень щодо передачі в оренду водних об'єктів загальнодержавного значення Кабінетом Міністрів України відповідно до Водного кодексу України та інших законів України не визначено.

Земельні відносини, що виникають при використанні рослинного та тваринного світу, регулюються Земельним кодексом України, нормативно-правовими актами про рослинний і тваринний світ, якщо вони не суперечать Земельному кодексу України частині 2 статті 3.

Законом України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів", також не передбачається здійснення спеціального використання риби та інших водних біоресурсів за умови надання водних об'єктів в оренду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2012р. по справі № 2-а-5253/12/2070 за позовом Приватного підприємства "Рибхоз" та ухвалою колегії суддів Харківського апеляційної адміністративного суду від 29 жовтня 2012р. по справі № 2-а-5253/12/2070 за апеляційною скаргою Державного управління охорони навколишнього середовища в Харківській області, - було встановлено, що погодження та затвердження Режиму рибогосподарської експлуатації Олександрівського водосховища здійснювалося без порушення чинного законодавства.

Слід звернути увагу на ОСОБА_4 голови Державного агентства рибного господарства України від 10.02.2012р. № 1-5-5/727 на адресу Генеральної прокуратури України та прокуратури Харківської області про те що для погодження та затвердження Режиму рибогосподарської експлуатації водного об'єкта непотрібно надавати договір оренди на водний об'єкт.

Згідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, рішення суду з цивільних справ та вирок суду з кримінальних справ, які набрали законної сили є обов'язковими для господарського суду.

Також, відповідно до ст. 1 Водного кодексу України, водосховище комплексного призначення - водосховище, яке відповідно до паспорта використовується для двох і більше цілей (крім рекреаційних).

Таким чином, за змістом норми права для віднесення водосховища до комплексного вирішальне значення має фактичне використання водного об'єкта за визначеними в паспорті цілями.

Судом встановлено, 23.11.17р. представником позивача до матеріалів справи надано копію водогосподарського паспорту Олександрівського водосховища (1986 року) відповідно до якого в розділі І "Краткая пояснительная записка" в 9 "назначение водохранилища" зазначено: "орошение, рыборазведение".

Як вбачається з матеріалів справи ПП "Рибхоз" використовує в режимі рибогосподарської експлуатації водних об'єктів та створення спеціальних товарних рибних господарств (далі СТРГ) Олександрівське водосховище з 2003 року.

Судом встановлено, що Олександрівське водосховище - водосховище комплексного призначення.

Згідно статті 17 Закону України "Про тваринний світ", до спеціального використання об'єктів тваринного світу (водні біоресурси) належать усі види використання тваринного світу за винятком безоплатного любительського та спортивного рибальства.

Спеціальне використання ВЖР (водних живих ресурсів) здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, лише за відповідними дозволами чи іншими документами, визначеними Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.1996 року № 1192 "Про затвердження тимчасового порядку ведення рибного господарства і здійснення рибальства" визначено, що рибогосподарська діяльність може здійснюватись як рибальство - за встановленими лімітами та виділеними квотами, або як рибництво (риборозведення) - за Режимами рибогосподарської експлуатації водних об'єктів та створення спеціальних товарних рибних господарств (СТРГ).

Рибогосподарська діяльність на водоймах, що здійснюється за Режимами рибогосподарської експлуатації водного об'єкта, у т.ч. орендованих, регламентується ОСОБА_3 "Про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах", затвердженою наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.01.2008 року № 4, зареєстрованою у Мін'юсті України 28.01.2008 року за № 64/14755.

ОСОБА_3 не передбачається отримання водного об'єкта в оренду або укладання договору про співпрацю при рибогосподарській діяльності в Режимі СТРГ, оскільки згідно з договором оренди користувачам надається в користування водний об'єкт і вони є водокористувачами.

При рибогосподарській діяльності, у т.ч. Режимі СТРГ, використовується ресурс загальнодержавного значення - водні біоресурси, і відповідно вони є користувачами водних біоресурсів.

Законом України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" також не передбачено здійснення спеціального використання риби та інших водних біоресурсів за умови надання водних об'єктів в оренду.

Зазначеними нормативно - правовими актами не передбачається надання водних об'єктів в оренду.

В підтвердження вищесказаному Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Харківській області погодило 20.07.2009 року Режим рибогосподарської експлуатації Олександрівського водосховища за наявності на території вказаного водного об'єкту постійного землекористувача - Харківського обласного виробничого управління водних ресурсів.

Ст. 85 Водного кодексу України "Про користування землями водного фонду" регулює порядок надання земель та припинення права користування.

У постійне користування землі водного фонду надаються водогосподарським спеціалізованим організаціям, іншим підприємствам, установам і організаціям, в яких створено спеціалізовані служби по догляду за водними об'єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами та підтриманню їх у належному стані.

Таким чином, рибогосподарське підприємство по роду своєї діяльності, не може здійснювати спеціалізовані роботи по догляду за водним об'єктом та гідротехнічними спорудами.

Здійснюючи рибогосподарську діяльність в режимі СТРГ, ПП "Рибхоз" використовував загальнодержавний ресурс - водні біоресурси, відповідно отриманих дозволів згідно чинного законодавства України.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Зважаючи на те, що Олександрівське водосховище є водосховищем комплексного призначення, суд приходить до висновку, що у відповідача відсутні законні підстави щодо одержання документів, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведення відповідачем факту відсутності вини в його діях, як обов'язкового елементу правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає достатніх підстав для задоволення позову, тому відмовляє в позовних вимогах у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі залишаються за прокурором.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 20-2, 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"; ст.ст. 4,6,7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"; ст. 17 Закону України "Про тваринний світ"; ст.ст. 125, 126, 211 Земельного кодексу України; ст.ст. 5, 51, 85, 111 Водного кодексу; ст.ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_4