ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Справа № 910/24305/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Судді:Могил С.К. (доповідач), Палій В.В., Вовк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 910/24305/16
за позовомКиївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан"
простягнення штрафу та пені,
за участю представників

позивача: Тацишиної О.П.,

відповідача: не з'явились,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" про стягнення (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 68 000 грн. штрафу, накладеного рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.07.2015 № 108/02-р/к у справі № 135-02/11.14, та 68 000 грн. пені за несплату зазначеного штрафу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.03.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2017, позов задоволено. Стягнуто з відповідача в дохід Державного бюджету України 68 000 грн. штрафу та 68 000 грн. пені.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши в касаційному порядку оскаржені судові рішення колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.07.2015 № 108/02-р/к "Про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", зокрема: визнано дії товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" під час підготовки та участі у конкурсній процедурі закупівлі продуктів нафтоперероблення рідких у 2012 році, яка проводилась комунальним підприємством по утриманню мостів і шляхів м. Києва "Київавтошляхміст" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів; за вчинення вищенаведеного порушення на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 52 України "Про захист економічної конкуренції" накладено на товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" штраф у розмірі 68 000 грн.

В резулятивній частині рішення також зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня отримання рішення.

Не погоджуючись з вищенаведеним рішення антимонопольного комітету товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про визнання його недійсним.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.05.2016 у справі № 910/29692/15 у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" відмовлено. Зазначене рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 18.04.2017.

Посилаючись на те, що товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" не сплачено визначений у рішенні від 30.07.2015 № 108/02-р/к штраф, позивач звернувся з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Судами обох інстанцій встановлено, що рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.06.2015 № 108/02-р/к відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення № 31217530 отримано відповідачем 23.09.2015, що останнім також підтверджується у відзиві на позовну заяву.

Таким чином, останнім днем строку сплати штрафу у добровільному порядку згідно з приписами ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є 23.11.2015.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

При цьому, відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п'ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Апеляційним господарським судом встановлено, що строк давності притягнення відповідача до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції в розумінні ст. 42 зазначеного Закону не сплинув, оскільки прийняття рішення відбулось в межах п'ятирічного строку з моменту вчинення товариством порушення конкурентного законодавства.

Приймаючи до уваги, що рішення антимонопольного комітету про накладення штрафу є чинним, доказів його виконання (сплати штрафу) відповідачем в добровільному порядку матеріали справи не містять, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог в частині стягнення 68 000 грн. штрафу.

Що ж до позовних вимог в частині стягнення 68 000 грн. пені за несплату штрафу у строки, передбачені рішенням, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 238 Господарського кодексу України визначено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Поряд з цим, пунктом 22 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" передбачено, що нарахування та стягнення пені, передбаченої частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв'язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 Господарського кодексу України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому під час таких нарахування та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу, а також відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Отже, виходячи зі змісту вищенаведених норм, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися. Слід також мати на увазі, що припинення та зупинення нарахування пені, про які йдеться у цих нормах, відбувається лише у зв'язку з прийняттям рішення, розглядом чи переглядом справи саме господарським судом, а не будь-яким органом, що вирішив (вирішує) спір.

Апеляційним господарським судом встановлено, що в порядку ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" відповідачем оскаржено рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.07.2015 № 108/02-р/к до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.11.2015 у справі № 910/29692/15 порушено провадження. Рішенням господарського суду міста Києва від 18.05.2016 (повний текст підписано 24.05.2016) у справі № 910/29692/15 відмовлено в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан". Тобто, в період з 25.11.2015 по 24.05.2016 тривав розгляд справи в суді першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2016 у справі № 910/29692/15 прийнято апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" до провадження. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 у справі № 910/29692/15 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 18.05.2016 - без змін. Тобто, в період з 02.07.2016 по 15.12.2016 тривав розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що нормами спеціального закону визначено обмеження щодо розміру пені, який не повинен перевищувати розмір накладеного штрафу, суди обох інстанцій дійшли правильного висновку про стягнення 68 000 грн. пені.

Колегія суддів касаційної інстанції також погоджується з висновками апеляційного господарського суду про відхилення доводів скаржника щодо необхідності включення до загального строку зупинення нарахування пені за весь час знаходження матеріалів справи у суді, коли її розгляд не здійснювався, як необґрунтованих, оскільки положеннями абз. 3 ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" чітко унормовано підстави зупинення такого строку нарахування (на час розгляду/перегляду справи господарським судом). При цьому, за приписами Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи судом розпочинається з моменту порушення провадження у справі і закінчується - прийняттям відповідного рішення (підписання повного тексту рішення).

Згідно з ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для скасування постанови апеляційного та рішення місцевого господарських судів, оскільки в межах касаційного провадження скаржником не доведено порушення або неправильного застосування судами норм матеріального та/або процесуального права, а доводи, викладені у касаційній скарзі, спростовані судами попередніх інстанцій.

Керуючись ст.ст. 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2017 - без змін.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Палій В.В.

Вовк І.В.