ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2017 р.Справа № 922/3671/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекорна", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекорна", Мінська область, Боровлянський с/з, аг. Лісовий
про стягнення 1777493,79 грн. російських рублів (що за офіційним курсом, встановленого НБУ станом на 30.10.2017 складає 822464,15 грн.)
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекорна", м. Харків (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекорна", Мінська область, Боровлянський с/з, аг. Лісовий про стягнення з останнього 1777493,79 грн. російських рублів, що за офіційним курсом, встановленого НБУ станом на 30.10.2017 складає 822464,15 грн. Судові витрати зі сплати судового збору, за результатами розгляду даної справи просить покласти на відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача покладених на нього обов'язків за договором № 0401/01 від 04.01.2017, в частині своєчасної та повної оплати поставленої продукції (вафельні вироби), з урахуванням чого позивачем заявлена до стягнення заборгованість за вищевказаним договором, яка склала 1777493,79 грн. російських рублів. В якості правових підстав позову вказує, зокрема, на норми статей 526, 530, 655 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.11.2017 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/3671/17 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 04.12.2017 об 11:00.

29.11.2017 через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів (вх. №39850), з повідомленням господарського суду про часткову сплату відповідачем заборгованості у розмірі 707213,34 російських рублів, з урахуванням чого, позивач просить суд стягнути заборгованість у розмірі 1070280,45 грн. Також, у вказаному клопотанні просить суд розглядати справу без особистої участі уповноваженого представника позивача у зв'язку із знаходженням останнього у службовому відрядженні.

Надані позивачем документи досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

04.12.2017 через канцелярію суду до матеріалів справи від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатком (вх. №40187), в якому відповідач повідомляє про часткову сплату заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 707213,34 російських рублів, на підставі чого вважає позов обґрунтованим на суму 1070280,45 російських рублів. Також, разом із відзивом відповідач клопоче перед судом про розгляд справи за відсутністю останнього, посилаючись на перебування в іншій державі та відсутністю грошових коштів, необхідних для відрядження уповноваженого представника.

Надані відповідачем документи досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Позивач та відповідач в призначене судове засідання не з'явились.

Дослідивши клопотання позивача та відповідача про розгляд даної справи за відсутністю уповноважених представників сторін, суд визнає поважними причини неявки представників сторін у призначене судове засідання. При цьому, судом враховано ту обставину, що сторонами виконано вимоги ухвали суду про порушення провадження у даній справі від 02.11.2017 та до матеріалів справи подано витребувані судом документи, необхідні для повного та всестороннього розгляду даної господарської справи.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду даної справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

04 січня 2017 року, між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Лекорная" Україна, м. Богодухів (продавець) та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Лекорна", Республіка Білорусь (покупець) було укладено Договір №0401/01 (далі - Договір) (т.с. І а.с. 10-13), відповідно до умов п.1.1. якого, продавець зобов'язується передати у власність покупця), а покупець прийняти та оплатити на умовах даного договору вафельні вироби згідно Специфікацій до цього договору.

Відповідно до умов п.2.1. Договору кількість, найменування і одиниця Продукції обмовляється накладних на товар, Специфікаціях (Додатках) до цього договору.

Згідно з умовами п.3.1. Договору загальна вартість договору становить 10000 0000 (сто мільйонів) російських рублів.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.04.2017 р. між сторонами було підписано Специфікацією №6 до Договору №0401/01 від 04.01.2017 р., яким сторонами було визначено вартість партії товару, терміни і умови поставки та оплати товару. Сума партії товару за умовами Специфікації №6 від 13.04.2017 р. становить 707213,34 російських рублів (а.с. 14).

Окрім того, 02.06.2017 р. між сторонами було підписано Специфікацією №7 до Договору №0401/01 від 04.01.2017 р., яким сторонами було визначено вартість партії товару, терміни і умови поставки та оплати товару. Сума партії товару за умовами Специфікації №7 від 02.06.2017 р. становить 510358,05 російських рублів (а.с. 20).

Також, 21.07.2017 р. між сторонами було підписано Специфікацією №8 до Договору №0401/01 від 04.01.2017 р., яким було визначено вартість партії товару, терміни і умови поставки та оплати товару. Сума партії товару за умовами Специфікації №8 від 21.07.2017 р. становить 559922,40 російських рублів (а.с. 26).

Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Специфікації №6 від 13.04.2017 р. та рахунку-фактури №1608 від 17.05.2017 р., Специфікації №7 від 02.06.2017 р. та рахунку-фактури №1761 від 07.06.2017 р., Специфікації №8 від 21.07.2017 р. та рахунку-фактури №2297 від 28.07.2017 р., загальна сума переданої партії товару за умовами Договору №0401/01 від 04.01.2017 р. становить 1 777 493.79 російських рублів.

Відповідно до п.4.3. Договору умови поставки продукції: ОАР (Республіка Білорусь, м. Мінськ, п/в Колядичі, вул. Бабушкіна, 37/1) відповідно до міжнародних правил тлумачення торгових термінів) ІНКОТЕРМС-2010.

Згідно з умовами п.4.7. Договору датою поставки вважається дата підписання товаротранспортної накладної Покупцем при отриманні Продукції згідно базису поставки ОАР м. Мінськ (ІНКОТЕРМС- 2010).

Відповідно до п.5.1. Договору оплата за цим договором здійснюється Покупцем зі свого поточного рахунку в безготівковій формі в російських рублях на поточний рахунок Продавця.

Так, відповідно до умов п.5.2. Договору термін оплати: не пізніше 62 (шістдесят два) календарних; моменту передачі продукції від автотранспортної організації (перевізника) уповноваженої Продавцем до Покупця.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання Специфікації №6 від 13.04.2017 р. відповідно до умов Договору №0401/01 від 04.01.2017 позивачем була здійснена поставка товару на загальну суму 707213,34 російських рублів.

З наявної вантажної митної декларації UА807170/2017/312648 від 19.05.2017 р., вбачається, що товар на суму 707213,34 російських рублів, пройшов митне оформлення і був відправлений відповідачу 19.05.2017 р. (а.с. 16).

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR) А№235336 за підписом директора ТОВ "Лекорна", товар був отриманий відповідачем 24.05.2017 р. (а.с. 18).

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що на виконання Специфікації №7 від 02.06.2017 р. відповідно до умов Договору №0401/01 від 04.01.2017 позивачем була здійснена поставка товару на загальну суму 510358,05 російських рублів.

Так, згідно з умовами вантажної митної декларації UА807170/2017/316282 від 09.06.2017 р., товар на суму 510358,05 російських рублів, пройшов митне оформлення і був відправлений відповідачу 09.06.2017 р. (а.с. 22).

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR) А№235393 за підписом директора ТОВ "Лекорна", товар був отриманий відповідачем 13.06.2017 р. (а.с. 24).

Окрім того, з наявних матеріалів справи вбачається, що на виконання Специфікації №8 від 21.07.2017 р. відповідно до умов Договору №0401/01 від 04.01.2017 позивачем була здійснена поставка товару на загальну суму 559922,40 російських рублів.

Згідно з вантажної митної декларації UA807170/2017/324447 від 31.07.2017 р., товар на суму 559922,40 російських рублів, пройшов митне оформлення і був відправлений відповідачу 31.07.2017 р. (а.с. 28).

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR) А№493049 за підписом директора ТОВ "Лекорна", товар був отриманий відповідачем 04.08.2017 р. (а.с. 31).

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує про те, що відповідачем, у порушення умов п.п. 1.1., 5.1.-5.4. та п. 6.2. Договору № 0401/01 від 04.01.17 своєчасно та у повному обсязі не сплачено отриману від позивача продукцію (вафельні вироби), у зв'язку із чим, за вищевказаним Договором у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка склала 1 777493,79 російських рублів.

Відповідно до поданого відзиву на позовну заяву, відповідач наявну перед позивачем заборгованість за Договором № 0401/01 від 04.01.2017 пояснює фінансовими труднощами, які панують на даний час на підприємстві відповідача у зв'язку із коливанням курсу російського рубля відносно долара США.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між потами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право", у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом. Вибір права може бути здійснений щодо правочину в цілому або його окремої частини.

За статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Так, судом з'ясовано, що розділом 9 Договору № 0401/01 від 04.01.2017 сторони передбачили та встановили (зокрема, у п. 9.1. Договору), що всі суперечки і розбіжності між Сторонами, можуть виникнути з цього Договору або в зв'язку з ним, Сторони врегульовують шляхом переговорів. п.9.2. Договору у разі, якщо сторони самостійно не можуть вирішити виниклу між ними суперечку або розбіжності, то він передається на розгляд до Державної Судової Інстанції за місцем перебування продавця.

Також, згідно з умовами п. 9.3 вказаного вище Договору, встановлено, що Сторони домовилися про підсудність розгляду спорів, що розгляд всіх суперечок або розбіжностей між сторонами, що випливають з даного договору підлягають вирішенню в Господарському суді Харківської області (Україна), п.9.4. Для вирішення спору або розбіжностей між сторонами буде застосовуватися матеріальне і процесуальне право України.

Положеннями ст.712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2017 року відповідачем була частково погашена заборгованість у сумі і 707213,34 російських рублів, про що свідчить платіжне доручення № 159 від 16.11.2017.

Пункт 1-1 ч. 1 статті 80 ГПК України передбачає, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

Відповідно до пункту 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з даним позовом до господарського суду - 30.10.2017, що підтверджується відтиском штемпеля відділення поштового зв'язку на поштовому конверті, адресованого до господарського суду Харківської області (а.с. 37).

Беручи до уваги, що суму боргу в розмірі 707213,34 російських рублів згідно платіжного доручення № 159 від 16.11.2017 відповідачем було сплачено в процесі розгляду даної справи, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 ч. 1 статті 80 ГПК України.

Одночасно, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм чинного Закону, а також враховуючи, що відповідач доказів належного та своєчасного виконання взятих на себе зобовязань за Договором № 0401/01 від 04.01.17 в частині оплати заборгованості в розмірі 1 070280,45 російських рублів господарському суду не надав, суд визнає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекорна" Україна, м. Богодухів про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекорна", Республіка Білорусь заборгованості за Договором №0401/01 від 04.01.17 у розмірі 1 070280,45 російських рублів (що за офіційним курсом НБУ станом на 30.10.17 складає 495229,65 грн.) - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у даній справі, що складаються з 12336,96 грн. судового збору за майновий характер спору, покладаються в даному разі на відповідача, з вини якого виник даний спір, який доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, ч.1 п.1-1 ст.80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Лекорна", Республіка Білорусь, реєстраційний номер 691800886, адреса: 223040 Мінська область, Мінський район, Боровлянський, с/з, аг. Лісовий, вул. Фабрична, б. За-1, прим. 8/3 (Банк : ВАТ "Банк БелВЕБ" Мінське відділення Центральне, код 10004, м. Мінськ, вул. Заславська 10, Р/р USD 016, Р/р RUR 029, Р/р EUR 032) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Лекорна (, юридична адреса: 62103, Харківська область, Богодухівський район, місто Богодухів, вулиця Млинова, будинок 2, банк отримувач: ПАТ "КРЕДОБАНК" Львів, Україна, , р/р 836, МФО 325365, кор. рахунок № , ПАТ "КРЕДОБАНК" Львів, Україна, JSC KREDOBANK Lviv, Ukraine SWIFT: WUCBUA2X Банк посередник: ВАТ "ПРОМСВЯЗЬБАНК", Москва, Російська Федерація Кореспондентський рахунок в РЦ №000000555 в ОПЕРУ Московського ГТУ Банку Росії БИК 044525555 ІПН НОМЕР_1 SWIFT: PRMSRUMM) заборгованість за Договором №0401/01 від 04.01.2017 в сумі 1070280,45 російських рублів (що за офіційним курсом НБУ станом на 30.10.17 складає 495229,65 грн.) та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 12336,96 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 707213,34 російських рублів провадження у справі припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 11.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_1