КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Справа№ 910/15525/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 06.12.2017

розглядаючи апеляційну скаргу Інституту рибного господарства Національної академії аграрних наук України

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017

у справі № 910/15525/17 (суддя - Пукшин Л.Г.)

за позовом Інституту рибного господарства Національної академії аграрних наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцепт Логистик Груп"

про розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Інститут рибного господарства Національної академії аграрних наук України 13.10.2017 (згідно відтиску штемпеля Господарського суду міста Києва на апеляційній скарзі) звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Києва від 04.10.2017 та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В своїх доводах апелянт посилається на те, що рішення місцевого господарського суду прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Тарасенко К.В., Гаврилюк О.М. прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №910/15525/17 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 05.12.17, у зв'язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, для розгляду справи №910/15525/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М., Коротун О.М.

Вказана судова колегія розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку і прийняла постанову у даній справі.

Представник позивача приймав участь у судовому засіданні, в якому надавав свої пояснення, підтримував доводи, що викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення - скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача приймав участь у судовому засіданні, в якому надавав свої пояснення, заперечував проти доводів, що викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.02.2006 між Інститутом рибного господарства Української академії аграрних наук (надалі - сторона-1/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нове місто" (надалі - сторона-2) було укладено договір № 12-14/77 часткової участі у будівництві житла малої та середньої поверховості по вул. Обухівській, 135-а в Святошинському районі міста Києва (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1.2. договору земельна ділянка - територія площею 14,5 га, що розташована по вул. Обухівській, 135-а в Святошинському районі міста Києва, та визначена в додатку № 1 до даного договору, що належить стороні -1 на підставі Державного акту на право постійного користування землею № 75-4-00025 від 09 квітня 2001 року.

Згідно з п. 1.1.3 договору об'єкт - житлові будинки малої та середньої поверховості з вбудовано-прибудованими нежилими приміщеннями, що мають бути збудовані на земельній ділянці, на будівництво яких складається окрема проектно-кошторисна документація і надається дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт. Кількість будівель, з яких складається об'єкт, буде визначена при розробці проектно-кошторисної документації.

Пунктом 1.1.3 договору передбачено, що сторона-1 - Інститут рибного господарства України академії аграрних наук, який діє за чинним законодавством України, наділений функціями замовника будівництва згідно з чинним законодавством України і має право на залучення сторони-2 для участі у проектуванні та спорудженні об'єкта, та за умовами даного договору може делегувати стороні-2 функції замовника будівництва об'єкту, а також за умовами цього договору зобов'язана виконати дії щодо передачі стороні-2 належної її частки в об'єкті.

Сторона-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нове місто" , юридична особа, що діє за законодавством України, яке отримує в порядку і на умовах, передбачених цим договором, право на фінансування розробки проектно-кошторисної документації та будівництво об'єкта і бере на себе зобов'язання за рахунок власних та залучених коштів здійснювати фінансування виготовлення проектно-кошторисної документації та спорудження об'єкта, в терміни та на умовах згідно з цим договором (п.1.1.5 договору).

Фінансування та організація процесу проектування і спорудження об'єкту покладається на сторону-2, сторона-1 вносить в установленому порядку право постійного користування земельною ділянкою для будівництва об'єкту (без зміни землекористувача) та надає стороні-2 право виступити інвестором та забезпечити будівництво об'єкту, а також сторона-1 виконує функції замовника будівництва. Сторони за цим договором можуть передавати (делегувати) одна одній частини своїх функцій, що оформлюється окремими угодами з наданням відповідних доручень (п.п. 2.2. п. 2 договору).

Згідно з п. 4.5. договору сторона-1 вносить в установленому порядку право постійного користування земельною ділянкою для будівництва об'єкту (без зміни землекористувача) та надає стороні-2 право виступити інвестором та забезпечити будівництво об'єкту та не здійснює фінансування будівництва об'єкту; сторона-2 забезпечує фінансування та здійснення будівництва об'єкту в розмірі 100% (сто відсотків) від необхідного обсягу.

Відповідно до п.п. 6.4.2.- 6.4.4 договору сторона-2 зобов'язана укласти відповідні договори та забезпечувати фінансування процесу збору вихідних даних на проектування об'єкту, укласти відповідні договори та забезпечувати фінансування процесу зміни цільового призначення земельної ділянки, на які буде здійснено будівництво об'єкту, укладати договори на виконання проектування та спорудження об'єкту.

В разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за цим договором, в тому числі, не обґрунтованої зміни його умов або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та цього договору (п. 7.1. договору).

Відповідно до п. 11.1 цей договір діє з моменту його підписання до моменту остаточного виконання сторонами своїх зобов'язань, проте у будь-якому випадку, до моменту отримання сторонами усіх необхідних документів, які підтверджують право на їх частку площ в об'єкті та оформлення передачі об'єкту на баланс експлуатуючої організації.

28.12.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нове місто" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Акцепт Логистик Груп" (надалі - відповідач) укладено угоду про заміну сторони в договорі №12-14/77 від 27.02.2006 часткової участі в будівництві житла малої та середньої поверховості на вул. Обухівській, 135-а в Святошинському районі міста Києва, за умовами якої в договорі сторону-2 ТОВ "Нове місто" () замінено на ТОВ "Акцепт Логистик Груп" (). При цьому, ТОВ "Нове місто" передає відповідачу, а відповідач приймає всі права та обов'язки сторони-2 (ТОВ "Нове місто") за договором. Права та обов'язки сторони-2 за договором переходять від ТОВ "Нове місто" до ТОВ "Акцепт Логистик Груп" з моменту набрання чинності цією угодою. З моменту набрання цією угодою чинності зобов'язання ТОВ "Нове місто" за договором припиняються.

Місцевим господарським судом встановлено, що позивачем, як замовником будівництва об'єкту, було замовлено та розроблено Містобудівне обґрунтування від 26.04.2007; Проект будівництва отримав позитивний висновок №11-00495-11 комплексної державної експертизи; погодження Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 22.03.2010,а також отримано дозвіл на виконання підготовчих робіт №1939-Св/С від 02.04.2010 та дозвіл на виконання будівельних робіт від 15.03.2012.

Крім того встановлено, що державним актом на право постійного користування землею №75-4-00025 від 09.04.2001, підтверджується право позивача на користування в тому числі земельною ділянкою площею 14,5 га, що розташована на вул. Обухівській, 135-а в Святошинському районі м. Києва, де проводиться будівництво об'єкту, цільове призначення земельної ділянки - "для обслуговування та експлуатації комплексу будівель і споруд інституту на вул. Обухівській, 135 та дослідного господарства "Нивки" у Ленінградському районі м. Києва".

У вересні 2017 року Інститут рибного господарства Національної академії аграрних наук України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцепт Логистик Груп" про розірвання договору.

В обґрунтування позовних вимог Інститут рибного господарства Національної академії аграрних наук України (позивач) зазначив, що ТОВ "Акцепт Логистик Груп" (відповідач) порушуються зобов'язання за договором № 12-14/77 від 22.02.2006 часткової участі у будівництві житла малої та середньої поверховості на вул. Обухівській, 135-а в Святошинському районі міста Києва. Зокрема, позивач вказує на невиконання з боку відповідача умов п. 6.4.3. договору стосовно укладення відповідних договорів та забезпечення фінансування процесу зміни цільового призначення земельної ділянки. А тому, на думку позивача, відповідачем допущене істотне порушення умов договору, що дає право позивачу на розірвання такого договору в порядку ст. 651 ЦК України.

При прийняті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Інститут рибного господарства Національної академії аграрних наук України 13.10.2017 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Києва від 04.10.2017 та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 1 пункту 4 статті 179 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Приписами статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним слід вважати таке порушення договору, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення мети договору.

Відповідно до статті 188 Господарського кодексу України розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Враховуючи наведене суд першої інстанції вірно зазначив, що підставою для розірвання договору в судовому порядку може бути істотне порушення умов договору однією із сторін. У даному випадку, як стверджує позивач, таким істотним порушенням є невиконання відповідачем обов'язку, визначеного пунктом 6.4.3. спірного договору.

Місцевим господарським судом встановлено, що на підставі рішенням Київської міської ради від 18.11.1999 за № 97/599 "Про оформлення права користування земельними ділянками " позивачу було надано право постійного користування земельною ділянкою площею 240,85 га для обслуговування та експлуатації комплексу будівель і споруд інституту на вул. Обухівській, 135 та дослідного господарства "Нивка" у Ленінградському районі у зв'язку із закріпленням майна на правах оперативного управління згідно зі статутом за рахунок земель дослідного господарства "Нивка" Українського науково-дослідного інституту рибного господарства, право користування якими посвідчується актом на право користування землею, зареєстрованим від 29.03.67 № 241".

Так, згідно з п. ґ ч. 1 ст. 95 Земельного Кодексу України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Нормами ст. 24 Закону України від 20.04.2000 № 1699-ІІІ "Про планування і забудову територій " фізичні та юридичні особи, заінтересовані в здійсненні будівництва об'єктів містобудування, подають письмову заяву про надання дозволу на будівництво до виконавчого органу відповідної ради або Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. Дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт у порядку, визначеному цим Законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.03.2007 Інститут рибного господарства України звертався до Київської міської державної адміністрації з проханням дозволити здійснити проектування і житлове будівництво малої та середньої поверховості на вул. Обухівській, 135 у Святошинському районі, на земельній ділянці що передана Інституту рибного господарства України рішенням Київської міської ради від 18.11.1999 за № 97/599 "Про оформлення права користування земельними ділянками", що посвідчено державним актом від 04.09.2001 №75-4-000025 за цільовим призначенням "для обслуговування та експлуатації комплексу будівель і споруд інституту на вул. Обухівській, 135 та дослідного господарства "Нивки" у Ленінградському районі м. Києва".

Статтею 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, зокрема, належить повноваження в галузі будівництва щодо надання відповідно до законодавства дозволу на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності.

Згідно з ч. 2 п. 3.1.1 Правил забудови м. Києва, що затверджені рішенням Київської міської Ради від 27 січня 2005 року № 11/2587, дозволом на проектування та будівництво об'єктів містобудування є розпорядження Київської міської державної адміністрації у разі наявності у забудовника документів, що Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України посвідчують право на земельну ділянку, право власності або користування об'єктом нерухомого майна.

В свою чергу, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 14.02.2008 за №164 "Про надання дозволу Інституту рибного господарства Української академії аграрних наук на проектування і житлове будівництво малої та середньої поверховості на вул. Обухівській, 135 у Святошинському районі" дозволено позивачу здійснити будівництво, відповідно до погодженої та затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації.

Пунктом 2 вказаного розпорядження Київської міської державної адміністрації від 14.02.2008 за №164 надано вказівку "дозволити здійснити проектування і житлове будівництво малої та середньої поверховості на вул. Обухівській, 135 у Святошинському районі на земельній ділянці, що передана Інституту рибного господарства України рішенням Київської міської ради від 18.11.1999 за №97/599 "Про оформлення права користування земельними ділянками", що посвідчено державним актом від 04.09.2001 №75-4-000025 за цільовим призначенням "для обслуговування та експлуатації комплексу будівель і споруд інституту на вул. Обухівській, 135 та дослідного господарства "Нивки" у Ленінградському районі м. Києва".

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 14.02.2008 за №164 було дозволено здійснювати проектування і житлове будівництво малої та середньої поверховості на вул. Обухівській, 135 у Святошинському районі на земельній ділянці, що передана Інституту рибного господарства НАН України рішенням Київської міської ради від 18.11.1999 за № 97/599. Отже, проведення відповідачем будівництва за адресою: вул. Обухівська, 135 у Святошинському районі не вважається порушенням використанням землі за цільовим призначення, та з урахуванням розпорядження Київської міської державної адміністрації від 14.02.2008 за №164 є правомірним.

Отже, посилання апелянта, на істотне порушення відповідачем умов договору, не підтверджується жодними доказами у справі та обумовлюються неправильним розумінням фактичних обставин, документів, доказів у системному зв'язку із нормами права, що регулюють спірні відносини.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" визначено, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З огляду на вищенаведене колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги Інституту рибного господарства Національної академії аграрних наук України про розірвання договору є необґрунтованими, такими, що не підтверджені доказами і не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі №910/15525/17 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на те, що доводи позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі № 910/15525/17 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Інституту рибного господарства Національної академії аграрних наук України - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Інституту рибного господарства Національної академії аграрних наук України на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі № 910/15525/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі №910/15525/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/15525/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у встановленому чинним законодавством порядку.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк