ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Справа № 05/14/2617

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Куровського С.В. - головуючого (доповідача),

суддів: Панової І.Ю., Поліщука В.Ю.,

за участю представників:

ФОП Пранченка В.М. - Новинського О.В. (адвокат, договір про надання правової допомоги від 28.11.2017),

Фонду державного майна України - Дюкаревої О.П. (дов. від 29.08.2015),

Міністерства енергетики та вугільної промисловості України - Янчука М.А. (дов. від 17.01.2017), Климася О.С. (дов. від 29.12.2016),

Державної інноваційної фінансово-кредитної установи - Кисловської В.В. (дов. від 13.06.2017),

кредиторів ОСОБА_8, ОСОБА_9,

ліквідатора - арбітражного керуючого Звєздічева М.О. (особисто),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційні скарги Фізичної особи-підприємця Пранченка Вадима Миколайовича

та Фонду державного майна України

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2017

та постанову господарського суду Черкаської області від 04.05.2017

у справі № 05/14/2617 господарського суду Черкаської області

за заявою Виробничо-комерційної фірми "Резон"

до Підприємства "Черкаський державний завод хімічних

реактивів"

про визнання банкрутом,

встановив:

Постановою господарського суду Черкаської області від 04.05.2017 у справі № 05/14/2617 (суддя Гура І.І.) відмовлено у задоволенні клопотання керуючого санацією боржника про продовження строку процедури санації боржника та його повноважень; припинено процедуру санації підприємства "Черкаський державний завод хімічних реактивів"; припинено повноваження керуючого санацією Онищенка Володимира Дмитровича; задоволено клопотання Державної податкової інспекції у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області про припинення процедури санації, визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Звєздічева М.О.; визнано підприємство "Черкаський державний завод хімічних реактивів" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Звєздічева Максима Олександровича; вирішено інші процесуальні питання.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2017 (колегія суддів у складі: М.Л. Доманська, О.М. Остапенко, К.В. Тарасенко) постанову господарського суду Черкаської області від 04.05.2017 у справі №05/14/2617 залишено без змін.

До Вищого господарського суду України з касаційним скаргами звернулися:

- Фізична особа-підприємець Пранченко Вадим Миколайович, який посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції від 04.05.2017 та постанову суду апеляційної інстанції від 04.10.2017, прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні клопотання ДПІ у м. Черкасах про припинення процедури санації, визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури; задовольнити клопотання керуючого санацією про продовження строку процедури санації та повноважень керуючого санацією;

- Фонд державного майна України, який з урахуванням заяви про уточнення, просить скасувати вказані вище постанову суду першої інстанції від 04.05.2017 та постанову суду апеляційної інстанції від 04.10.2017, справу передати на розгляд до господарського суду Черкаської області на стадію санації. В обґрунтування посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.205 ГК України, ст.ст. 1, 21 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 34, 43 ГПК України. Крім того вказує, що судами помилково були застосовані положення Закону про банкрутство в редакцій, яка дії з 19.01.2013.

Обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та учасників судового процесу, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ФОП Пранченка В.М. підлягає задоволенню частково, касаційна скарга Фонду державного майна України підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4-1 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон про банкрутство).

За частиною 1 ст. 2 Закону про банкрутство провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі про банкрутство Підприємства "Черкаський державний завод хімічних реактивів" порушено ухвалою суду першої інстанції від 16.10.2009.

Ухвалою суду першої інстанції від 29.08.2012 введено процедуру санації (відновлення платоспроможності) боржника, керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Лецкана В.Л.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.10.2012 ухвалу господарського суду Черкаської області від 29.08.2012 скасовано в частині призначення арбітражного керуючого Лецкана В.Л. керуючим санацією Черкаського державного заводу хімічних реактивів.

Ухвалою суду першої інстанції від 29.01.2013 керуючим санацією боржника призначено керівника цього підприємства Онищенка В.Д.

Ухвалою суду першої інстанції строк процедури санації боржника та повноважень керуючого санацією неодноразово продовжувася.

24.06.2016 до господарського суду Черкаської області надійшло клопотання керуючого санацією про продовження строку процедури санації та його повноважень на три місяці.

Голови комітету кредиторів - ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області 10.08.2016 звернувся до господарського суду Черкаської області з клопотання про припинення процедуру санації, визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційну процедуру, призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Звєздічева М.О.

Місцевий господарський суд, приймаючи постанову про визнання боржника банкрутом, виходив з того, що підприємством розрахунки з кредиторами не проведено у строки, передбачені планом санації, рекомендації Фонду державного майна України щодо плану санації учасниками комітету кредиторів не прийняті до уваги, керуючим санацією конкретні пропозиції по виконанню цих рекомендацій не викладені, та наявність рішень комітету кредиторів № 20 від 09.08.2016 та № 21 від 27.04.2017.

Апеляційний господарський суд погодився з висновком суду першої інстанції, зазначивши, що матеріали справи не містять план санації з тривалішим строком санації боржника, ніж початково встановлений, який би був схвалення зборами кредиторів (комітету кредиторів) та погоджений Фондом державного майна України, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення клопотання про продовження строку процедури санації. Враховуючи рішення комітету кредиторів визнав обґрунтованим рішення суду про визнання Підприємства "Черкаський державний завод хімічних реактивів" банкрутом та відкриття його ліквідаційної процедури.

Проте такий висновок колегія суддів Вищого господарського суду України вважає передчасними з огляду на таке.

Згідно з частиною 4 ст. 205 Господарського кодексу України у разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом. Умови, порядок та наслідки оголошення суб'єктів господарювання банкрутами встановлюється цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до частини 1 ст. 37 Закону у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю представників сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

Отже, боржник визнається банкрутом, коли господарським судом встановлено його неспроможність відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані вимоги кредиторів інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

Частиною 1 ст. 33 та частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що приймаючи рішення про визнання боржника банкрутом, суди попередніх інстанцій, посилаючись на рішення комітету кредиторів боржника, виходили з того, що керуючим санацією не здійснено жодних дій по виконанню плану санації, не було подано зміни до плану санації, не подано пропозицій потенційних інвесторів, які б хотіли прийняти участь в санації боржника та мали б документально підтверджені можливості вчинити певні дії на відновлення платоспроможності боржника, а подальше затягування процедури санації боржника є недоречним, недоцільним, призведе до порушення прав та інтересів кредиторів.

Тобто, постанова про визнання боржника банкрутом прийнята за відсутності належного дослідження фінансового становища боржника, з'ясування ознак його неплатоспроможності, встановлення обставин можливості задоволення боржником визнаних судом вимог кредиторів лише через застосування ліквідаційної процедури та відповідно наявності достатніх підстав для визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у справі.

Посилання судів попередніх інстанцій на ненадання боржником документальних доказів на підтвердження своєї платоспроможності, оскільки під час процедури санації боржника план санації не виконувався, у зв'язку з чим зросла поточна заборгованість боржника, колегія суддів оцінює критично з огляду на положення ст. 37 Закону про банкрутство та ст. 205 ГК України, відповідно до яких при винесенні постанови про визнання боржника банкрутом саме суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів.

У зв'язку з чим суд в обов'язковому порядку повинен з'ясувати як актив, так і пасив боржника та співставити дані обох величин.

Розмір пасиву боржника підлягає визначенню відповідно до затвердженого судом реєстру вимог кредиторів.

Відомості про актив боржника на час визнання боржника банкрутом мають міститися у звіті арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією) про фінансово - майновий стан боржника, а також у балансі боржника.

Колегія суддів Вищого господарського суду наголошує, що без проведення аналізу фінансово-господарської діяльності підприємства за останній період його діяльності не може бути встановлено активів боржника.

Однак, в оскаржуваних судових рішеннях зазначено лише, що "в даному випадку були виконані усі необхідні умови процедури розпорядження майном, складено та затверджено реєстр заявлених вимог кредиторів, проведено аналіз фінансово-майнового стану боржника, здійснено інвентаризацію активів боржника", "що пасив боржника перевищує його актив (що підтверджується матеріалами справи)", без наведення конкретних даних про розмір активу і пасиву боржника, та без зазначення переліку майна (майнових активів) боржника.

Відмовляючи в задоволенні клопотання керуючого санацією про продовження процедури санації та визнаючи боржника банкрутом, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою доводи керуючого санаціє про постійне проведення заходів, направлених на виконання плану санації та відновлення його платоспроможності, що дало змогу підприємству функціонувати та здійснювати господарську діяльність, про що керуючий санацією регулярно звітував суду, надаючи пояснення про фінансово-господарську діяльність боржника (а.с. 117-179 т. 47).

Вказуючи на незадовільну роботу керуючого санацією, зокрема, щодо неподання змін до плану санації, суди попередніх інстанцій поза увагою залишили відповідь Фонду державного майна України щодо відхилення запропонованих керуючим санацією змін до плану санації, які на виконання рішення комітету кредиторів були подані на погодження до Фонду, який їх відхилив з пропозицією розробити новий план санації, який передбачатиме продаж майна Підприємства як ЦМК шляхом його приватизації.

Не було надано належної оцінки й поясненням керуючого санацією про відсутність заборгованості з виплати заробітної плати, відновлення виробничої діяльності підприємства та нові укладені договори про випуск продукції, з посиланням на рішенням ДП "НАЕК "Енергоатом" від 10.08.2016 № РШ-П 0.03.081-16, яким Підприємство "Черкаський державний завод хімічних реактивів" затверджено постачальником хімічних реагентів для атомних електростанцій, а також забезпечення ядерних установок та створення умов для оперативного задоволення виробничих потреб атомних електростанцій у необхідній продукції.

Зазначені обставини свідчать, що боржника було визнано банкрутом без належного дослідження обставин, що підтверджують факт його неоплатності, тобто недостатності майна для задоволення вимог кредиторів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що приймаючи постанову про визнання Підприємства "Черкаський державний завод хімічних реактивів" банкрутом, місцевий господарський суд в порушення вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", належним чином не перевірив майновий стан боржника, дані про його активи та пасиви, не перевірив, які саме дії вчинено керуючим санацією на виконання плану санації, належним чином не з'ясував питання щодо можливості продовження процедури санації, в тому числі з огляду на погодження передачі Підприємства до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України з метою отримання відповідного статусу особливо небезпечного підприємства хімічної галузі промисловості.

Залишаючи постанову господарського суду першої інстанції без змін, господарський суд апеляційної інстанції вказаних недоліків суду першої інстанції не усунув, на зазначені вище обставини уваги не звернув та не дав їм належної оцінки. В той час як відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм матеріального та процесуального права, що призвели до неповного з'ясування обставин справи, та порушення принципу безпосередності судового розгляду, в тому числі дослідження доказів у їх сукупності, на які посилалися учасники провадження під час оскарження вищенаведених судових рішень, у зв'язку з чим висновки судів про визнання боржника банкрутом та перехід до ліквідаційної процедури, враховуючи вимоги Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", є передчасними.

Відповідно до частини 2 ст. 111-5 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а відтак оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з передачею справи до господарського суду Черкаської області.

Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду слід взяти до уваги викладене у даній постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, дати належну правову оцінку доказам, доводам та запереченням учасників судового процесу і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Пранченка Вадима Миколайовича задовольнити частково.

Касаційну скаргу Фонду державного майна України задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2017 та постанову господарського суду Черкаської області від 04.05.2017 по справі №05/14/2617 скасувати.

Справу № 05/14/2617 направити на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

Головуючий Куровський С.В.

Судді Панова І.Ю.

Поліщук В.Ю.