РІШЕННЯ

05.12.2017Справа №910/19893/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/19893/17

за позовом Інститута металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України, м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Дейв Груп», м. Київ,

про стягнення 9 883,19 грн.,

за участю представників:

позивача - Шерстюка М.П. (довіреність від 15.11.2017 №61-468);

відповідача - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Інститут металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України (далі - Інститут) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Дейв Груп» (далі - Товариство) про стягнення за неналежне виконання умов договору оренди від 05.03.2014 № 47/14-К нерухомого майна, що знаходиться у віданні НАН України та обліковується на балансі Інституту (далі - Договір): 7 689,06 грн. заборгованості з оренди; 1 828,15 грн. відшкодування податку на землю; 66,69 грн. заборгованості за електроенергію; 299,29 грн. заборгованості за опалення, а всього 9 883,19 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 порушено провадження у справі; призначено судовий розгляд на 05.12.2017.

30.11.2017 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні 05.12.2017 надав пояснення по суті спору та просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представники відповідача у судове засідання 05.12.2017 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином; вимоги ухвали суду не виконали і відзив на позовну заяву не подали.

Ухвала Господарського суду міста Києва була надіслана учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті такої ухвали та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, до матеріалів справи долучено конверт з ухвалою суду, які повернуті з адреси відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як місцезнаходження Товариства, з відміткою пошти «такого буд.нема.».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 05.12.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.03.2014 Інститутом (орендодавець) та Товариством (орендар) укладено Договір, за умовами якого:

- орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне майно приміщення (далі - майно) площею 45,25 м2, розміщене за адресою: м. Київ, бульвар Академіка Вернадського, 36, на першому поверсі складу металів з АПК, та перебуває на балансі Інституту, вартість якого визначена відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 19.11.2013 і становить за незалежною оцінкою станом на 31.10.2013 - 136 716 грн. (пункт 1.1 Договору);

- орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.1995 № 786 (зі змінами), або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - листопад - грудень 2013 року та січень 2014 року. Орендна палата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції - 1 207,27 грн. Крім орендної плати орендар сплачує орендодавцю за розрахунками орендодавця: відшкодування комунальних платежів, відшкодування податку на землю, витрати на утримання будинку та прилеглої території, інші витрати за Договором про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (пункт 3.1 Договору);

- орендар зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату (пункт 5.4 Договору);

- Договір діє з 05.03.2014 до 31.12.2015 включно (пункт 10.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором з оренди державного майна та відшкодування комунальних послуг.

Судом встановлено, що позивач передав, а відповідач прийняв нежитлове приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі від 05.03.2014 № б/н, який підписано повноважними представниками та скріплено печатками сторін.

У частині першій статті 762 ЦК України зазначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами першою та четвертою статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Крім того, пунктами 1 та 3 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідачем було повернуто орендоване приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі від 31.07.2014 № б/н.

Вказаний акт підписано учасниками процесу та скріплено печатками без зауважень.

Разом з тим, відповідач договірні зобов'язання в частині здійснення платежів з орендної плати, витрат на утримання майна (в тому числі земельний податок) та комунальні послуги належним чином не виконав, внаслідок чого виникла така заборгованість:

- 7 689,06 грн. орендної плати;

- 66,69 грн. боргу за електроенергію;

- 1 828,15 грн. відшкодування податку на землю;

- 299,29 грн. боргу за опалення.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін.

Згідно зі статтею 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини сьомої статті 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Оскільки, 31.07.2014 відповідачем було повернуто позивачу приміщення, то і Договір припинив свою дію.

Слід зазначити, що сторонами було проведено звірку, станом на 25.07.2014 та узгоджено заборгованість за Договором.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення боргу з орендної плати, відшкодування податку на землю, заборгованості за електроенергію та опалення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Дейв Груп» (04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, 53; ідентифікаційний код 36867897) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь Інституту металофізики ім. Г.В. Курдюмова Національної академії наук України (03142, м. Київ, бульвар Академіка Вернадського, 36; ідентифікаційний код 05417331): 7 689 (сім тисяч шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 06 коп. заборгованості з оренди; 1 828 (одну тисячу вісімсот двадцять вісім) грн. 15 коп. відшкодування податку на землю; 66 (шістдесят шість) грн. 69 коп. заборгованості за електроенергію; 299 (двісті дев'яносто дев'ять) грн. 29 коп. заборгованості за опалення та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 11.12.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук