ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Справа № 925/330/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівАлєєвої І.В., Корсака В.А.
за участю представників:
позивачівСніцар І.В., Качанов О.Г.
відповідачане з'явився (про час та місце судового засідання повідомлені належно)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали спільної касаційної скаргифізичної особи-підприємця Сніцара Івана Володимировича та фізичної особи-підприємця Качанова Олександра Григоровича
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 04.09.2017
у справі№925/330/17 Господарського суду Черкаської області
за позовом1)фізичної особи-підприємця Сніцара Івана Володимировича; 2)фізичної особи-підприємця Качанова Олександра Григоровича
доУманської міської ради
проукладення договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Сніцар Іван Володимирович, фізична особа-підприємець Качанов Олександр Григорович звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Уманської міської ради про укладення договору оренди землі від 22.12.2016, в редакції позивачів по протоколу розбіжностей від 28.01.2017.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.05.2017 (суддя Чевгуза О.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, фізична особа-підприємець Качанов Олександр Григорович та фізична особа-підприємець Сніцар Іван Володимирович звернулися до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 (головуючий суддя Горчарова С.А., судді Суховий В.Г., Коротун О.М.) спільну апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Качанова Олександра Григоровича та фізичної особи-підприємця Сніцар Івана Володимировича на рішення Господарського суду Черкаської області від 29.05.2017 повернуто на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із рішення Господарського суду Черкаської області від 29.05.2017 та ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017, фізична особа-підприємець Сніцар Іван Володимирович та фізична особа-підприємець Качанов Олександр Григорович звернулися до Вищого господарського суду України із спільною касаційною скаргою, в якій просять їх скасувати, та прийняти нове рішення по суті спору з урахуванням істотних умов договору щодо площі земельної ділянки і необґрунтованості нарахованої суми у розмірі 294192,76 грн.

Скаржник вважає, що оскаржувані судові рішення прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України, при цьому судами не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, неправильно та неповно досліджені докази, а також невірно застосовані норми як матеріального так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2017 у даній справі визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Алєєва І.В., Корсак В.А.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 21.11.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 06.12.2017.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, позивачів, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити касаційну скаргу з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, вперше спільна апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Сніцара Івана Володимировича та фізичної особи-підприємця Качанова Олександра Григоровича була повернута Київським апеляційним господарським судом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Повертаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції вказав про те, що оскільки фізична особа-підприємець Сніцар Іван Володимирович та фізична особа-підприємець Качанов Олександр Григорович є самостійними учасниками судового процесу, кожний з позивачів повинен був сплатити судовий збір окремим платіжним документом, у розмірі, передбаченому Законом Україну "Про судовий збір".

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що вимоги до форми і змісту апеляційної скарги визначені в ст. 94 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою апеляційна скарга подається у письмовій формі і повинна містити:

1) найменування апеляційного господарського суду, до якого подається скарга;

2) найменування місцевого господарського суду, який прийняв рішення, номер справи та дату прийняття рішення;

3) вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, а також підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення, з посиланням на законодавство і матеріали, що є у справі або подані додатково;

4) перелік документів, доданих до скарги.

Апеляційна скарга підписується особою, яка подає скаргу або її представником.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційні скарги підписані фізичною особою-підприємцем Сніцар Іваном Володимировичем та фізичною особою-підприємцем Качановим Олександром Григоровичем спільно.

Відповідно до п. 2.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами, внесеними Постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2015 №2), у разі об'єднання позовних вимог майнового характеру відповідно до статті 58 ГПК, а також у випадках подання позовної заяви кількома позивачами до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі заявлених кожним з них вимог окремим платіжним документом (абзац перший частини шостої статті 6 Закону). Закон не містить заборони й можливості сплати усієї суми судового збору одним з кількох позивачів у справі; визначальним у такому разі є факт повного надходження належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У випадку якщо один з позивачів звільнений від сплати судового збору, загальна сума останнього зменшується пропорційно долі заявлених ним вимог.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що законом не заборонено сплату судового збору одним з кількох позивачів у справі одним платіжним дорученням.

Повертаючи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Сніцар Івана Володимировича та фізичної особи-підприємця Качанова Олександра Григоровича вдруге, Київський апеляційний господарський суд вказав про те, що скаргу було подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку, встановленого п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Переглядаючи в касаційному порядку ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає про наступне.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до ст. 13 Конвенції визначає, що кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі незалежно від того, що порушення було вчинене особами, які діяли в офіційній якості.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги та наголошує, що відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Приписами ст. 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Також, колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 14 Закону України "Про судоустрій України", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 51 Господарського процесуального кодексу України процесуальні дії вчиняються у строки, встановлені цим Кодексом. Перебіг процесуального строку, обчислюваного роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. У випадках, коли останній день строку припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вказує, що не приймаючи до розгляду спільну апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Сніцар Івана Володимировича та фізичної особи-підприємця Качанова Олександра Григоровича, Київський апеляційний господарський суд обмежив суб'єктів оскарження у здійсненні прав, передбачених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України.

А відтак, оскаржувану ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 не можна визнати законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим її слід скасувати, а справу направити до Київського апеляційного господарського суду зі стадії прийняття спільної апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Сніцар Івана Володимировича та фізичної особи-підприємця Качанова Олександра Григоровича до розгляду.

В прохальній частині касаційної скарги скаржники також просили переглянути в касаційному порядку рішення Господарського суду Черкаської області від 29.05.2017.

Відповідно до статті 107 Господарського процесуального кодексу України сторони, мають право подати касаційну скаргу на рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку.

Враховуючи ту обставину, що рішення Господарського суду Черкаської області від 29.05.2017 в апеляційному порядку переглянуто не було, колегія суддів відмовляє у задоволенні касаційної скарги в цій частині.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Сніцара Івана Володимировича та фізичної особи-підприємця Качанова Олександра Григоровича задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 у справі №925/330/17 скасувати, справу направити на розгляд до Київського апеляційного господарського суду зі стадії прийняття спільної апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Сніцара Івана Володимировича та фізичної особи-підприємця Качанова Олександра Григоровича до розгляду.

Головуючий суддя М. Данилова

Судді І. Алєєва

В. Корсак