ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Справа № 922/2944/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (дов. НМХ № 106031 від 06.11.17 р.);

відповідача ОСОБА_2 (дов. № 11 від 29.09.17 р.),

розглянувши апеляційну скаргу відповідача (вх.3353Х/3-38) на рішення господарського суду Харківської області від 17.10.2017 року у справі №922/2944/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця", м.Одеса

до Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "КАІС", м.Харків

про стягнення 124940 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Українсько-американського спільного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "КАІС" про стягнення 124940 грн. штрафу, нарахованого на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України, за неправильне зазначення в залізничній накладній №44012201 назви та адреси одержувача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.10.2017 року у справі № 922/2944/17 (суддя Калантай М.В.) позов задоволено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції не вірно застосував норми матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення, оскільки відповідач змінив вантажоодержувача без зміни станції призначення, що передбачено ст.43 Статуту залізниць України. Крім того, відповідач вказує, що у спірній накладній він вірно зазначив код одержувача, у звязку з чим відсутні підстави для застосування ст.122 Статуту залізниць України, оскільки диспозиція наведеної норми передбачає обовязкове неправильне зазначення відправником коду та адреси одержувача одночасно.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки відповідач не вірно зазначив у залізничній накладній адресу одержувача вантажу, а отже, згідно ст.ст.24, 122 Статуту залізниць України та п.5.5 Правил оформлення перевізних документів, він несе відповідальність у вигляді сплати штрафу у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезень. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із залізничної накладної №44012201, 03.03.2017 року УАСП ТОВ «КАІС» відправлено зі станції ОСОБА_3 залізниці вагони №№95398608, 95324869 з вантажем "Зерно кукурудзи" до станції призначення - "Жовтнева" Одеської залізниці (а.с.11).

У вказаній накладній відповідач (відправник) вказав одержувача - «ООО "ТИС" для компанії "TIS-ZERNO SERVICES LTD" (для ОСОБА_4)", 67543 Одеська область, Комінтернівський р-н., с Візірка, вул.Чапаева, б.60», код одержувача 0539.

Загальна провізна плата за накладною №44012201 складає 24988 грн. (12494 грн. за вагон №95398608 та 12494 грн. за вагон №95324869).

Позивач зазначає, що 09.03.2017 року вказані вагони прибули на станцію призначення - Жовтнева Одеської залізниці, однак були затримані на станції призначення, оскільки вантажоодержувача, вказаного в залізничній накладній №44012201, там не існувало.

09.03.2017 року станцією Жовтнева Одеської залізниці направлена телеграма №15 на станцію відправлення - ОСОБА_3 залізниці, в якій повідомлено, що вказаного у накладній №44012201 одержувача на станції немає, у звязку з чим необхідно терміново направити підтвердження про одержувача вантажу (а.с.13).

10.03.2017 року станція ОСОБА_3 залізниці надіслала телеграмою №01 відповідь про те що, вантаж слід видати одержувачу « 0539 ООО МСП Ніка-Тера, м.Миколаїв, вул.Айвазовського,23, код ЕДРПОУ 22439446» (а.с.13).

10.03.2017 року позивачем складено акт загальної форми №3 (Форма ГУ-23), в якому зафіксовано, що в накладній №44012201 від 03.03.2017 року, в графі 4, відправником не вірно зазначено назву та адресу одержувача (підтверджується телеграмою зі станції ОСОБА_3 залізниці №01 від 10.03.2017 року), що є підставою для стягнення з УАСП ТОВ «КАІС» штрафу в розмірі 124940 грн. на підставі ст. ст.118, 122 Статуту залізниць України (а.с.9).

До акту додано довідку-розрахунок, відповідно до якої, штраф за неправильно зазначені у накладній відомості про вантажоодержувача нараховується УАСП ТОВ «КАІС» у пятикратному розмірі від провізної плати, у відповідності до ст.118 Статуту залізниць, та складає 124940 грн. (а.с.10).

12.03.2017 року станцією Жовтнева Одеської залізниці також складено накопичувальну картку (форма ФДУ-92) №12030609 зборів за роботи (послуги) та штрафів, повязаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу), відповідно до якої УАСП ТОВ «КАІС» є платником штрафу в розмірі 124940 грн. за неправильно вказані дані в накладній №44012201 (а.с.12).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення з УАСП ТОВ «КАІС» штрафу в розмірі 124940 грн. на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України.

Відповідач проти позову заперечував та зазначав, що в накладній №44012201 ним вірно вказано код одержувача, а отже, в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ст.122 Статуту залізниць України, оскільки вказана правова норма передбачає обовязкове неправильне зазначення як коду та і адреси одержувача одночасно.

Судова колегія враховує наступне.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць України, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

У відповідності до вимог статті 122 Статуту залізниці України, за неправильне зазначення в накладній маси, кількості місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача, з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту.

Крім того, згідно п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів (затв. наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644), якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України.

Статтею 118 Статуту залізниці України зазначений штраф передбачений у розмірі п'ятикратної вартості провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності….вантажовідправника…засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не вірно зазначено назву та адресу одержувача вантажу в залізничній накладній №44012201 від 03.03.2017 року, а саме: «ООО "ТИС" для компанії "TIS-ZERNO SERVICES LTD" (для ОСОБА_4)", 67543 Одеська область, Комінтернівський р-н., с Візірка, вул.Чапаева, б.60», код 0539, тоді як, за цим кодом вантажоодержувачем є «ООО МСП Ніка-Тера, м.Миколаїв, вул.Айвазовського,23, код ЕДРПОУ 22439446».

Вказана обставина підтверджується телеграмами станцій відправлення та призначення №15 від 09.03.2017 року та №01 від 10.03.2017 року про уточнення одержувача вантажу (а.с.13).

Отже, відповідачем допущено порушення, яке полягає у неправильному зазначенні у накладній назви та адреси одержувача вантажу, що згідно ст.122 Статуту залізниць України та п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, є підставою для притягнення його до відповідальності у вигляді сплати штрафу.

Факт вчинення відповідачем порушення, передбаченого ст.122 Статуту залізниць України та п.5.5 Правил оформлення перевізних документів, зафіксовано в акті загальної форми №3 від 10.03.2017 року, складеному станцією Жовтневою Одеської залізниці.

Вказаний акт складено позивачем відповідно до статті 129 Статуту залізниць України та є належним доказом обставин, які в ньому зафіксовано.

Загальна провізна плата за накладною №44012201 складає 24988 грн.

Позивачем правомірно, у відповідності до ст.118 Статуту залізниць України, нараховано відповідачу штраф в розмірі 124940 грн., що є пятикратною вартістю провізної плати за всю відстань перевезень.

Відповідач зазначає про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.122 Статуту залізниць України, оскільки вказана правова норма передбачає обовязкове неправильне зазначення як коду та і адреси одержувача одночасно.

В п. 6 роз'яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.2002 № 04-5/601 зазначено, що стаття 122 Статуту встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. У розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Враховуючи наведене, доводи відповідача є безпідставними, оскільки для застосування статті 122 Статуту залізниць України не вірно має бути вказана хоча б одна відомість (код або адреса одержувача).

З огляду на вищевикладнене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 124940 грн.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що він змінив вантажоодержувача без зміни станції призначення в порядку, передбаченому ст.43 Статуту залізниць України.

Відповідно до статті 43 Статуту залізниць України, вантажовідправник має право змінити зазначеного у накладній вантажоодержувача без зміни станції призначення.

Заява про зміну вантажоодержувача подається начальнику станції відправлення з доданням вантажної квитанції. У разі неможливості подання вантажної квитанції відправник подає копію письмового або телеграфного повідомлення на адресу першого вантажоодержувача про таку зміну.

Залізниця виконує розпорядження відправника лише у тому випадку, якщо вантаж не видано одержувачу.

Таким чином, для зміни вантажоодержувача, відповідно до вказаної норми, саме вантажовідправник повинен звернутись до начальника станції відправлення із відповідною заявою.

Відповідач, зазначаючи про зміну ним з власної ініціативи одержувача вантажу, не надав суду жодних доказів звернення до начальника станції відправлення із відповідною заявою.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що саме позивач, після прибуття вагонів на станцію виявив відсутність одержувача, вказаного у накладній та у звязку з цим надіслав на станцію відправлення телеграму №15 від 09.03.2017 року з вимогою уточнити одержувача вантажу.

Отже, відповідачем не доведено, що він вчиняв будь-які дії для зміни вантажоодержувача до того, як позивач виявив неправильність заповнення відповідачем в накладній назви та адреси отримувача вантажу.

Крім того, при зміні вантажоодержувача вказується новий код, назва та адреса одержувача.

Однак, з накладної №44012201 вбачається, що відповідачем допущено помилку в назві та адресі одержувача, тоді як сам код одержувача - 0539 був зазначений вірно та не змінювався.

Якщо позивачем було вказано в залізничній накладній код однієї юридичної особи (як одержувача), а назву та адресу- іншої юридичної особи, то це свідчить саме про помилку, невірне зазначення вантажоодержувача, а не про переадресацію вантажу.

В іншому випадку, всі дані належали б одній юридичній особі.

Враховуючи наведене, доводи відповідача є безпідставними та не підтвердженими належними та достатніми доказами.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про відсутність негативних наслідків та збитків від вчиненого відповідачем правопорушення, у звязку з чим відповідач вважає обгрунтованим зменшення суми нарахованого штрафу до однократного розміру провізної плати.

Судова колегія приймає до уваги, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не заявляв суду клопотання про зменшення розміру штрафу.

Таке клопотання відсутнє в матеріалах справи в письмовому вигляді.

В судовому засіданні 06.12.2017 року представник відповідача вказав, що заявляв таке клопотання суду першої інстанції в усному вигляді.

Однак, в протоколах судових засідань від 26.09.2017 року, 17.10.2017 року не зазначено про те, що відповідач заявляв клопотання про зменшення розміру штрафу.

В тексті апеляційної скарги відповідач зазначає про обгрунтованість зменшення розміру пені, однак, відповідне клопотання відсутнє в мотивувальній та прохальній частині скарги.

В судовому засіданні 06.12.2017 року представник відповідача заявив усне клопотання про зменшення розміру штрафу до 24988 грн.

Відповідно до ч.3 ст.101 ГПК України, в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача, оскільки такі вимоги не були заявлені ним в суді першої інстанції та не можуть бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що позивачем, при зверненні до суду із позовом, не надіслано відповідачу копію позовної заяви, яка додана до позову, а документи, що додані до позовної заяви, не відповідали опису поштового відправлення.

Судова колегія приймає до уваги, що 11.09.2017 року представник відповідача ознайомився з матеріалами справи, про що свідчить його заява №894/2 від 11.09.2017 року (а.с.23).

Таким чином, ще до першого судового засідання у даній справі, яке відбулось 26.09.2017 року, відповідач був ознайомлений зі змістом позовної заяви та доданих до неї документів та в подальшому приймав участь в розгляді справи (зокрема, був присутній в судових засіданнях, надавав письмові пояснення).

За таких обставин, доводи відповідача в апеляційній скарзі про порушення його прав не приймаються судом, оскільки не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 17.10.2017 року у справі № 922/2944/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 11.12.2017 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н.В.