ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 рокуСправа № 10/Б-743
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
за участю представників сторін:

ДП "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора Зубик Ю.З. -

Живаго О.Л.,

Громадян ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 - ОСОБА_12, ОСОБА_13,

Генеральної прокуратури України - Збарих С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 25.10.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі № 10/Б-743 Господарського суду Тернопільської області за заявою Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. до відповідачів: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_11, про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, в межах провадження у справі № 10/Б-743 за заявою Державної податкової інспекції у Теребовлянському районі про визнання банкрутом Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів",-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області 25.10.2016 року (суддя Сидорук А.М.) у задоволенні заяви Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в межах провадження у справі № 10/Б-743 про банкрутство Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі № 10/Б-743 (колегія суддів: Желік М.Б. - головуючий, Галушко Н.А., Данко Л.С.) апеляційну скаргу Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. б/н від 27.10.2016 року залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Тернопільської області від 25.10.2016 року у справі № 10/Б-743 залишено без змін, стягнуто судовий збір у розмірі 15 515,08 грн. в дохід державного бюджету України з коштів Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" у порядку черговості, визначеної ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 25.10.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Білошкап О.В., вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.08.2016 року Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. звернулось до господарського суду Тернопільської області із заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в межах провадження у справі № 10/Б-743 про банкрутство Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів", в якій просив:

-витребувати з незаконного володіння громадян ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_15 на користь Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" комплекс, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

-визнати право власності Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" на комплекс, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

-витребувати з незаконного володіння громадян ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на користь Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" комплекс, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1;

-визнати право власності Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" на комплекс, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Відмовляючи у задоволенні заяви Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, суд першої інстанції послався на відсутність правових підстав для витребування спірного майна у відповідачів по справі-фізичних осіб та у зв'язку з цим не застосував до спірних правовідносин заявлену представником відповідачів позовну давність.

Переглянувши справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції залишив без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в межах провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів", однак, свій висновок про відмову в задоволенні заяви Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності обґрунтував пропуском позовної давності.

Колегія суддів з таким висновком суду апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до п.4.2 Статуту Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів", затвердженого 06.04.2003 року, майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, що не суперечать чинному законодавству та цьому статуту. Згідно з п.4.4 статуту відчуження засобів виробництва, що є державною власністю і закріплених за підприємством, здійснюється за погодженням з органом управління майном у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 28.09.2006 року, виданого Струсівською сільською радою на підставі рішення виконкому від 31.08.2006 року №109, на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Теребовлянський район, с. Струсів, вул.Заводська, буд.1, а саме: адміністративний корпус, А, 909,8 кв.м.; майонезний цех В, 1082,6 кв.м.; будинок банкомиючої машини, Г, 383,3 кв.м.; будинок БРУ ВАК, Д, 216,1 кв.м.; будинок ректифікаційної колони, Е, 100,9 кв.м.; прибудова до майонезного цеху, Є, 129,3 кв.м.; склад, Ж, 430,0 кв.м.; будинок полісолодових екстрактів, З, 688,5 кв.м.; цех розливу горілки номер 2, І, 369,5 кв.м.; солодовня, Ї, 478,5 кв.м.; гаражі, К, 288,8 кв.м.; котельня, Н, 414,3 кв.м.; матеріальний склад номер 1, О, 69.8 кв.м.; матеріальний склад, П, 299,4 кв.м.; мазутосховище, Р, 57,3 кв.м.; склад готової продукції, С, 240,9 кв.м.; механічна майстерня, Т, 320,0 кв.м.; приміщення фільтр-прес ККС, У, 214,4 кв.м.; резервуар, І; резервуар, IІ; артскважина, III; артскважина, IV; вимощення, V; огорожа, 1; ворота, 2, власник зазначеного майна - Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів", форма власності - загальнодержавна, частка - 1/1.

Згідно свідоцтва про право власності від 09.11.2006 року, виданого Струсівською сільською радою на підставі рішення виконкому від 31.08.2006 року №130, на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Теребовлянський район, с. Струсів, вул.Заводська, буд.1а, а саме: цех по виробництву горілчаних виробів №1, А, 1168,8 кв.м.; тарний склад, Б, 272,7 кв.м.; цех КМК, варочна, В, 335,7 кв.м.; будинок спиртопідвалу, Г, 397,5 кв.м., власник майна - Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів", форма власності - загальнодержавна, частка - 1/1.

02.06.2008 року Мінагрополітики України видало Наказ № 345 "Про перелік державних підприємств, установ і організацій, що належать до сфери управління Мінагрополітики України", в який під № 872 включене Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів" с.Струсів, Теребовлянського району Тернопільської області.

Як встановлено судами, до переліку підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Мінагрополітики України, та акціонерних товариств, функції з управління корпоративними правами яких здійснює Мінагрополітики України, затвердженим Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України 07 грудня 2015 року № 469, належить Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів", код ЄДРПОУ 375125.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 10.03.2010 року Західно-Українською товарною біржею було проведено аукціон з продажу нерухомого майна ДП "Струсівський комбінат продтоварів", а саме: будівлі та споруди -промплощадки, допоміжні споруди та об'єкти інженерного забезпечення і комунікації, обладнання за ціною 618 106,50 грн. Переможцем торгів став Сьома Богдан Андрійович, який запропонував ціну 618 106,50 грн. за нерухоме майно ДП "Струсівський комбінат продтоварів".

За результатами аукціону 04.06.2010 року між ДП "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора Кузика Є.І. та Сьомою Б.А. укладено договори купівлі-продажу майна та акти прийому-передачі.

В подальшому, 04.11.2010 року між Сьомою Б.А. (продавець) та покупцями: ОСОБА_10 (покупець 1), ОСОБА_8 (покупець 2), ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (покупці 3), ОСОБА_15 (покупець 4), ОСОБА_9 (покупець 5) був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого продавець передає за плату, а покупці приймають і оплачують комплекс, що знаходиться в АДРЕСА_1, а саме:

- ОСОБА_10 приймає і оплачує 4/100 частки вищевказаного комплексу, що становлять: гаражі (цегляні), загальною площею 288,8 кв.м., зазначені в плані під літ."К";

- ОСОБА_8 приймає і оплачує 12/100 часток вищевказаного комплексу, що становлять: адміністративний корпус (цегляний), загальною площею 759,2 кв.м., зазначені в плані під літ."А";

- ОСОБА_7 та ОСОБА_6 приймають в рівних частках і оплачують 25/100 часток вищевказаного комплексу, що становлять: будинок ректифікаційної колони (цегляний), загальною площею 100,9 кв.м., зазначений в плані під літ."Е"; будинок полісолодових екстрактів (цегляний), загальною площею 688,5 кв.м., зазначений в плані під літ."З"; цех розливу горілки номер 2 (цегляний), загальною площею 369,5 кв.м., зазначений в плані під літ."І"; солодовня (цегляна) загальною площею 478,5 кв.м., зазначений в плані під літ."Ї"; артскважина (залізна), зазначена в плані під цифр. ІІІ;

- ОСОБА_15 приймає і оплачує 34/100 частки вищевказаного комплексу, що становлять: майонезний цех (цегляний), загальною площею 1082,6 кв.м., зазначений в плані під літ."В"; будинок банкомиючої машини (цегляний), загальною площею 383,3 кв.м., зазначений в плані під літ."Г"; будинок БРУ ВАК (цегляний), загальною площею 216,1 кв.м., зазначений в плані під літ."Д"; прибудова до майонезного цеху (цегляна), загальною площею 129,3 кв.м., зазначена в плані під літ."Є"; склад (шиферний), загальною площею 430 кв.м., зазначений в плані під літ."Ж"; артскважина (залізна); огорожа (залізобетонні панелі), зазначена в плані під цифр.1; ворота (металеві), зазначені в плані під цифр.2; вимощення (асфальтне), зазначене в плані під цифрV;

- ОСОБА_9 приймає і оплачує 25/100 часток вищевказаного комплексу, що становлять: котельня (цегляна), загальною площею 414,3 кв.м., зазначена в плані під літ."Н"; матеріальний склад номер 1 (цегляний), загальною площею 69,8 кв.м., зазначений в плані під літ."О"; матеріальний склад (цегляний), загальною площею 299,4 кв.м., зазначений в плані під літ."П"; мазутосховище (цегляне), загальною площею 57,3 кв.м., зазначене в плані під літ."Р"; склад готової продукції (цегляний), загальною площею 240,9 кв.м., зазначений в плані під літ."С"; механічна майстерня (цегляна), загальною площею 320,0 кв.м., зазначена в плані під літ."Т"; приміщення фільтр-прес ККС (цегляне), загальною площею 214,4 кв.м., зазначене в плані під літ."У".

Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.11.2010р. посвідчений приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області Мєшковою Н.Ф. за реєстровим № 3220.

Крім цього, 04.11.2010 року між Сьомою Б.А. (продавець) та покупцями: ОСОБА_9 (покупець 1), ОСОБА_10 (покупець 2) був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого продавець передає за плату, а покупці приймають і оплачують комплекс, що знаходиться в с. Струсів Теребовлянського району Тернопільської області, вул. Заводська, буд. 1а, а саме::

- покупець 1 приймає і оплачує 33/50 частки вищевказаного комплексу, що становлять: цех по виробництву горілчаних виробів № 1 (цегляний), загальною площею 1168,8 кв.м., зазначений в плані під літ."А"; тарний склад (цегляний), загальною площею 272,7 кв.м., зазначений в плані під літ."Б";

- покупець 2 приймає і оплачує 17/50 часток вищевказаного комплексу, що становлять: цех КМК, варочна (цегляний), загальною площею 335,7 кв.м., зазначений в плані під літ."В"; будинок спиртопідвалу (цегляний) загальною площею 397,5 кв.м., зазначений в плані під літ."Г".

Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.11.2010р. посвідчений приватним нотаріусом Теребовлянського районного нотаріального округу Тернопільської області Мєшковою Н.Ф. за реєстровим № 3213.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, на дату звернення ліквідатора із заявою до господарського суду власниками спірного майна, а саме: комплексу за адресою: АДРЕСА_2 згідно з даними Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна є:

- ОСОБА_6, форма власності - приватна спільна часткова, 25/200;

- ОСОБА_7, форма власності - приватна спільна часткова, 25/200;

- ОСОБА_8, форма власності - приватна спільна часткова, 12/100;

- ОСОБА_10, форма власності - приватна спільна часткова, 4/100;

- ОСОБА_9, форма власності - приватна спільна часткова, 25/100;

- ОСОБА_15, форма власності - приватна спільна часткова, 34/100.

Власниками спірного майна комплексу за адресою: АДРЕСА_1, є:

- ОСОБА_9, форма власності - приватна спільна часткова, 33/50;

- ОСОБА_10, форма власності - приватна спільна часткова, 17/50;

- ОСОБА_11, форма власності - приватна спільна часткова, 17/50.

Також з матеріалів справи вбачається, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.07.2011р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 27.12.2011р., в справі господарського суду Тернопільської області №15/106-1776 за позовом ТОВ "Агентство корпоративного управління" до Західно-Української товарної біржі та ДП "Струсівський комбінат продтоварів" про визнання недійсними результатів аукціону, позов задоволено: визнано недійсними результати аукціону, проведеного Західно-Українською товарною біржею 10.03.2010р., оформлені протоколом №7 від 10.03.2010р. з тих підстав, що при проведені аукціону було порушено вимоги чинного законодавства України щодо порядку отримання згоди органу управління на відчуження майна ДП "Струсівський комбінат продтоварів".

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 03.12.2013 року (залишеній без змін у частині визнання недійсними договорів постановою Вищого господарського суду України від 10.06.2014р.) у справі №10/Б-743 визнано недійсними договори купівлі - продажу майнових комплексів, укладені між Державним підприємством "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора Кузика Євгена Івановича та Сьомою Богданом Андрійовичем з тих підстав, що при їх при укладенні спірних договорів не було дотримано вимог чинного законодавства України щодо отримання згоди органу управління на відчуження майна Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів".

При розгляді спорів про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути власник майна (фізичні, юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів), який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але в якої майно перебувало у володінні за законом або договором, зокрема на підставі цивільно-правових договорів (зберігання, майнового найму тощо), в оперативному управлінні, на праві повного господарського відання, а також на інших підставах, встановлених законом.

Незаконним володільцем може бути і добросовісний, і недобросовісний набувач.

Добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати про те, що майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати.

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, відповідно до частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, Державне підприємство "Струсівський комбінат продтоварів" належить до сфери управління Мінагрополітики України і відчуження його майна можливе лише за попередньою згодою вказаного органу.

Постановою № 803 від 06.06.2007 року Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок відчуження об'єктів державної власності, частиною третьою пункту 8 якого визначено, що рішення про надання згоди на відчуження майна приймається відповідним суб'єктом управління у формі розпорядчого акта.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.07.2011р. у справі №15/106-1776 від 13.07.2011 року, яка була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 27.12.2011 року, встановлено відсутність згоди Міністерства аграрної політики України на відчуження майна Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" на комплекси, що знаходяться за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3

Зокрема, в зазначеній постанові суд апеляційної інстанції вказав про те, що лист Міністерства аграрної політики України № 37-11-4-15/13281 від 29.07.2009 року не є доказом згоди держави на відчуження майна ДП "Струсівський комбінат продтоварів". Оскільки вищезазначений лист Мінагрополітики України не є розпорядчим актом, він не може бути доказом згоди органу управління на відчуження державного майна. Зі змісту наказу Міністерства аграрної політики України № 400 від 02.07.2008р. не вбачається надання згоди даного міністерства на відчуження майна ДП "Струсівський комбінат продтоварів". Відтак, при проведенні аукціону, оформленого протоколом № 7 від 10.03.2010р., порушено вимоги чинного законодавства України щодо отримання згоди органу управління на відчуження майна Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів".

Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_11 придбали майно у власність за відплатним договором і є добросовісними відповідачами.

Оскільки визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна-майнових комплексів не свідчать про відсутність волі власника, виключно з наявністю якої закон пов'язує можливість витребування майна від добросовісного набувача, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 388 ЦК України для витребування у володіння відповідачів спірного нерухомого майна.

Розглянувши заяву представника відповідачів про застосування позовної давності відповідно до ст. 267 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин позовної давності, оскільки відсутні правові підстави для витребування спірного майна у відповідачів по справі.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Так, переглянувши справу в порядку ст.ст.99,101 ГПК України та залишивши без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції про недоведеність відсутності волі власника при укладенні спірних договорів купівлі-продажу нерухомого майна ДП "Струсівський комбінат продтоварів", оскільки судом першої інстанції не було взято до уваги висновки, викладені в постанові Вищого господарського суду України від 10.06.2014р. про те, що при укладенні спірних договорів не було дотримано вимог чинного законодавства України щодо отримання згоди органу управління Міністерства аграрної політики на відчуження майна Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів".

Разом з тим, розглянувши подані представником відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_11 заяви про застосування спливу позовної давності, суд апеляційної інстанції встановив, що перебіг позовної давності почався 28.12.2011 і закінчися 28.12.2014 року.

Відповідно до ст.265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Врахувавши вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в межах провадження у справі № 10/Б-743 про банкрутство Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" необхідно відмовити з підстав спливу позовної давності.

Однак, застосувавши до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності, суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 05.10.2016 року у справі №916/2129/15 (№16/092) про те, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника. Законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення ЦК України про набувальну давність (ст. 344 ЦК України). А тому положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку ст. 388 ЦК України не застосовуються.

Відповідно до ст.111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судом апеляційної інстанції під час вирішення спору не було враховано вище наведений висновок Верховного Суду України щодо застосування позовної давності, отже, в порушення ст. 43 ГПК України було неповно з'ясовані обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, у зв'язку з цим оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Відповідно до статті 111-7 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або в постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з п.3 ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом.

З огляду на викладене та враховуючи вимоги ст. 111-9 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до Львівського апеляційного господарського суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі № 10/Б-743 скасувати.

Справу № 10/Б-743 передати на новий розгляд до Львівського апеляційного господарського суду.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Коваленко В.М.
Короткевич О.Є.