РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017Справа №910/23640/16
За позовом Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ»

До Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ»

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

1. Публічне акціонерне товариство «Київгаз»

2. Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про стягнення 166 683,05 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Ганченко М.О. - по дов.

від відповідача: Миролюбова О.В. - по дов.

від третьої особи 1: Данилевський О.М. - по дов.

від третьої особи 2: Бернацька О.В. - по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядалась справа за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» про стягнення 56 425,73 грн.

Ухвалою суду від 27.12.2016р. порушено провадження по справі № 910/23640/16, розгляд справи призначено на 01.02.2017р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 15.02.2017р. у справі № 910/23640/16 в задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» було відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2017р. у справі № 910/23640/16, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 15.02.2017р. у справі № 910/23640/16 - без змін.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2017р. у справі № 910/23640/16, Публічне акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» звернулося з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2017р. касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» задоволено частково. Рішення Господарського суду м. Києва від 15.02.2017 у справі № 910/23640/16 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2017р. у справі № 910/23640/16 скасовано, а справу № 910/23640/16 постановлено передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно автоматичного розподілу справ, справу № 910/23640/16 було передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Ухвалою від 17.10.2017р. справа №910/23640/16 прийнята до свого провадження суддею Спичаком О.М. та призначена до розгляду на 06.11.2017р. Одночасно, вказаною ухвалою залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство «Київгаз» та Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України».

27.10.2017р. представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом було розглянуто та задоволено.

03.11.2017р. представником позивача також було подано письмові пояснення по справі та заяву про збільшення позовних вимог, вирішення питання щодо прийняття якої судом відкладено на наступне судове засідання.

06.11.2017р. представником третьої особи 1 було подано письмові пояснення по справі.

Представником відповідача у судовому засіданні 06.11.2017р. було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи. Представниками інших учасників судового процесу клопотання відповідача було підтримано. Вказане клопотання було розглянуто та задоволено судом.

Ухвалою від 06.11.2017р. розгляд справи було відкладено на 20.11.2017р.

Представником позивача 20.11.2017р. через відділ діловодства суду було подано додаткові письмові пояснення по суті справи.

Представником відповідача 17.11.2017р. через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву.

Судом у судовому засіданні було прийнято раніше подано позивачем заяву про збільшення позовних вимог як таку, що відповідає приписам ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

Представником третьої особи 1 у судовому засіданні було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представником позивача було надано усні пояснення по суті спору, згідно яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Представником відповідача проти задоволення позовних вимог було надано заперечення.

Представником третьої особи 1 було надано усні пояснення по суті спору.

Представником третьої особи 2 також було надано усні пояснення по суті спору.

Ухвалою від 20.11.2017р. розгляд справи було відкладено на 04.12.2017р.

Представником відповідача у судовому засіданні 04.12.2017р. було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також заявлено усне клопотання про відкладення розгляду спору, яке судом задоволено частково.

Представником позивача було надано усні пояснення по суті спору, згідно яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Представником відповідача проти задоволення позовних вимог було надано заперечення.

Представником третьої особи 1 було надано усні пояснення по суті спору.

Представником третьої особи 2 також було надано усні пояснення по суті спору.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 04.12.2017р. було оголошено перерву до 06.12.2017р.

Представником відповідача у судовому засіданні було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке розглянуто та задоволено судом.

Представником третьої особи 2 у судовому засіданні 06.12.2017р. було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке розглянуто та задоволено судом.

Представником позивача було надано усні пояснення по суті спору, згідно яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Представником відповідача проти задоволення позовних вимог було надано заперечення.

Представником третьої особи 1 було надано усні пояснення по суті спору.

Представником третьої особи 2 також було надано усні пояснення по суті спору.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами в судовому засіданні 06.12.2017р.

В судовому засіданні 06.12.2017р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників всіх учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.05.2017р. Публічним акціонерним товариством «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» було направлено на адресу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» лист №4371/4-03 від 17.05.2016р. «Щодо договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами з 01.04.2016». У вказаному листі позивачем було зазначено, що у зв'язку з тим, що листом №26-1765-1.2-16 від 30.03.2016р., яким проінформовано про не включення до вартості природного газу, який поставляється Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», тарифу за його транспортування магістральними газопроводами, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» зобов'язано укласти договір на транспортування природного газу з Публічним акціонерним товариством «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» з 01.04.2016р. До означеного листа було додано договір на транспортування природного газу. На підтвердження направлення на адресу відповідача вказаного листа, позивачем було додано до матеріалів справи список згрупованих поштових відправлень, фіскальний чек №0369 від 19.05.2016р. та поштове повідомлення №182. При цьому, судом прийнято до уваги, що адреса, на яку здійснювалось відправлення, відповідає зазначеній у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Разом з листом №4371/4-03 від 17.05.2016р. заявником також було скеровано відповідачу акт №04-16- від 30.04.2016р. наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами на суму 8789,04 грн.

Проте, за поясненнями позивача, які з боку відповідача було підтверджено, Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами з 01.04.2016р. підписано не було, акт наданих послуг, скріплений підписом повноважної особи на печаткою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» не повернуто та не оплачено.

13.06.2016р. позивачем направлено на адресу відповідача акт №05-16- від 31.05.2016р. наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами на суму 6219,94 грн. та рахунок на його оплату. На підтвердження направлення вказаного акту заявником надано суду список згрупованих поштових відправлень за 13.06.2016р., фіскальний чек №2558 від 13.06.2016р. та поштове повідомлення №446.

З представлених суду списку згрупованих поштових відправлень за 11.07.2016р., поштового повідомлення №108 та фіскального чека №5229 від 11.07.2016р. вбачається, що 11.07.2016р. позивачем було направлено відповідачу акт №06-16- від 30.06.2016р. на суму 746,39 грн. та рахунок на його оплату.

Однак, за поясненнями заявника, вимоги останнього виконано не було, акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з квітня по червень 2016р. не оплачено.

10.08.2016р. Публічним акціонерним товариством «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» було скеровано на адресу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» вимогу №1 вих.№6736/10-05 від 09.08.2016р., в якій вказано про необхідність оплатити надані послуги з транспортування природного газу за період з квітня по червень 2016р. в розмірі 15 755,37 грн. На підтвердження направлення вказаної вимоги заявником представлено суду список згрупованих поштових відправлень, фіскальний чек №7937 від 10.08.2016р. та поштове повідомлення №396.

14.11.2016р. Публічним акціонерним товариством «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» на адресу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» було направлено акт №10-16- від 31.10.2016р. наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами на суму 16734,29 грн. та рахунок на його оплату, на підтвердження чого представлено суду список згрупованих поштових відправлень за 14.11.2016р., поштове повідомлення №143 та фіскальний чек №8839 від 14.11.2016р.

Згідно списку згрупованих поштових відправлень від 15.12.2016р. та фіскального чека №3674 від 15.12.2016р. позивачем направлявся відповідачу акт наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №11-16- від 30.11.2016р. на суму 22825 грн. та рахунок на його оплату.

Наразі, судом прийнято до уваги, що обсяги спожитого природного газу, які було покладено в основу нарахування плати за його транспортування, визначено позивачем на підставі відомостей щодо обсягів споживання, які було наведено Публічним акціонерним товариством «Київгаз» в листах №1559/20 від 14.07.2016р., №1674/18 від 26.07.2016р., №266/18 від 04.11.2016р., а також актах приймання передачі природного газу, складених відповідачем та третьою особою 2 у межах договору №1396/16-ТЕ-41 від 21.12.2015р.

16.01.2017р. позивачем було направлено відповідачу акт наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №12-16- від 31.12.2016р. на суму 28 926,56 грн., на підтвердження чого надано суду список згрупованих поштових відправлень та фіскальний чек №7279 від 16.01.2017р.

Листом №1124/4-03 від 15.02.2017р. Публічним акціонерним товариством «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» було направлено відповідачу акт №01-17- від 31.01.2017р. на суму 32810,40 грн. та рахунок на його оплату. На підтвердження направлення вказаних документів заявником надано суду список згрупованих поштових відправлень та фіскальний чек №0265 від 15.02.2017р.

Листом №1942/04-03 від 17.03.2017р. позивачем направлено відповідачу акт №02-17- від 28.02.2017р. наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами на суму 28435,68 грн. та рахунок на його оплату. На підтвердження направлення вказаних документів заявником надано до матеріалів справи список згрупованих поштових відправлень, фіскальний чек №3014 від 17.03.2017р.

Листом №2614/403 від 14.04.2017р. Публічним акціонерним товариством «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» скеровано відповідачу акт наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №03-17- від 31.03.2017р. на суму 17061,41 грн. та рахунок на оплату, на підтвердження чого надано суду список згрупованих поштових відправлень та фіскальний чек №5544 від 10.04.2017р.

Згідно листа №3528/4-03 від 13.05.2017р. позивачем скеровано відповідачу акт наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №04-17- від 30.04.2017р. на суму 653,71 грн. та рахунок на його оплату, на підтвердження чого надано до матеріалів справи список згрупованих поштових відправлень за 13.05.2017р. та фіскальний чек №7537 від 13.05.2017р.

Судом враховано, що обсяги газу, за транспортування якого позивачем виставлялись акти та рахунки на оплату, підтверджуються листом №3251/18 від 23.10.2017р. Публічного акціонерного товариства «Київгаз», а також актами приймання передачі природного газу, складених відповідачем та третьою особою 2 у межах договору №1546/1617-ТЕ-41 від 23.09.2016р.

Вказані вище акти Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» підписано та оплачено не було, з огляду на що Публічним акціонерним товариством «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» було направлено на адресу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» вимогу №5852/10-03 від 23.10.2017р. про сплату заборгованості за транспортування природного газу за січень-квітень 2017р.

Проте, за поясненнями позивача, які з боку відповідача не заперечувались, Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» вимоги Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» виконано не було, акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з квітня 2016р. по квітень 2017р. не оплачено, що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачем наголошено на відсутності у Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» обов'язку з оплати позивачу послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з квітня 2016р. по квітень 2017р. з огляду на відсутність між сторонами укладеного у визначеному чинним законодавством України порядку договору на транспортування природного газу. До того ж, вказаним учасником судового процесу зазначено про наявність у спірний період договору на поставку природного газу з третьою особою 2 та договору на розподіл природного газу, укладеного з третьою особою 1.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та з огляду на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, які наведено у постанові від 04.10.2017р., що у відповідності до ст.111-12 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, господарський суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» не підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Положеннями пп.2 п.2 Постанови №1729 від 27.12.2001р. Кабінету Міністрів України «Про забезпечення споживачів природним газом», що втратила чинність 16.07.2016р., було встановлено, що потреба в природному газі суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі, блочних (модульних) котелень, котелень, установлених на дахові та прибудованих, задовольняється з ресурсів імпортованого природного газу Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». Реалізація природного газу для задоволення потреб цих суб'єктів господарювання здійснюється Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та суб'єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом.

Відповідно до п.10 Порядку забезпечення споживачів природним газом, затвердженого Постановою №1729 від 27.12.2001р. Кабінету Міністрів України «Про забезпечення споживачів природним газом», було передбачено, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» укладає з газотранспортними, газодобувними підприємствами та суб'єктами господарювання, що мають ліцензію на здійснення розподілу природного і нафтового газу, договори про транспортування природного газу.

Згідно з п.12 вказаного Порядку газотранспортні та газодобувні підприємства Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», а також суб'єкти господарської діяльності, що мають ліцензію на розподіл природного і нафтового газу забезпечують рівні умови доступу до газотранспортної системи для всіх суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності; а також забезпечують транспортування природного газу в обсягах, визначених постачальниками за регульованим тарифом, відповідно до договорів, укладених із зазначеними постачальниками.

Типовим договором на постачання природного газу за регульованим тарифом, затвердженим Постановою №35 від 22.01.2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, (втратила чинність 27.11.2015 р.), було передбачено, що взаємовідносини між постачальником та газорозподільним/ газотранспортним підприємством у частині розподілу/транспортування газу до пунктів призначення регулюються окремим договором на розподіл/транспортування природного газу, укладеним між постачальником та газорозподільним/газотранспортним підприємством. При цьому, згідно з п. 4.2 типового договору у випадках, передбачених законодавством, до ціни на природний газ додаються: збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності (тимчасово до 01 січня 2016 року); тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами; тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами; тариф на постачання газу за регульованим тарифом;податок на додану вартість.

Таким чином, суб'єкти господарювання, які виробляють теплову енергію, у тому числі, блочних (модульних) котелень, котелень, установлених на дахові та прибудованих, в рамках договору на постачання природного газу оплачували постачальнику як вартість газу, так і вартість наданих послуг з постачання, транспортування та розподілу природного газу на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Правовідносини у частині розподілу/транспортування газу до пунктів призначення регулювалися окремим договором між постачальником та газорозподільним/газотранспортним підприємством.

01.10.2015 р. набрав чинності Закон України «Про ринок природного газу».

Цей Закон визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону України «Про ринок природного газу» з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб'єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов'язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою №758 від 01.10.2015р. Кабінету Міністрів України затверджено Положення про покладання спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносин у перехідний період), яке визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов'язків, що покладаються на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів на ринку природного газу на строк з 01.05.2016 року по 31.03.2017 року.

Зокрема, у п. 16 цього Положення (з урахуванням відповідних змін) визначено, що Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у період з 01.05.2016р. у по 31.03.2017р. (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, та населенню в розмірі 4942 гривні за 1000 куб. метрів, а для виробництва теплової енергії для релігійних організацій - в розмірі 2471 гривня за 1000 куб. метрів.

Окрім того, у п.5 Постанови №3159 від 29.12.2015р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, «Про встановлення загального тарифу на транспортування природного газу, тарифів на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами» з 01 квітня 2016 року установлений тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами для Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» відповідно до території ліцензованої діяльності газорозподільних підприємств, зокрема, для Публічного акціонерного товариства «Київгаз» - у розмірі 563,40 грн. (у редакції Постанови №420 від 24.03.2016 року НКРЕКП) з 01.10. 2016 року - 532,20 грн. (у редакції постанови НКРЕКП №1610 від 27.09.2016). Цією ж постановою встановлений середньозважений тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами в розмірі 513,70 грн за 1000 м 3 без урахування податку на додану вартість.

Згідно з п. 45 ч. 5 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що транспортування природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Отже, з наведеного у сукупності полягає, що з прийняттям Закону України «Про ринок природного газу» та Положення про покладання спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносин у перехідний період) відбулось розмежування функцій розподілу, транспортування та постачання природного газу усім споживачам, і визначено, що споживач, якому постачається природний газ з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, сплачує постачальнику Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» лише вартість природного газу, без урахування вартості послуг з транспортування магістральними трубопроводами та розподілу природного газу оператору газотранспортної системи.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

За приписами ч. 2 ст. 12 Закону України «Про трубопровідний транспорт» підприємства, установи та організації трубопровідного транспорту здійснюють приймання, збереження, перевантаження і транспортування трубопроводами, у тому числі з метою транзиту, вуглеводнів, хімічних продуктів, води та інших продуктів і речовин на основі договорів з урахуванням економічної ефективності та пропускної спроможності магістральних трубопроводів.

У п. 1 гл. 1 розд. VIII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою №2493 від 30.09.2015 р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, вказано, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Оператор газотранспортної системи не має права відмовити в укладенні договору транспортування за умови дотримання заявником вимог щодо його укладення, передбачених цим розділом. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування. З моменту укладення договору транспортування замовник послуг транспортування також одержує право доступу до віртуальної точки, на якій відбувається передача природного газу.

Крім того, у п. 1 розд. II Правил постачання природного газу, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року N 2496, та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, передбачено, що підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об'єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального EIC-коду як суб'єкту ринку природного газу; наявність у споживача, об'єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального EIC-коду як суб'єкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача; відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Відповідно до пп. 4 п. 5 розд. II Правил постачання природного газу умови щодо найменування оператора газорозподільчої мережі/газотранспортної системи, з яким споживач уклав договір розподілу/транспортування природного газу є істотними та обов'язковими для договору постачання природного газу.

Таким чином, правовідносини між оператором газотранспортної системи та споживачем щодо послуг з транспортування природного газу регулюються договором, що укладається відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого Постановою №2497від 30.09.2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, укладання такого договору відповідно до вимог чинного законодавства є обов'язковою передумовою укладення договору постачання природного газу, за яким постачальник поставляє споживачу природний газ у необхідних для споживача об'ємах (обсягах), і здійснюється не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа на основі типового договору.

Наразі, твердження відповідача щодо відсутності у останнього обов'язку з оплати позивачу вартості послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з квітня 2016р. по квітень 2017р. з огляду на відсутність між сторонами укладеного у визначеному чинним законодавством України порядку договору на транспортування природного газу, суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 180 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 181 Господарського кодексу України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Згідно із ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як було встановлено судом вище, 19.05.2017р. Публічним акціонерним товариством «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» було направлено на адресу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» лист №4371/4-03 від 17.05.2016р. «Щодо договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами з 01.04.2016». У вказаному листі позивачем було зазначено про те, що у зв'язку з тим, що листом №26-1765-1.2-16 від 30.03.2016р., яким було проінформовано про те, що вартість природного газу, який поставляється Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» не включає вартості його транспортування магістральними газопроводами, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» зобов'язано укласти договір на транспортування природного газу з Публічним акціонерним товариством «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» з 01.04.2016р. До означеного листа було додано договір на транспортування природного газу. На підтвердження направлення на адресу відповідача вказаного листа, позивачем було додано до матеріалів справи список згрупованих поштових відправлень, фіскальний чек №0369 від 19.05.2016р. та поштове повідомлення №182. При цьому, судом прийнято до уваги, що адреса, на яку здійснювалось відправлення, відповідає зазначеній у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Проте, за поясненнями позивача, які з боку відповідача було підтверджено, Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» з Публічним акціонерним товариством «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами з 01.04.2016р. підписано не було.

Суд зазначає, якщо сторона, яка одержала проект договору, укладення якого є обов'язковим в силу закону, не відповіла на пропозицію, не підписала цей договір, водночас, і не склала протокол розбіжностей у двадцятиденний строк, проте здійснила фактичні дії щодо його виконання (зокрема, отримала надані послуги, оплатила їх, тощо), то в такому разі обставина відсутності договору у формі єдиного документа, підписаного обома сторонами, сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від обов'язку оплатити вартість послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується цими послугами зі згоди виконавця послуг. Вказану позицію висловлено Вищим господарським судом України у постанові від 04.10.2017р. по розглядуваній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків можуть бути як договори, так і інші правочини (п. 1). Окрім того, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України).

За таких обставин, у такому випадку, зобов'язання відповідача оплатити послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства (Правил постачання природного газу, Кодексу газотранспортної системи) та з фактичних дій постачальника і споживача цих послуг.

Одночасно, посилання відповідача на наявність у спірний період договору на поставку природного газу з третьою особою 2 та договору на розподіл природного газу, укладеного з третьою особою 1, суд до уваги не приймає, як такі, що не нівелюють обов'язку Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» оплатити послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період з квітня 2016р. по квітень 2017р. саме позивачу.

При цьому, з урахуванням вказівок Вищого господарського суду України, які наведено у постанові від 04.10.2017р., що у відповідності до ст.111-12 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, господарський суд зазначає наступне.

Частиною ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що газотранспортна система - це технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об'єктами і спорудами, пов'язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу; оператор газотранспортної системи - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Як вбачається з представлених суду документів, та не заперечуються учасниками судового процесу, на підставі ліцензії серії АЕ №194511 від 28.02.2013р. Публічне акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ» здійснює транспортування природного газу трубопроводами (від точок входу в газотранспортну систему України до точок виходу з газотранспортної системи України), тобто, фактично позивач є оператором газотранспортної системи України.

У п.3.3 статуту заявника вказано, що останній здійснює діяльність з транспортування природного газу магістральними газопроводами.

Наразі, судом прийнято до уваги пояснення представника позивача про те, що об'єкти Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» не підключені до газотранспортної системи (магістральні трубопроводи), оператором якої є Публічне акціонерне товариство «УКРТРАНСГАЗ», а підключені до газорозподільчої системи, оператором якої є Публічне акціонерне товариство «Київгаз», що отримує про транспортований Публічним акціонерним товариством «УКРТРАНСГАЗ» природний газ для подальшого розподілу до об'єктів відповідача.

Наразі, наявність договірних відносин на поставку природного газу з третьою особою 2 та розподіл природного газу з третьою особою 1 не свідчить про те, що Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» було оплачено послуги з транспортування природного газу за спірний період.

При цьому, в контексті означеного суд звертає увагу на те, що у період з 04.2016р. по 04.2017р. були чинними тарифи на розподіл природного газу, які затверджені Постановою №431 від 24.03.2016р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Київгаз».

Вказаною постановою затверджено структуру тарифу на послуги з розподілу природного газу, до якої включено: тариф; планована тарифна виручка (дохід); плановані виробничі витрати; матеріальні витрати; у т. ч.: вартість газу на технологічні та власні потреби; вартість матеріалів (паливо, електроенергія, витрати на ремонт, інші матеріальні витрати); витрати на оплату праці; нарахування на зарплату; амортизаційні відрахування; інші витрати; у т. ч.: повірка та ремонт лічильників; інші витрати; витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню; прибуток; у т. ч.: податок на прибуток.

Тобто, з наведеного полягає, що до складу тарифу на розподіл природного газу вартість послуг з його транспортування не включена, а отже, посилання відповідача на правовідносини з Публічним акціонерним товариством «Київгаз» не свідчать про оплату Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» вартості послуг з транспортування природного газу саме третій особі 1.

Одночасно, з представлених суду документів вбачається, що 21.12.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» (споживач) було укладено договір №1396/16-ТЕ-41 постачання природного газу.

Зі змісту п.5.1 вказаного правочину вбачається, що регульована ціна на природний газ не включає вартості тарифу на транспортування та розподіл природного газу.

Згідно п.12 договору №1396/16-ТЕ-41 від 21.12.2015р. останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх підписів печатками та діє в частині реалізації газу з 01.01.2016р. до 31.03.2016р., а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання.

Додатковою угодою №3 від 31.03.2016р. строк дії договору №1396/16-ТЕ-41 від 21.12.2015р. в частині поставки газу продовжено до 30.04.2016р.

Відповідно до додаткової угоди №4 від 30.04.2016р. строк дії договору №1396/16-ТЕ-41 від 21.12.2015р. в частині поставки газу продовжено до 30.09.2016р.

23.09.2016р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» (споживач) було укладено договір №1546/1617-ТЕ-41 постачання природного газу.

За умовами п.5.1 вказаного правочину регульована ціна на природний газ не включає вартості тарифу на транспортування та розподіл природного газу.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу правовідносин відповідача та третьої особи 2 полягає, що до вартості поставленого Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» природного газу, вартість послуг з його транспортування не включена, а отже, посилання відповідача на договір з Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не свідчать про оплату Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» вартості послуг з транспортування природного газу саме третій особі 2.

Одночасно, з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, з урахуванням вказівок Вищого господарського суду України, ухвалою від 06.11.2017р. судом було зобов'язано відповідача надати суду документально підтверджені письмові пояснення щодо оплати (з визначенням відповідної правової підстави - договору, тощо) будь-яким особам послуг за транспортування природного газу магістральними трубопроводами у спірний період.

Проте, заявником витребуваних судом документів надано не було, доказів оплати будь-яким особам послуг за транспортування природного газу магістральними трубопроводами у спірний період не надано.

З приводу наведеного суд вважає за доцільне звернути увагу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» на таке.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред'явлення таких роз'яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

В свою чергу, обов'язок доказування, встановлений статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Однак, незважаючи на наведене вище, відповідачем належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів оплати будь-яким особам, в тому числі, третім особам 1 та 2 послуг за транспортування природного газу магістральними трубопроводами за квітень 2016р. - квітень 2017р. не надано.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості та наявності підстав для задоволення в повному обсязі позовних вимог, Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» в частині стягнення заборгованості в розмірі 163 202,42 грн.

При цьому, вирішуючи питання настання строку оплати послуг за транспортування природного газу, судом враховано наступне.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Оскільки згаданою статтею 530 Цивільного кодексу України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо (п.1.7 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Судом вище було встановлено обставини направлення позивачем на адресу відповідача актів наданих послуг та рахунків на їх оплату за спірний період.

Одночасно, судом також вказувалось про те, що 10.08.2016р. Публічним акціонерним товариством «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» було скеровано на адресу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» вимогу №1 вих.№6736/10-05 від 09.08.2016р., в якій було вказано необхідність оплатити надані послуги з транспортування природного газу за період з квітня по червень 2016р. в сумі 15 755,37 грн. На підтвердження направлення вказаної вимоги заявником представлено суду список згрупованих поштових відправлень, фіскальний чек №7937 від 10.08.2016р. та поштове повідомлення №396.

Також Публічним акціонерним товариством «УКРТАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» було направлено на адресу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» вимогу №5852/10-03 від 23.10.2017р. про сплату заборгованості за транспортування природного газу за січень-квітень 2017р.

Отже, виходячи з наведеного, судом було встановлено обставини настання строку оплати послуг з транспортування природного газу за спірний період.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд також дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача про стягнення 3% річних в сумі 569,78 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2910,85 грн. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на порушення відповідачем строків оплати послуг з транспортування природного газу за період з квітня по червень 2016р., заявником за період з 20.08.2016р. по 02.11.2017р. було нараховано 3% річних на суму 569,78 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2910,85 грн.

Здійснивши перевірку наведеного заявником розрахунку, суд дійшов висновку, що останній є арифметично вірним, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Всі інші клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судовий збір згідно з приписами ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Одночасно, за приписами п.4.4 Постанови №7 від 21.02. 2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи результати апеляційного та касаційного оскарження рішень по справі, враховуючи кінцеві висновки суду щодо задоволення позовних вимог, судові витрати за оскарження судових актів підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерськ» (01015, м.Київ, вул.Старонаводницька, 4-В, ) на користь Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» (01021, м.Київ, Кловський Узвіз, будинок 9/1, ) в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» Публічного акціонерного товариства «УКРТАНСГАЗ» (03065, м.Київ, Солом'янський район, проспект Комарова, будинок 44, код ЄДРПОУ ВП 23517243) основний борг в сумі 163202,42 грн., 3% річних в розмірі 569,78 грн., інфляційні втрати в сумі 2910,85 грн. та судові витрати в розмірі 5669,65 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням по справі законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

08.12.2017 р.

Суддя О.М. Спичак