ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р.Справа № 915/1117/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 12.12.2016 року № 1279;

від відповідача не зявились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації, м. Миколаїв

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.11.2017 року

у справі № 915/1117/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Київ в особі Миколаївської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м.Миколаїв

до відповідача: Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації, м. Миколаїв

про стягнення 16 860 грн. 10 коп.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство Укртелеком, м.Київ в особі Миколаївської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Миколаїв звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації, м. Миколаїв, в якій просило суд стягнути з Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації, м. Миколаїв на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком суму боргу в розмірі 16 860 грн. 10 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.11.2017 року у справі № 915/1117/17 (суддя Фролов В.Д.) позов задоволено, стягнуто з Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації, м. Миколаїв на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком суму боргу в розмірі 16 860 грн. 10 коп., а також відшкодовано позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації, м. Миколаїв з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.11.2017 року у справі № 915/1117/17 і залишити позовну заяву Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Київ без задоволення, визнати Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації, м. Миколаїв неналежним відповідачем по стягненню суми заборгованості перед Публічним акціонерним товариством Укртелеком.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права і неповним зясуванням всіх обставин справи.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 року у справі № 915/1117/17 прийнято до провадження і призначено до розгляду, а також зобовязано Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації надати суду до 11.12.2017 року докази направлення апеляційної скарги позивачу.

01.12.2017 року до Одеського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення апеляційної скарги з додатками позивачу. Судовою колегією клопотання задоволено та долучено документи до матеріалів справи.

07.12.2017 року через канцелярію суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією долучено до матеріалів справи.

Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації, м. Миколаїв в апеляційній скарзі, крім іншого, просило суд розглянути справу без участі представника відповідача. Судовою колегією клопотання відповідача задоволено.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заперечення на апеляційну скаргу з мотивів, що викладені у відзиві.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 915/1117/17 та наданих присутнім представником позивача пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.11.2017 року у справі № 915/1117/17 є правомірним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про охорону дитинства» та «Про прокуратуру».

За приписами частини З статті 63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Загальні засади фінансування витрат пов'язаних з наданням пільг на підставі вищевказаних законів визначено безпосередньо у даних законах, зокрема, у статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказано, що фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; у частині 6 статті 6 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» вказано, що фінансування витрат, пов'язаних з наданням пільг жертвам нацистських переслідувань, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; у статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вказано, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством; у статті 9 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» вказано, що витрати, пов'язані з реалізацією цього Закону, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством; у статті 23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що фінансове забезпечення витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року за № 256 було затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Враховуючи вищезазначене, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян при цьому, зобов'язання сторін по даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання.

Головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (частина 2 пункту 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету).

У відповідності до чинного законодавства України Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» надає послуги звязку на пільгових умовах категоріям громадян, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

Згідно з підпунктом 204 статті 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг звязку.

За умовами пункту 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 року № 117, підприємства та організації, які надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою « 2-пільга».

Управління соціального захисту населення, як головні розпорядники коштів, відповідно до покладених обовязків зобовязані приймати від публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Миколаївської філії розрахунки вартості наданих послуг, готувати та передавати інформацію до розпорядників вищих рівнів про фактично нараховані суми, отримувати кошти з бюджетів усіх рівнів та проводити розрахунки з товариством.

На виконання вищезазначених вимог Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги позивач звертався до відповідача з листами від 09.02.2017 року № 48І200/17-17, від 10.03.2017 року № 48І200/17-33, від 10.04.2017 року № 48І200/17-38, від 12.05.2017 року №48І200/17-204, від 09.06.2017 року № 48І200/17-213, від 13.07.2017 року №48І200/17-215, від 14.08.2017 року № 48І200/17-236, від 07.09.2017 року №48І200/17-242, від 10.10.2017 року № 48І200/17-244 з проханням сплатити заборгованість за 2017 рік та надати акти звіряння розрахунків. Загальна сума заборгованості за 2017 рік, за розрахунком позивача, склала 16 860 грн. 10 коп.

Матеріали справи не містять відповідей Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації на вищевказані листи, а також доказів сплати заборгованості за надані позивачем послуги пільговим категоріям населення.

Враховуючи викладене, встановивши, що телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались на виконання імперативних законодавчих приписів і те, що відповідач (як уповноважений державою орган) в силу закону має відшкодувати спірні витрати позивачу за рахунок бюджетних коштів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про виникнення у Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації обов'язку щодо відшкодування позивачу витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян у сумі 16 860 грн. 10 коп.

За приписами статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Частиною 3 статті 82 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу.

Згідно з висновком Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі № 11/466, з огляду на положення частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18 жовтня 2005 року, відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного Кодексу України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Зазначена вищенаведена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Отже, відсутність бюджетного фінансування відповідача на проведення відшкодування вартості наданих пільговим категоріям громадян телекомунікаційних послуг та оплату заборгованості, не є підставою для його звільнення від виконання договірних грошових зобовязань зі сплати компенсації пільг.

Чинним законодавством України не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обовязку проведення розрахунків з постачальниками послуг, які були надані на пільгових умовах, оскільки надання пільг певних категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості чи власного бажання, а відповідно до вимог законів України.

Отже, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Зокрема, розглянуті і відхилені доводи апеляційної скарги щодо неналежного відповідача по справі, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

За приписами чинного законодавства України Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації у межах своїх повноважень забезпечує, зокрема реалізацію державної політики у сфері надання пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, звільненим із служби за віком, хворобою або вислугою років військовослужбовцям Служби безпеки України, особам начальницького складу податкової міліції, рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи, державної пожежної охорони, громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, допомоги сімям з дітьми, інших пільг, пільг окремим категоріям громадян з послуг звязку за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Таким чином, належним відповідачем є головний розпорядник коштів місцевого бюджету, - у даному випадку це Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте судом за результатами дослідження усіх обставин справи. Тому відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.11.2017 року у справі №915/1117/17 відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Миколаївської районної державної адміністрації, м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.11.2017 року у справі №915/1117/17 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.11.2017 року у справі № 915/1117/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до касаційної інстанції через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4