ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 листопада 2017 року Справа № 10/05/5026/1138/2012
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Короткевича О.Є.,
Куровського С.В.,
розглянувши касаційну скаргу Комунального підприємства "Черкаське обласне підприємство з забезпечення діяльності установ соціального захисту" Черкаської обласної ради в особі ліквідатора Ярмолінського Ю.В. на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 у справі № 10/05/5026/1138/2012 Господарського суду Черкаської області за позовом Комунального підприємства "Черкаське обласне підприємство з забезпечення діяльності установ соціального захисту" Черкаської обласної ради до Черкаської обласної ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_5, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Комунальне підприємство "Управління по експлуатації Будинку рад і об'єктів обласної комунальної власності", 2) Комунальне підприємство "Регіональний навчально-практичний центр розвитку багатофункціональних кооперативів Черкаської обласної ради" про визнання недійсним рішення відповідача в частині п.п. 1.2 п. 1, про зобов'язання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача шляхом повернення позивачу нерухомого майна у межах справи №10/05/5026/1138/2012 за заявою Комунального підприємства "Черкаське обласне підприємство з забезпечення діяльності установ соціального захисту" Черкаської обласної ради про визнання його банкрутом,-

В С Т А Н О В И В:

Подана Комунальним підприємством "Черкаське обласне підприємство з забезпечення діяльності установ соціального захисту" Черкаської обласної ради в особі ліквідатора Ярмолінського Ю.В. касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок та розмір справляння судового збору встановлений Законом України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII, що набрав чинності 01.09.2015, далі - Закон).

Отже, до касаційної скарги скаржником мали бути додані докази сплати судового збору, обчисленого виходячи із ставок судового збору, передбачених Законом України "Про судовий збір" за подання касаційних скарг на судові рішення.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником не надано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з касаційною скаргою скаржником заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на скрутне фінансове становище.

Відповідно до ст. 8 Закону враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторони.

Отже, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати є правом, а не обов'язком суду. Такий висновок випливає безпосередньо із змісту наведеної норми, яка, крім того, не містить чіткого переліку обставин майнового стану, який тягне за собою в якості наслідків відстрочення або розстрочення сплати судового збору або звільнення від сплати судового збору.

При цьому, "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовим. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Отже, ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій з боку держави, не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах та не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Оцінивши доводи заявника касаційної скарги, наведені в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України не знаходить підстав для його задоволення, оскільки в порушення положень статей 33, 34 ГПК України Комунальним підприємством "Черкаське обласне підприємство з забезпечення діяльності установ соціального захисту" Черкаської обласної ради в особі ліквідатора Ярмолінського Ю.В. не надано суду доказів, що свідчать про об'єктивні перешкоди для сплати судового збору, зокрема відсутності на рахунках заявника грошових коштів в сумі, що відповідає ставці судового збору.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що клопотання про звільнення від сплати судового збору не містить належного обгрунтування, заявником не доведено неможливості сплати ним судового збору та не надано доказів на підтвердження таких обставин, зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип, а також положення ст. 5 Закону України "Про судовий збір", господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1,2,3,4 і 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 111, п. 4 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Комунальному підприємству "Черкаське обласне підприємство з забезпечення діяльності установ соціального захисту" Черкаської обласної ради в особі ліквідатора Ярмолінського Ю.В. в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Черкаське обласне підприємство з забезпечення діяльності установ соціального захисту" Черкаської обласної ради в особі ліквідатора Ярмолінського Ю.В. на постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 у справі № 10/05/5026/1138/2012 повернути без розгляду.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Короткевич О.Є.
Куровський С.В.