ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Справа № 910/6741/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенка Г.П.- головуючого,
Алєєвої І.В., Корсака В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю «Синергія 1999»
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 28.09.2017
у справі№ 910/6741/17 Господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фесіт Одеса»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Синергія 1999»
простягнення 100 000,00 грн.
У судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: Мельниченко О.В. (адвокат, свідоцтво від 26.11.2009, ордер від 12.10.2017, договір від 12.10.2017);

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фесіт Одеса» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія 1999» про стягнення 100 000,00 грн. помилково перерахованих коштів обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що між сторонами велись переговори щодо укладення договору про надання поворотної фінансової допомоги, однак, сторони щодо усіх істотних умов договору згоди не дійшли і договір укладено не було. Проте, платіжним дорученням №682 від 23.04.2014 позивачем було помилкового перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. з призначенням платежу - поворотна фінансова допомога, які відповідач позивачу не повертає.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2017 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія 1999» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фесіт Одеса» кошти в розмірі 100 000,00 грн., 1 600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням та постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Синергія 1999» подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заявник вказує, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги договір про надання поворотної фінансової допомоги №18 від 23.04.2014 укладений між позивачем та відповідачем, за умовами пункту 2.2. якого визначено певний строк виконання зобов'язання щодо повернення суми фінансової допомоги - до 31.05.2014, проте, вказаним пунктом також встановлено умови продовження строку повернення зазначеної допомоги, а саме, до моменту стабілізації фінансового становища відповідача, але не пізніше ніж до 31.12.2024. Тобто, враховуючи умови договору, відповідач має право повернути фінансову допомогу позивачу після стабілізації свого фінансового становища та до 31.12.2024.

Отже, на думку відповідача, посилання позивача про помилковість перерахування спірних коштів та відсутності укладеного між сторонами договору є безпідставними, а позовні вимоги, відповідно, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним у задоволені касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як встановлено судами при розгляді даного спору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фесіт Одеса» згідно платіжного доручення № 682 від 23.04.2014 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія 1999» було перераховано кошти в розмірі 100 000,00 грн. з призначенням платежу «поворотна фінансова допомога згідно дог. № 18 від 23.04.2014 без ПДВ».

Спір у справі виник внаслідок того, що між сторонами договір поворотної фінансової допомоги не укладався, а тому відповідач має повернути помилково перераховані грошові кошти в розмірі 100 000,00 грн.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено загальний порядок укладення господарських договорів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідачем у встановленому статтею 181 Господарського кодексу України порядку надсилався позивачу підписаний запропонований останнім проект договору про надання фінансової допомоги №18 від 23.04.2014 року, складався та погоджувався з позивачем протокол розбіжностей, зокрема, щодо змісту пунктів 2.2., 2.3. Договору (зміст яких у примірниках договорів, наданих сторонами, значно відрізняється). Доказів відправки відповідачем підписаного проекту договору, надісланого позивачем, або протоколу розбіжностей щодо пунктів 2.2 та 2.3 договору, викладених в редакції відповідача, суду не надано.

Отже, відповідачем належних та допустимих доказів в підтвердження наявності укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фесіт Одеса» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Синергія 1999» договору поворотної фінансової допомоги за № 18 від 23.04.2014 не подано.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, а тому такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся), що свідчить про відсутність між позивачем та відповідачем договірних правовідносин щодо надання поворотної фінансової допомоги.

За приписами статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання зобов'язання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладені приписи чинного законодавства та встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи щодо наявності у матеріалах справи вимоги №20/04 від 20.04.2017 про повернення коштів в розмірі 100 000,00 грн., яка надіслана відповідачу 20.04.2017, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 100 000,00 грн. коштів, сплачених на підставі договору, який не укладався є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання заявника касаційної на не дослідження судами попередніх інстанцій договору про надання поворотної фінансової допомоги №18 від 23.04.2014, спростовуються матеріалами справи та текстом оскаржуваних рішень і постанови.

Інші доводи касаційної скарги, які фактично зводяться до необхідності переоцінки наявних у справі доказів, яким вже було надано оцінку господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, не спростовують висновків господарських судів про задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене підстави для скасування або зміни рішення і постанови та задоволення касаційної скарги - відсутні.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2017 у справі №910/6741/17 залишити без змін.

Головуючий суддя: Г.П. Коробенко

Судді: І.В. Алєєва

В.А. Корсак