ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2017 р.Справа № 922/3256/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Закопайло О.В.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Завод імені ОСОБА_1", м.Харків
до Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", м.Київ
про зобов'язання припинити проїзд
за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №127-16 від 29.09.2016

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №391 від 26.12.2016,

ОСОБА_4, довіреність №326 від 23.10.2017

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Завод імені ОСОБА_1" (далі за текстом - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (далі за текстом - відповідач) про зобов'язання відповідача припинити проїзд по стрілочному переводу №1-Ч та 10м залізничного шляху від граничного стовпчику стрілочного переводу №1-Ч до знаку "Межа під'їзного шляху" Харківської філії приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", що розташовані за адресою: м.Харків, станція Харків-Балашовський, та належать Державному підприємству "Завод імені ОСОБА_1" на праві господарського відання.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що право відповідача на користування спірним майном було припинено, оскільки постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 у справі №922/186/16, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2016, було розірвано відповідний договір від 04.12.2013, укладений між ДП "Завод імені ОСОБА_1" та Харківською філією ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту".

Ухвалою від 24.10.2017 судом відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, а також відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи ТОВ "ТДХ", розгляд справи відкладено на 20.11.2017.

16.11.2017 до суду від відповідача надійшли клопотання про залучення до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Міністрество інфраструктури України та Харківську дирекцію залізничних перевезень Філії "ПІвденна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця".

Розглянувши клопотання відповідача про залучення третіх осіб, суд зазначає наступне.

Згідно статті 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Згідно пункту 1.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у вирішенні питання щодо наявності юридичного інтересу у третьої особи суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для залучення Міністерства інфраструктури України та Харківської дирекції залізничних перевезень Філії "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" до участі у розгляді даної справи як третіх осіб, оскільки відповідачем не доведено, яким чином у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи такі особи будуть наділені новими правами чи покладені на них нові обов'язки, або змінено їх наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

В судовому засіданні 20.11.2017 судом оголошено перерву до 05.12.2017, а також винесено ухвалу про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

В призначеному судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач у відзиві та у письмових запереченнях проти позову просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що відповідач не може припинити користування спірним майном, оскільки іншого способу транспортування вантажів залізничним транспортом від залізничної станції Харків-Балашовський Південної залізниці до підприємств-контрагентів відповідача не існує. Вказує, що на даний час правовідносини між сторонами у справі щодо користування спірним майном відповідними договорами не врегульовані, однак він неодноразово направляв позивачу листи з пропозиціями укласти договір про встановлення оплатного сервітуту. Втім, позивач від укладення такого договору до даного часу ухиляється. Також, на думку відповідача, позивач не надав суду визначених законодавством України доказів наявності у нього права на колії, а тому він не має правових підстав вимагати від інших осіб припиняти проїзд по вказаних коліях. Крім того, зазначає, що позивачем обрано спосіб захисту, що порушує права відповідача на провадження господарської діяльності, оскільки у випадку задоволення позову в подальшому неможливо буде укласти договір на користування колією.

У судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи, викладені у відзиві та письмових запереченнях, просили в задоволенні позову відмовити.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників сторін, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

04 грудня 2013 року між ДП "Завод імені ОСОБА_1", як стороною 1, та Харківською філією Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", як стороою-2, укладено договір, предметом якого було врегулювання взаємовідносин сторін при реалізації права сумісного користування залізничним стрілочним переводом №1-Ч та 10м залізничного шляху від граничного стовпчику стрілочного переводу №1-Ч до знаку "Межа під'їзного шляху" сторони-2, що розташовані за адресою: м.Харків, станція Харків-Балашовський.

Пунктом 2.1.1 Договору передбачалося, що позивач, надавши відповідачу право сумісного користування залізничним стрілочним переводом №1-Ч та 10м залізничного шляху, зобов'язався не перешкоджати відповідачу здійснювати право користування вищевказаним майном.

Згідно пункту 2.2.1 Договору відповідач був зобов'язаний забезпечувати нормальне функціонування та підтримку в належному технічному стані вказаного майна.

Пунктом 2.2.2 Договору було встановлено обов'язок відповідача здійснювати виконання та необхідне фінансування усіх необхідних в процесі експлуатації ремонтних робіт даного майна.

Постановою Харківського апеляційною господарського суду від 13.06.2016 у справі №922/186/16, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2016, вищевказаний договір від 04.12.2013 розірвано. Підставою для розірвання даного договору в судовому порядку було встановлення істотного порушення з боку ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" умов договору, що виразилося у невиконанні (неналежному виконанні) зобов'язань щодо здійснення та фінансування необхідних в процесі експлуатації майна ремонтних робіт, а також по забезпеченню нормального функціонування та підтримки в належному технічному стані такого майна.

Інші договори щодо користування вказаним майном сторонами у справі не укладалися.

Листом №2760/16 від 15.06.2016 позивач повідомив відповідача, що до моменту виникнення нових договірних відносин правові підстави користування вищевказаним майном у ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" відсутні. Лист №2760/16 від 15.06.2016 отримано представником відповідача, про що свідчить підпис на другому екземплярі.

В матеріалах справи, містяться листи позивача та відповідача, які свідчать про обмін сторонами пропозиціями з приводу укладення нового договору щодо користування спірним майном (договору сервітуту), однак станом на час розгляду даної справи такий договір не укладено.

Таким чином, у відповідача відсутні будь-які правові підстави щодо користування стрілочним переводом №1-Ч та 10м залізничного шляху від граничного стовпчику стрілочного переводу №1-4 до знаку "Межа під'їзного шляху" Харківської філії ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", що розташовані за адресою: м. Харків, станція Харків-Балашовський.

В той же час, відповідач продовжує користування спірним майном, шляхом здійснення систематичного самовільного проїзду по стрілочному переводу №1-Ч та 10м залізничного шляху від граничного стовпчику стрілочного переводу №1-Ч до знаку "Межа під'їзного шляху" Харківської філії ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", що розташовані за адресою: м. Харків, станція Харків-Балашовський. Такий проїзд зафіксовано, зокрема, наявними у матеріалах справи актами позивача від 01.08.2017, 09.08.2017, 10.08.2017 та 11.08.2017.

Відповідач користування спірним майном не заперечує, посилаючись на неможливість транспортування вантажів залізничним транспортом від залізничної станції Харків-Балашовський Південної залізниці до підприємств-контрагентів іншим способом, що, зокрема, підтверджується листом відповідача №325 від 14.06.2016, відзивом та запереченнями проти позову, а також поясненнями представників відповідача в судовому засіданні.

Посилаючись на те, що відповідач користується спірним майном без будь-яких правових підстав, чим грубо порушує права та інтереси позивача, останній звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, в якому просить зобов'язати відповідача припинити проїзд по стрілочному переводу №1-Ч та 10м залізничного шляху від граничного стовпчику стрілочного переводу №1-Ч до знаку "Межа під'їзного шляху" Харківської філії приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", що розташовані за адресою: м.Харків, станція Харків-Балашовський, та належать Державному підприємству "Завод імені ОСОБА_1" на праві господарського відання.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 у справі №922/186/16 (за позовом ДП "Завод ім.В.О. ОСОБА_1" до ПАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Харківської філії ПАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", за участю Військової прокуратури сил антитерористичної операції, про розірвання договору) розірвано договір від 04.12.2013, укладений між ДП "Завод ім. В. О. Малишева" та Харківською філією ПрАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", яким були врегульовані взаємовідносини сторін при реалізації права сумісного користування залізничним стрілочним переводом №1-Ч та 10 м залізничного шляху від граничного стовпчику стрілочного переводу №1-Ч до знаку "Межа під'їзного шляху" відповідача, які розташовані за адресою: м.Харків, станція Харків-Балашовський.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2016 у справі №922/186/16 вищевказана постанова залишена без змін.

Згідно частини 3 статті 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Отже, Договір від 04.12.2013, який надавав відповідачу право користування спірним майном, є розірваним саме 13.06.2016 в судовому порядку. Отже, саме з цієї дати таке право користування відповідача припинилося.

В матеріалах справи відсутні, та відповідачем не надані будь-які інші докази наявності у нього права щодо користування спірним майном, у тому числі на підставі відповідного договору.

Згідно пункту 1.1 Статуту ДП "Завод імені ОСОБА_1" останнє є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності. Відповідно до пункту 4.1 статуту майно підприємства є державною власністю і закріплюється па праві господарського відання. Постановою КМУ від 04.03.2015 №83 "Про затвердження переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави" ДП "Завод імені ОСОБА_1" віднесено до такого переліку.

Відповідно до частини 3 статті 75 ГК України встановлено, що державне комерційне підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадянам, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 4.6 статуту ДП "Завод імені ОСОБА_1" також встановлено, що підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним та фізичним особам, крім випадків передбачених законом.

Положеннями статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України визначені способи захисту цивільних прав інтересів, зокрема, таким способом може бути припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Припинення дій, що порушують право, як спосіб захисту, полягає у припиненні триваючого цивільного правопорушення, яке впливає на суб'єктивні права, свободи та законні інтереси особи.

З урахуванням викладеного, позивач обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом на захист свого порушеного права, у передбачений законом спосіб.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували наявність у нього правових підстав користування спірним майном. Не надано і доказів звернення до суду з відповідним позовом, у тому числі про спонукання відповідача до укладення відповідного договору.

Посилання відповідача на те, що він не може припинити користування спірним майном, оскільки іншого способу транспортування вантажів залізничним транспортом від залізничної станції Харків-Балашовський Південної залізниці до підприємств-контрагентів відповідача не існує, не спростовують правомірності позовних вимог та не наділяють відповідача правом здійснювати таке користування за відсутності відповідних правових підстав.

Доводи про ухилення позивача від підписання договору сервітуту щодо спірного майна суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідач не був позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про спонукання позивача до укладення такого договору. Натомість матеріали справи доказів подання такого позову не містять.

Щодо тверджень відповідача про те, що позивач не надав визначених законодавством України доказів наявності у нього права на колії, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.1 Правил обслуговування під'їзних залізничних колій, затверджені наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (далі - Правила) до залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і належать підприємствам, підприємцям, організаціям, установам, незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності (далі - підприємство).

На балансовому рахунку №103 (основні засоби) позивача обліковується залізничний шлях (інв. №000161) загальною довжиною 3600 метрів, що включає в себе, в тому числі, але не виключно, стрілочний перевод №1-Ч та 10 метрів під'їзних залізничних шляхів, що були предметом договору б/н від 04.12.2013, укладеного між сторонами у справі, балансова вартість яких складає 758 507,77 грн. Зазначене підтверджується довідкою ДП "Завод імені ОСОБА_1" №6028/16 від 24.11.2017.

Право власності на залізничні колії (інв.№000161), в тому числі, але не виключно, стрілочний перевод №1-Ч та 10 метрів під'їзних залізничних шляхів, підтверджується витягом з Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо державного майна №10-15-17466 від 12.09.2017 та технічним паспортом залізничної під'їзної колії ДП "Завод імені ОСОБА_1" по станції Харків-Балашовський філії "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" №14-03-16-ТП від 2016 року.

Зокрема, згідно п. 3.7 даного Технічного паспорту власником під'їзної колії є позивач. Ділянка колії від задніх стиків хрестовини стрілочного переводу №1-Ч до знака "Межа під'їзної колії" із під'їзною колією ХФ ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" і частина стрілочного №2 від задніх стиків хрестовини до ізолюючих стиків маневрового світлофора М25 знаходиться у власності ДП "Завод імені ОСОБА_1".

Крім того, пунктом 1.4 Правил встановлено, що на кожну під'їзну колію після закінчення її будівництва і здачі в експлуатацію підприємством складається Інструкція про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії, яка затверджується залізницею відповідно до статті 67 Статуту залізниць.

На виконання п. 1.4 Правил ДП "Завод імені ОСОБА_1" склало Інструкцію про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії ДП "Завод імені ОСОБА_1", яка примикає до станції Харків-Балашовський філії "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", яка затверджена філією "Південна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" 28.10.2016.

Згідно п.п.1.1, 1.2, 1.11 вищевказаної інструкції під'їзна колія ДП "Завод імені ОСОБА_1" примикає стрілкою №21 до ділянки колії між стрілочними переводами №7 і №33 в непарній горловині станції Харків-Балашовський. Межею під'їзної колії є постійні сигнальні знаки "Межа під'їзної колії", місце встановлення яких визначено навпроти ізолюючих стиків маневрових світлофорів М11 і М25. На даній ділянці під'їзної колії знаходяться двадцять один нецентралізований одиночний стрілочний перевід, зокрема, стрілочний перевід №1-Ч.

Додатково необхідно зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв'язку, залізничні колії.

З наведеної норми вбачається, що залізничні колії не підлягають державній реєстрації речових прав та їх обтяжень. Таким чином, відомості про право власності ДП "Завод імені ОСОБА_1" на залізничні колії (інв.№000161) не підлягають внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, Харківським апеляційним господарським судом в постанові від 13.06.2016 у справі №922/186/16 встановлено, що залізничний стрілочний перевід №1-Ч та 10 метрів залізничного шляху від граничного стовпчика стрілочного переводу №1-Ч до знаку "Межа під'їзного шляху" знаходяться у господарському віданні ДП "Завод імені ОСОБА_1" та перебуває на його балансі. Зазначені обставини відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Доводи відповідача про невідповідність обраного позивачем способу захисту не приймаються судом, оскільки спростовуються положеннями статті статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України.

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що у випадку досягнення між сторонами згоди на укладення відповідного договору щодо користування спірним майном, або укладення такого договору в судовому порядку, відповідач буде мати всі необхідні підстави для користування цим майном. Отже, рішення суду у даній справі жодним чином не обмежує можливості реалізації належних йому прав у майбутньому.

Підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Приватне акціонерне товариство "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (02092, м.Київ, вул.Алма-Атинська, буд.37, код 04737111) припинити проїзд по стрілочному переводу №1-Ч та 10м залізничного шляху від граничного стовпчику стрілочного переводу №1-Ч до знаку "Межа під'їзного шляху" Харківської філії приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", що розташовані за адресою: м.Харків, станція Харків-Балашовський, та належать Державному підприємству "Завод імені ОСОБА_1" (61001, м.Харків, вул.Плеханівська, буд.126, код 14315629) на праві господарського відання.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (02092, м.Київ, вул.Алма-Атинська, буд.37, код 04737111) на користь Державного підприємства "Завод імені ОСОБА_1" (61001, м.Харків, вул.Плеханівська, буд.126, код 14315629) 1600,00грн. судового збору за подання позову.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Державного підприємства "Завод імені ОСОБА_1" (61001, м.Харків, вул.Плеханівська, буд.126, код 14315629) на користь Державного бюджету України 800,00грн. судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 11.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_5