номер провадження справи 32/64/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.12.2017 Справа № 908/844/17

Суддя Колодій Н.А., розглянувши заяву ING BANK N.V.(ІНГ ОСОБА_1В) про забезпечення позовних вимог у справі № 908/844/17

за позовом ING BANK N.V.(ІНГ ОСОБА_1В), юридична особа, створена та існуюча за законодавством Королівства Нідерландів, ідентифікаційний код відсутній, місцезнаходження: Bijlmerplein 888, 1102 MG, Amsterdam, The Netherlands (Бельмерплейн 888, 1102 MG, Амстердам, Нідерланди) адреса для кореспонденції (01601, м. Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, 24, 4 поверх, представник ОСОБА_2О.)

до відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства ЗАПОРІЖТРАНСФОРМАТОР, (69600, м.Запоріжжя, Дніпровське шосе, 3, )

про стягнення 28 421 331, 78 доларів США (еквівалент становить 763 842 362 грн. 30коп.)

Суддя Колодій Н.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2, довіреність від 07.04.2017р.

Від відповідача ОСОБА_4, довіреність б/н від 01.12.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Заявлені позовні вимоги про стягнення 28 421 331,78 доларів США грн. (еквівалент становить 763 842 362 грн. 30коп.)

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.04.20176р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/844/17, присвоєно справі номер провадження 32/64/17, з призначенням судового засідання на 22.05.2017р.

Ухвалою суду від 06.06.2017р. провадження у справі № 908/844/17 зупинялось до вирішення по суті господарським судом м. Києва справи № 910/8073/17 та набрання рішенням по цій справі законної сили.

Судове засідання 05.12.2017р. здійснювалось із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу, а саме: програмно-апаратного комплексу Оберіг.

21 червня 2017р. надійшла заява про забезпечення позову ING BANK N.V.(ІНГ ОСОБА_1В) у справі № 908/844/17 шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_3 акціонерного товариства Запоріжтрансформатор у розмірі 28 421 331грн. 78 доларів США та 240 000 грн. 00 коп.

В звязку з перебуванням справи № 908/844/17 за межами господарського суду Запорізької області (оскарження ухвали господарського суду Запорізької області від 06.06.2017р.) розгляд питання щодо відповідності поданої заяви нормам діючого законодавства відкладався до повернення матеріалів справи до господарського суду Запорізької області.

Враховуючи те, що матеріали справи повернуті з Вищого господарського суду України 07.11.2017р. (вх. № 01-42/847), судом було поновлено провадження у справі для розгляду поданої ING BANK N.V.(ІНГ ОСОБА_1В) заяви.

Розгляд заяви призначено в судовому засіданні 05.12.2017р.

Мотивуючи подану заяву позивач посилається на те, що предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості, що була сплачена позивачем за гарантією, якою забезпечувалося виконання зобов'язання відповідача перед третьою особою за договором про надання фінансових послуг № 08/037 від 24 вересня 2008 року (надалі - «договір»), в порядку регресу на підставі статті 569 Цивільного кодексу України.

Позивач звернувся до суду з клопотанням про вжиття судом заходів до забезпечення позову у даній справі, оскільки невжиття таких заходів може утруднити або ж узагалі унеможливити виконання рішення, винесеного за результатами розгляду справи, і обґрунтовує це наступним. Вказує на те, що виконання рішення, винесеного за результатами розгляду даної справи, може бути утруднене з огляду на скрутне фінансове становище відповідача, що підтверджується його власним твердженням та звітами про фінансові результати за 2012 - 2016 роки (копії звітів додаються), що викладені ним в позовній заяві, яка була подана відповідачем до господарського суду міста Києва вже після порушення провадження у цій справі (копія позовної заяви відповідача додається).

Відповідач у позовній заяві зазначає, що протягом 2013 - 2016 років фінансове становище Відповідача суттєво погіршилося у зв'язку з значним погіршенням фінансово-економічної ситуації в Україні у цей період та запровадженням Європейським Союзом секторальних санкцій проти Російської Федерації (надалі - «РФ»), що спричинило, на думку Відповідача, введення в РФ політики імпортозаміщення, а, отже, негативно позначилося на комерційних зв'язках Відповідача з його контрагентами з РФ.

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач вважає, що наразі фінансовий стан відповідача є критичним, і що відповідач, розуміючи свою необґрунтовану позицію в даній справі, задля збереження своїх активів може вдатися до крайніх заходів щодо їх реалізації і подальшого приховування.

На підставі викладеного, позивач просить суд забезпечити позовні вимоги шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах предявлених до стягнення сум.

Відповідач заперечив проти поданої заяви та просить суд відмовити в її задоволенні, оскільки обґрунтування даної заяви базується лише на припущеннях позивача та не підтверджено належними документальними доказами (відзив долучено до матеріалів справи).05.12.2017р. від відповідача до канцелярії господарського суду Запорізької області подано клопотання про долучення до матеріалів справи інформаційної довідки № 106172500 від 05.12.2017р. стосовно ПАТ «Запоріжтрансформатор» щодо майна, яке перебуває у власності відповідача.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи № 908/844/17 суд встановив:

Відповідно до ст. 66, ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Абзацем 3 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» визначено, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи

подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від_диконання_ судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення господарського суду, який полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Як прямо визначено пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, мають тимчасовий характер та діють до закінчення розгляду справи по суті заявлених вимог.

При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Щодо тверджень позивача про імовірність ускладнення виконання рішення суду, суд погоджується з запереченнями відповідача. Позивачем не надано доказів в обґрунтування своєї позиції.

Забезпечення позову застосовується з метою саме забезпечення виконання потенційного рішення у майбутньому, при цьому умовою для застосування заходів по забезпеченню позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду ....

В порушення положень ст.43 ГПК України, позивач належними та допустимими доказами не довів та не підтвердив «припущення» що майно (в тому числі грошові суми), яке є у Відповідача на момент пред'явлення позову до нього може зникнути чи може бути відчужено. Єдиним обґрунтуванням необхідності вжиття заходів по забезпеченню позову позивача є:

- скрутне фінансове становище відповідача та неможливість виконати свої зобов'язання;

- ризики порушення провадження у справі про банкрутство відносно відповідача;

подання позову у справі №910/8073/17 (про внесення змін до Договору про надання фінансових послуг) з метою відстрочення повернення боргу та ухилення від виконання ним своїх зобов'язань.

Фінансовий стан відповідача не свідчить про неможливість виконання «потенційного» рішення у майбутньому, оскільки у відповідача в будь-якому разі наявні майнові активи, за рахунок яких можливе погашення заборгованості.

В той же час подання позову у справі №910/8073/17 (про внесення змін до договору про надання фінансових послуг) не свідчить про ухилення від виконання зобов'язань, але свідчить про намагання збільшити строк для повернення кредитних коштів (саме повернення) та запобігання порушення провадження у справі про банкрутство.

Отже, позивачем не надано жодних доказів в підтвердження ухилення відповідача від виконання судового рішення у справі №908/844/17 (доказів відчуження майна, укладання договорів поруки чи інше).

В даному випадку подання позову у справі №910/8073/17 (про внесення змін до договору про надання фінансових послуг) підтверджує намагання позивача здійснити погашення заборгованості позивачу за рахунок збільшення терміну повернення грошових коштів, адже негайне повернення коштів у розмірі, який стягується позивачем призведене до повної неплатоспроможності відповідача, а відтак і наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство.

Позивачем фактично висловлено припущення про потенційну неможливість відповідача від виконання рішення без підтвердження даного припущення відповідними доказами.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача, від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяві і.

Дана правова позиція підтверджена Вищим господарським судом України з розгляду питання щодо вжиття заходів по забезпеченню позову та необхідністю належного доведення заявником обставин в підтвердження потенційної можливості ухилення відповідача від виконання судового рішення:

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Слід зазначити, що накладення арешту на грошові кошти відповідача призведене до фактичного припинення господарської діяльності відповідача.

ПрАТ «Запоріжтрансформатор» є найбільшим в СНД і Європі виробничим підприємством з виробництва силових масляних трансформаторів і електричних реакторів з виробничою потужністю 60 тис. МВА в рік, сконцентрованої на одному виробничому майданчику.

Між ПрАТ «Запоріжтрансформатор» та резидентами/нерезидентами України укладено багато контрактів по поставці продукції на значні суми, відтак арешт коштів на рахунку відповідача, по-перше, призведе до неможливості виконання зобов'язань за контрактами, тобто до фінансових санкцій та втрати прибутку, за рахунок якого можливе погашення заборгованості позивача, по-друге, втрати фінансової репутації, втрати контрагентів.

Враховуючи вищевикладене, заяву ING BANK N.V.(ІНГ ОСОБА_1В), юридична особа, створена та існуюча за законодавством Королівства Нідерландів, ідентифікаційний код відсутній, місцезнаходження: Bijlmerplein 888, 1102 MG, Amsterdam, The Netherlands (Бельмерплейн 888, 1102 MG, Амстердам, Нідерланди) слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 66, 67, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ING BANK N.V.(ІНГ ОСОБА_1В), юридична особа, створена та існуюча за законодавством Королівства Нідерландів, ідентифікаційний код відсутній, місцезнаходження: Bijlmerplein 888, 1102 MG, Amsterdam, The Netherlands (Бельмерплейн 888, 1102 MG, Амстердам, Нідерланди) залишити без задоволення.

2. Зупинити провадження у справі № 908/844/17 до вирішення по суті господарським судом м. Києва справи № 910/8073/17 та набрання рішенням по цій справі законної сили.

3. Ухвала набирає чинності з моменту винесення 05.12.2017р.

4. Копію даної ухвали направити сторонам у справі. Позивачу ухвалу направити за адресою наданою повноважним представником.

Суддя Н.А. Колодій