РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017Справа №910/19099/17
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон-Щит»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Мередіна»

про стягнення 1 120 000,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Соковець І.О. - представник за довіреністю б/н від 27.09.2016 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон-Щит» до товариства з обмеженою відповідальністю «Мередіна» про стягнення 1 120 000,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.06.2017 р. між позивачем, товариством з обмеженою відповідальністю «Автопіца-К» та відповідачем укладено Договір про переведення боргу № 30-06/17.

Проте відповідач не виконав грошове зобов'язання на користь позивача у розмірі 1 224 000,00 грн.

У зв'язку з вищезазначеним позивач звернувся до суду про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Мередіна» суми боргу в розмірі 1 120 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02.11.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 28.11.2017 р.

28.11.2017 р. представник відповідача подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнав, просив суд розглядати справу без участі представника.

В судове засідання 28.11.2017 р. представник відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

30.06.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Автопіца-К», товариством з обмеженою відповідальністю «Мередіна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Легіон-Щит» укладено Договір про переведення боргу № 30-06/17.

Відповідно до п.1 вищезазначеного договору ним регулюються відносини, пов'язані із заміною зобов'язаної сторони у зобов'язанні, що виникає із Договору № 2501/15П від 25.01.2016 р., укладеного між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Автопіца-К».

Згідно з п. 2 Договору про переведення боргу № 30-06/17 Первісний боржник переводить на Нового боржника борг у розмірі 1 224 000,00 грн., що виник на підставі Основного договору, а Новий боржник погоджується виконати зазначене грошове зобов'язання.

Пунктом 3 вищезазначеного договору визначено, що кредитор не заперечує проти заміни Первісного боржника Новим боржником в Основних договорах.

Відповідно до п. 4 Новий боржник має право висунути проти вимоги Кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між Кредитором та Первісним боржником за Основним договором.

Згідно з п. 6 Договору про переведення боргу № 30-06/2017 переведення боргу Первісний боржник сплачує Новому боржнику винагороду у розмірі 1 224 000,00 грн. у строк до 31.12.2017 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ч. 1 ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, у зв'язку з укладенням Договору № 30-06/17 про переведення боргу від 30.06.2017 р., з моменту підписання сторонами вказаного договору відбулась заміна боржника у зобов'язанні, а саме заміна первісного боржника (товариства з обмеженою відповідальністю «Автопіца-К») на нового боржника (товариства з обмеженою відповідальністю «Мередіна») у зобов'язанні щодо сплати кредитору (товариству з обмеженою відповідальністю «Легіон-Щит») грошових коштів у розмірі 1 224 000,00 грн.

У матеріалах справи міститься підписаний та скріплений печатками сторін акт звірки взаєморозрахунків станом на 30.10.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Легіон-Щит» та товариством з обмеженою відповідальністю «Мередіна» за договором № 30-06/17 від 30.06.2017 р., в якому зазначено заборгованість на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон-Щит» становить 1 224 000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач визнає, що станом на 27.11.2017 р. за ним рахується грошове зобов'язання перед товариством з обмеженою відповідальністю «Легіон-Щит» на суму 1 224 000,00 грн., що підтверджується актом взаєморозрахунків між сторонами, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором переведення боргу № 30-06/17 від 30.06.2017 року становить 1 224 000,00 грн.

Проте, оскільки позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по договору в розмірі 1 120 000,00 грн. та не можливість суду вийти за межі позовних вимог, тому вимога позивача визнається обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в розмірі 1 120 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Мередіна» (03067, м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 37, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон-Щит» (01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, буд. 9, оф. 1, ) заборгованість в розмірі 1 120 000 (один мільйон сто двадцять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 16 800 (шістнадцять тисяч вісімсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 07.12.2017 року.

Суддя С.М. Мудрий