ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Справа № 5019/2862/11
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Восток", м. Харків (голова комітету кредиторів)
на ухвалувід 22.08.2017 господарського суду Рівненської області
та постановувід 09.10.2017 Рівненського апеляційного господарського суду
у справі№ 5019/2862/11 господарського суду Рівненської області
про банкрутствозакритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод", с. Городок Рівненської області
ліквідаторІванков В.М., м. Київ
за участю1. товариство з обмеженою відповідальністю "Систем менеджмент сервіс"; 2. Універсальної товарної біржі "Україна-Захід"
в судовому засіданні взяв участь представник

боржникаЛаврін О.В., довір.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Рівненської області знаходиться справа № 5019/2862/11 про банкрутство закритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод" (далі - боржник), порушена в порядку загальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19.01.2013).

Постановою господарського суду Рівненської області від 17.01.2013 визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора та інше.

У жовтні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Восток" (далі - ТОВ "Фірма "Восток", кредитор) звернулося до суду зі скаргою на дії ліквідатора арбітражного керуючого Іванкова В.М. з вимогою про зупинення дій, пов'язаних із продажем майна банкрута, до розгляду судом мирової угоди, затвердженої комітетом кредиторів 28.09.2017 та усунення останнього від виконання обов'язків ліквідатора боржника.

Також у лютому 2017 року кредитором подано клопотання про усунення Іванкова В.М. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута з підстав ухилення від вчинення дій, направлених на укладення мирової угоди між боржником та кредиторами.

У листопаді 2016 року кредитором подано заяву про: визнання недійсними результатів другого повторного аукціону з реалізації майна банкрута, проведеного 29.11.2016 Універсальною товарною біржею "Україна-Захід" щодо продажу лоту №1 - цілісного майнового комплексу, що складається з нерухомого майна, транспортних засобів, обладнання, нематеріальних активів; визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаного майна від 29.11.2016, укладеного між боржником та переможцем аукціону - ТОВ "Систем менеджмент сервіс"; припинення права власності ТОВ "Систем менеджмент сервіс" на придбане майно, визнання право власності на майно за боржником та зобов'язання першого повернути боржнику зазначене майно.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22.08.2017 (суддя Марач В.В.), зокрема відмовлено в задоволенні заяви кредитора про визнання недійсними результатів аукціону від 29.11.2016 та договору купівлі продажу від 29.11.2016; відмовлено кредитору в задоволенні скарги на дії ліквідатора Іванкова В.М. та клопотання про усунення Іванкова В.М. від виконання обов'язків ліквідатора боржника.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 (судді: Коломис В.В. - головуючий, Тимошенко О.М., Дужич С.П.) ухвалу від 22.08.2017 у вищезазначеній частині залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, кредитор звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати в частині відмови в задоволенні заяви про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу та повернення майна у власність банкруту; відмови в задоволенні скарги кредитора на дії ліквідатора та клопотання про усунення ліквідатора; прийняти в цій частині нове рішення про задоволення відповідних заяви, скарги та клопотання.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 43, 58, 70, 71, 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI, далі - Закон про банкрутство), ст. 42 ГПК України. Скаржник вказує на неповідомлення дебіторів боржника про продаж дебіторської заборгованості на спірному аукціоні, відсутність повідомлення про продаж на нерухомому майні, неперерахування організатором аукціону гарантійних внесків на рахунок боржника. Також кредитор стверджує про неможливість зниження початкової вартості цілісного майнового комплексу на другому та другому повторному аукціонах.

Заслухавши пояснення учасника судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У силу приписів ст. ст. 1115, 1117 ГПК України, що визначають повноваження суду касаційної інстанції та межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, касаційна інстанція не має процесуальних повноважень самостійно встановлювати обставини справи, а на підставі обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, перевіряє застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Частиною 6 ст. 49 Закону про банкрутство встановлено, що організатор аукціону визначається замовником (ліквідатором) за конкурсом, що проводиться у визначеному замовником порядку, основними критеріями якого вважаються наявність ліцензії, достатній, але не менш як три роки, досвід проведення аукціонів, запропонована найменша сума винагороди.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведеного ліквідатором конкурсу з вибору організатора аукціону переможцем визнано Універсальну товарну біржу "Україна-Захід", що не є заінтересованою особою стосовно боржника, кредиторів та замовника аукціону, має більш ніж трьох річний досвід роботи з проведення торгів, та запропонувала найнижчий розмір біржового збору (біржової винагороди).

Предметом реалізації на спірному аукціоні було майно, яке не перебувало під обтяженням заставою або іпотекою. У зв'язку з чим у даному випадку положення ч. 4 ст. 42 Закону про банкрутство щодо отримання згоди заставного кредитора на реалізацію майна боржника до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, а ліквідатор вправі узгодити умови продажу майна банкрута з організатором аукціону у відповідному договорі.

У той же час частина 5 ст. 44 Закону про банкрутство встановлює обов'язок ліквідатора здійснювати продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу і тільки у разі, якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Отже, Законом про банкрутство встановлено пріоритет реалізації майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу та одночасно встановлено гарантію для кредиторів боржника, яка полягає в тому, що початковою вартістю такого майна повинна бути сукупність усіх визнаних грошових вимог кредиторів боржника.

При цьому ліквідатором з урахуванням положень статті 65 Закону про банкрутство при реалізації цілісного майнового комплексу має бути дотримано повну процедуру продажу майна, визначену Розділом ІV Закону про банкрутство, з проведенням, за наявності підстав, як повторного аукціону, так і другого повторного аукціону, і лише потім вирішено питання щодо продажу майна боржника частинами.

Як встановлено судами, ліквідатором проведено інвентаризацію майна боржника, за результатами якої сформовано цілісний майновий комплекс, який включав: нематеріальні активи (програмне забезпечення), основні засоби (будівлі, споруди, устаткування, інвентар, машини, обладнання, транспортні засоби), довгострокові фінансові інвестиції та дебіторську заборгованість.

28.09.2016 року між боржником в особі ліквідатора Іванкова В.М. та Універсальною товарною біржею "Україна-Захід" укладено договір про проведення реалізації майна підприємства-банкрута з аукціону.

Згідно з п.1.2 договору початкова вартість цілісного майнового комплексу (ЦМК), виставленого на перший аукціон, є сукупність визнаних у встановленому порядку вимог кредиторів, а саме 83 977 095, 91 грн. Аукціон проводиться без можливості зниження початкової вартості.

Пунктами 1.3, 1.4, 1.5 договору передбачено, що у разі закінчення аукціону без визначення переможця, організатор аукціону зобов'язаний провести протягом місяця повторний аукціон з продажу майна у вигляді ЦМК. Початковою вартістю повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості попереднього аукціону. Повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче ніж до граничної вартості, яка становить 50 відсотків початкової вартості.

У разі закінчення повторного аукціону організатор зобов'язаний провести протягом місяця другий повторний аукціон з продажу майна у вигляді ЦМК. Початковою вартістю другого повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості попереднього (повторного) аукціону. Другий повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір.

Отже, умовами договору на проведення аукціону було передбачено продаж майна боржника цілісним майновим комплексом з початковою вартістю, яка становить сукупність визнаних вимог кредиторів та можливістю проведення аукціону зі зниженням початкової вартості майна, що також узгоджується з приписами ст.ст. 44, 65, 66 Закону про банкрутство.

На виконання ст. 58 Закону про банкрутство 30.09.2016 за № 35944 на сайті Міністерства юстиції України та сайті Вищого господарського суду України оприлюднено оголошення про проведення 01.11.2016 аукціону з продажу майна ЗАТ "Рівненський ливарний завод" за початковою вартістю 83 977 095,91 грн., який не відбувся у зв'язку з відсутністю учасників.

18.10.2016 оприлюднено оголошення про проведення повторного аукціону з продажу майна боржника 16.11.2016 за початковою вартістю 67 181 676,73 грн., який також не відбувся у зв'язку з відсутністю учасників.

28.10.2016 оприлюднено оголошення про проведення 29.11.2016 другого повторного аукціону з продажу майна ЗАТ "Рівненський ливарний завод" з початковою вартістю 53 745 341,38 грн. За результатами проведення даного аукціону організатором складено протокол від 29.11.2016 №1/РЛЗ, відповідно до якого переможцем торгів визначено товариство з обмеженою відповідальністю "Систем менеджмент сервіс" з пропозицією 1 700 000 грн.

При цьому судами встановлено факт сплати обома учасниками аукціону 29.11.2016 - ТОВ "Технопривід Інвест Груп" та ТОВ "Систем менеджмент сервіс" гарантійних внесків за участь у вказаному аукціоні в сумі 5 374 534,13 грн., як це передбачено ч. 3 ст. 60 Закону про банкрутство.

На підставі вказаного протоколу 29.11.2016 між боржником в особі ліквідатора та переможцем аукціону укладено договір купівлі-продажу майна ЗАТ "Рівненський ливарний завод" на аукціоні.

Отже, встановлені судами попередніх інстанцій обставини свідчать про дотримання встановленого Законом про банкрутство порядку організації та проведення аукціону з продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, у зв'язку з чим оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні заяви кредитора про визнання недійсними результатів аукціону та договору купівлі-продажу є законними та обґрунтованими.

Що стосується оскарження дій ліквідатора, то в основі припинення повноважень арбітражного керуючого у зв'язку з неналежним виконанням обов'язків, тобто у порядку ст. 31 Закону про банкрутство (у редакції, чинній до 19.01.2013), лежить факт умисного вчинення неправомірних дій у процедурі банкрутства (безпідставне включення до реєстру грошових вимог, ухилення від подання реєстру на затвердження суду, порушення інтересів боржника та кредиторів, неправомірна реалізація активів боржника тощо).

Проте з огляду на вищенаведене відсутні підстави для висновку про наявність у діях ліквідатора порушень норм чинного законодавства та інтересів боржника або кредиторів.

Відносно доводів кредитора про ухилення ліквідатором від укладення мирової угоди, то судами попередніх інстанцій встановлено, що передбачена ст.ст. 36, 38 Закону про банкрутство (у редакції, чинній до 19.01.2013) процедура укладення мирової угоди на момент реалізації майна боржника проведена не була, а її зміст не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, положенням наказу Міністерства юстиції України від 19.06.2013 №1223/5 "Про затвердження Типової форми плану санації боржника у справі про банкрутство, Типової форми мирової угоди у справі про банкрутство та вимог щодо їх розроблення". У зв'язку з чим у ліквідатора були відсутні встановлені законодавством підстави для звернення до суду із заявою про затвердження мирової угоди.

З огляду на викладене вище доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанції.

За таких обставин оскаржувана ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції у відповідній частині підлягають залишенню без змін, як законні та обґрунтовані.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 42, 44, 49, 65, 66 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Восток" залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 22.08.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 у справі № 5019/2862/11 в частині розгляду заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Восток" про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника від 29.11.2016 і договору купівлі-продажу від 29.11.2016, скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Восток" на дії (бездіяльність) ліквідатора та клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Восток" про усунення арбітражного керуючого Іванкова В.М. від виконання обов'язків ліквідатора залишити без змін.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко О.Є. Короткевич