ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Справа № 910/5059/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівДанилової М.В.,
Поляк О.І.,

розглянувши
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Тріумф"
на постанову від 19.09.2017 Київського апеляційного господарського суду
у справі№910/5059/17 господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Тріумф"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Укркапітал"
простягнення 2 838 382,92 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача - не з'явились

Від відповідача - Кириленко І.І. (договір.)

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Тріумф" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Укркапітал" про стягнення 2838382,92 грн., з яких 1249590,44 грн. основний борг, 93292,51 грн. - пеня, 1382934,51 грн. - інфляційні втрати, 112565,81 грн. - 3% річних (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.06.2017 (суддя Турчин С.О.) в задоволенні позову відмовлено з підстав пропущення позивачем строку позовної давності про застосування якої було заявлено відповідачем.

Постановою колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 у складі: Чорногуза М.Г., Агрикової О.В., Мартюк А.І. рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін.

ТОВ "Будівельна компанія "Тріумф" у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судом норм чинного законодавства, зокрема, ст.264 Цивільного кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 06.06.2011 між ТОВ "Інвестиційна компанія "Укркапітал" (замовник) та ТОВ "Будівельна компанія "Тріумф" (підрядник) укладено Договір № 061 на виконання підрядних робіт, відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає і оплачує, а підрядник зобов'язується відповідно до виконавчої документації, завдання замовника, умов Договору, діючих будівельних норм і правил та чинного законодавства України, в обумовлений Договором строк, на свій ризик, власними силами або залученими, матеріалами і обладнанням виконати та здати замовнику комплекс будівельно-монтажних, опоряджувальних та інших робіт по "Реконструкції бази відпочинку "Бескид" в с. Мисливка, Долинський р-н, Івано-Франківська обл.

Згідно з п. 2.1 Договору, загальна вартість робіт визначається на підставі динамічної договірної ціни, що є невід'ємною частиною Договору. Загальна вартість робіт складає 17 659 783,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 2943297,17 грн.

Згідно з п. 2.5 Договору, остаточна вартість робіт визначається за фактичними обсягами виконаних робіт. У випадку збільшення/зменшення обсягу робіт сума оплати збільшується/зменшується відповідно фактичному обсягу робіт.

Розрахунки за даним Договором здійснюються у національній валюті України шляхом перерахування безготівкових сум грошових коштів на поточні рахунки сторін (п. 2.7 Договору).

Згідно п. 2.12. Договору, фінансування за даним договором здійснюється у національній валюті України є поетапним і складається з авансового платежу та остаточного платежу на підставі актів виконаних робіт. Графік фінансування (Додаток № 3), який є невід'ємною частиною Договору.

Наступні розрахунки здійснюються на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2В), довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), актів на приховані роботи і виконавчої документації (п. 2.13).

Згідно з п. 9.1 Договору, прийом-передача виконаних робіт у відповідності з даним договором оформляється сторонами шляхом підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт КБ-2в, Довідки про вартість виконаних робіт КБ-3, актів на приховані роботи і виконавчої документації, які підписуються сторонами після виконання етапу робіт або завершення всього комплексу робіт, згідно договору та кошторису.

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 15.4 Договору).

Між сторонами погоджено та підписано Додатки до Договору, а саме: "Договірна ціна. Кошторис" на загальну суму 17659783,00 грн., "Графік виконання будівельних робіт", "Графік фінансування будівельних робіт", "перелік і обсяг робіт".

Позивачем на виконання умов договору за період з червня 2011 по січень 2012 виконано, а відповідачем прийнято роботи на загальну суму 28449595,44 грн., що підтверджується Актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в). Акти підписані представниками сторін скріплені печатками підприємств та не містять будь-яких зауважень зі сторони відповідача, як замовника.

Аналогічна інформація щодо вартості виконаних робіт міститься Довідках про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/ (форма № КБ-3).

31.10.2013 позивач звертався до відповідача з листом № 18, у якому зазначив про те, що позивачем "було виконано повний комплекс робіт за договором № 61, проте відповідачем ці роботи були оплачені не у повному обсязі, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість на суму більшу ніж 1000000 грн.". Враховуючи викладене позивач просив відповідача надати свої пропозиції щодо можливих варіантів вирішення спірного питання, протягом трьох робочих днів з моменту отримання зазначеного листа. Вказаний лист отримано відповідачем 31.10.2013, що підтверджується відповідною відміткою на титульній сторінці зазначеного листа.

Листом від 17.07.2014 відповідач повідомив позивача про те, що заборгованість за Договорами підряду від 10.05.2011 за №10052 і від 06.06.№ 061 буде гарантовано погашена у повному обсязі у найближчий час по мірі надходження грошових коштів на розрахункові рахунки відповідача.

Посилаючись на те, що за виконані роботи відповідач розрахувався лише частково, а саме на суму 27200005,00 грн., у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі 1 249 590,44 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Посилаючись на вищенаведені норми законодавства, а також підтвердження матеріалами справи наявності заборгованості відповідача за Договором підряду, суди обгрунтовано дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Поряд з цим, відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Згідно із статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа доповідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. 5 с. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до п. 2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 за № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до п. 15.4. Договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Відповідач був зобов'язаний сплатити позивачу заборгованість у розмірі 1249590,44грн. у строк з 31.01.2012 по 07.02.2012.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 5 ст. 261 ЦК України, строк позовної давності сплив 08.02.2015.

Позивач звернувся до суду з даним позовом 29.03.2017, тобто після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Посилання касатора на лист відповідача від 17.07.2014, як на доказ переривання строку позовної давності не приймається до уваги з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до п. 4.4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 за № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належать в т.ч.: визнання пред'явленої претензії; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що лист відповідача від 17.07.2014 містить інформацію про заборгованість за двома договорами від 10.05.2011 за № 10052 та від 06.06.2011 за № 061, гарантує погашення заборгованості у повному обсязі найближчим часом, але не є визнанням претензії позивача та не містить сум заборгованості, які відповідач гарантує сплатити, тому такий лист не є підтвердженням переривання загального строку позовної давності.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують зазначених вище висновків та пов'язані з вирішенням питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова апеляційної інстанції, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції про відмову в позові з підстав спливу строку позовної давності, відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріумф" залишити без задоволення.

Постанову від 19.09.2017 Київського апеляційного господарського суду у справі №910/5059/17 господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді М. Данилова

О.Поляк