ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" грудня 2017 р. Справа №924/660/17

Господарський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Димбовського В.В., суддів Смаровоза М.В., Гладюка Ю.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "Нектар-ХХІ" смт. Стара Ушиця, Кам'янець-Подільський район

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Водограй-плюс" с. Гораївка Кам'янець-Подільського району

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області, м.Кам'янець-Подільський

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м.Хмельницький

про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки від 22.08.2012 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Кам'янець - Подільському районі, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди було вчинено запис №02415.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 за довіреністю від 11.10.2017р.

від третьої особи - Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області: не з'явився

від третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області: ОСОБА_2 за довіреністю №9-22-0.7-7004/2-17 від 12.07.2017р.

У судовому засіданні, відповідно до ст.85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки від 22.08.2012р., зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Кам'янець - Подільському районі, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди було вчинено запис №02415.

У письмових поясненнях від 25.09.2017р. представник позивача зазначив, що зміст договору суборенди не відповідає типовому договору, а також договору оренди орендодавця. У розділі 3 "Строк договору" не зазначено строк дії договору. Позивач вважає, що у договорі суборенди відсутні декілька істотних умов, містяться нікчемні умови. Зауважив, що договір є фіктивним та підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 234 ЦК України. Вважає, що відповідач документально не підтвердив наявність повноважень на укладення спірного договору. Також наголошує на тому, що договір суборенди не був спрямований на реальне настання наслідків, а справжньою метою є право користування землею протягом тривалого часу. Заперечує щодо застосування строків позовної давності, посилаючись на спеціальну позовну давність тривалістю у 5 років, зауважуючи, що на керівника позивача здійснювався психологічний тиск, а договір був підписаний під впливом обману.

Позивач явку свого представника в судове засідання 05.12.2017р. не забезпечив.

Присутній у судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог з підстав, викладених у позові та у письмових поясненнях від 25.09.2017р.

У відзиві на позов від 04.09.2017р. представник відповідача зазначив, що договір відповідає вимогам законодавства, підстав для визнання його недійсним в судовому порядку немає, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, якими підтверджувались обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Обставини, викладені в позовній заяві не відповідають дійсності. Відповідач вважає, що немає правового значення помилка у мотивах правочину (тобто в обставинах, у зв'язку з якими особа вчиняє правочин), або незнання стороною правочину норм законодавства. Посилаючись на ст. 8 закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент підписання договору) звернув увагу суду на те, що вимогам закону договір суборенди земельної ділянки від 22.08.2012р. відповідає повністю.

Також 04.09.2017р. на адресу суду надійшла заява про застосування строків позовної давності, у якій відповідач зазначає, що спірний договір суборенди був підписаний 22.08.2012р., а отже строк позовної давності закінчився і у позові належить відмовити.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача просить суд відмовити в позові з підстав, наведених у відзиві на позов від 04.09.2017р.

Третя особа - Кам'янець-Подільська районна державна адміністрація Хмельницької області свого представника для участі у судовому засіданні не направила. У надійшовших на адресу суду 25.09.2017р. та 12.10.2017р. заявах не погоджується з позовними вимогами та вважає оспорюваний договір укладеним відповідно до вимог законодавства, просила розгляд справи проводити за відсутності свого представника.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у письмових поясненнях від 08.09.2017р. зазначив, що договір суборенди земельної ділянки від 22.08.2012р. був зареєстрований відповідно до вимог законодавства, є чинним. Інформація щодо заборгованості по сплаті орендної плати за використання земельної ділянки, а також використання земельної ділянки не за цільовим призначенням до Головного управління не надходила. Вважає, що спірні правовідносини, які виникли між орендарем та суборендарем не порушують інтереси держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, а тому при вирішенні спору покладається на думку суду.

У письмових поясненнях від 25.09.2017р. представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, посилаючись на ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, пп. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру №308 від 17.11.2016р., зазначив, що повноваження по передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах Хмельницької області з 01.01.2013р. покладенні на Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. До 01.01.2013р. вищезазначеними повноваженнями були наділені відповідні районні державні адміністрації. Звертає увагу суду на те, що умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому, строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. Зауважив, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не надавало згоди або заперечення на укладення договору суборенди земельної ділянки від 22.08.2012р., оскільки відповідно до норм чинного на той час земельного законодавства Головне управління не розпоряджалося землями сільськогосподарського призначення на території Хмельницької області.

Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судовому засіданні підтримав позицію, викладену в письмових поясненнях від 08.09.2017р. та від 25.09.2017р.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

11.03.2004р. між Кам'янець-Подільською районною державною адміністрацією (орендодавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Нектар-ХХІ" (орендарем) було укладено договір оренди земельної ділянки (з врахуванням змін та доповнень, внесених додатковою угодою до договору від 20.05.2011р.), відповідно до умов якого орендодавець на підставі розпорядження голови Кам'янець-Подільської райдержадміністрації №279/2004 від 11.03.2004р. надає, а орендар приймає у платне користування земельну ділянку із земель запасу Староушицької селищної ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області площею 50,4103 га, згідно додатком №1 (планом-схемою земельної ділянки). Земельна ділянка надається у користування та володіння для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 50,4103 га (розділ 1 договору).

Договір укладається на строк 49 років, починаючи з дати його реєстрації (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору орендар має право за згодою орендодавця передавати у користування орендовану земельну ділянку або її частину іншій особі (суборенда) у випадках та на умовах, передбачених законом.

Цей договір набуває чинності після його підписання сторонами, засвідчення факту державної реєстрації Кам'янець-Подільською філією Хмельницького регіонального центру Державного земельного кадастру в Книзі реєстрації договорів оренди землі (розділ 8 договору).

Договір скріплений підписами та печатками сторін та зареєстрований 24.03.2004р. в Кам'янець-Подільській філії Хмельницького регіонального центру державного земельного кадастру, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі було вчинено запис №18.

До договору додані: акт встановлення меж земельної ділянки в натурі від 16.02.2004р.; план земельної ділянки, що передана в оренду ТОВ "ВКФ "Нектар-ХХІ"; координати земельної ділянки.

22.08.2012р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Нектар-XXI" (орендарем) та товариством з обмеженою відповідальністю "Водограй-плюс" (суборендарем) було укладено договір суборенди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендар, який діє на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого за №18 від 24.03.2004р. в Кам'янець-Подільському районному відділі регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", та розпорядження Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації №583/2011 від 18.07.2011р. "Про надання згоди на передачу земельної ділянки в суборенду ТОВ "Водограй-плюс" надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Староушицької селищної ради за межами населених пунктів (розділ 1 договору).

Розділом 2 передбачено, що в суборенду передається частина земельної ділянки загальною площею 35 га., в тому числі ріллі 35 га. Земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, які могли б перешкоджати її ефективному використанню.

У розділі 3 договору суборенди від 22.08.2012р. встановлено, що термін дії договору суборенди не може перевищувати строку дії договору оренди. Після закінчення строку договору суборендар має право поновлення його на новий термін. У цьому разі суборендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендаря про намір продовжити його дію.

Суборендна плата вноситься суборендарем в грошовій формі. Грошова плата вноситься в розмірі 200 гривень на рік за 1 гектар з послідуючою індексацією, як така, що відповідає договору оренди земельної ділянки зареєстрованого за №18 від 24.03.2004р. (розділ 4 договору).

Земельна ділянка передається в суборенду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Категорія земель - землі сільськогосподарського призначення (розділ 5 договору).

Передача земельної ділянки в суборенду здійснюється без розроблення проекту її відведення. Передача земельної ділянки суборендарю здійснюється під час державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (розділ 6 договору).

Розділом 9 договору визначені права та обовязки сторін, де вказано, що орендар має право, зокрема, вимагати своєчасного внесення суборендної плати. В свою чергу, орендар зобовязаний, зокрема: в письмовому вигляді повідомити суборендаря про намір розірвати договір суборенди. Суборендар зобов'язаний, зокрема: використовувати суборендовану земельну ділянку відповідно до визначеної мети, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного, водного і екологічного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі; своєчасно вносити суборендну плату.

Розділом 11 договору визначений порядок зміни умов договору та припинення його дії, де вказано, що підставою розірвання договору є: взаємна згода сторін; вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною обов'язків, передбачених договором; добровільна відмова орендаря від оренди земельної ділянки; укладення договору суборенди землі з порушенням порядку, встановленого у законодавстві України; інші випадки, передбачених законодавством України.

Цей договір набирає чинності після його підписання сторонами, засвідчення факту державної реєстрації в Управлінні Держкомзему у Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області в книзі реєстрації оренди землі (розділ 15 договору).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін та зареєстрований 07.09.2012р. в управлінні Держкомзему у Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі було вчинено запис №02415.

За актом приймання та передачі земельної ділянки (у відповідності до договору суборенди земельної ділянки від 22.08.2012р.) ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Нектар-ХХІ" (орендар) передав, а ТОВ "Водограй - плюс" (суборендар) прийняв земельну ділянку загальною площею 35,000 га, що розташована на території Староушицької селищної ради (за межами населених пунктів) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

До договору суборенди додані: кадастровий план земельної ділянки; план (схема) земельної ділянки акт встановлення меж земельної ділянки.

У матеріалах справи наявний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.12.2015р. №НВ-015, відповідно до якого ТОВ "Водограй - плюс" є суборендарем частини земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0013 з площею 35 гектарів.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.10.2016р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 22.12.2016р. по справі №924/523/16 вирішено у позові товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Нектар-ХХІ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Водограй-Плюс" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача1. Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання припиненим договору суборенди відмовити.

У постанові від 22.12.2016р. по справі №924/523/16 судом встановлено, що 20.04.2011р. ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Нектар-ХХІ" звернулося із заявою до голови державної адміністрації, в якій просило погодити ТОВ "Водограй-плюс" надання в суборенду частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 35 га., що розташована на території Староушицької селищної ради, за межами населених пунктів, яка перебуває у користуванні (на умовах оренди), згідно з договором, який зареєстрований у Кам'янець-Подільському районному відділі Хмельницької регіональної філії "Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України №18 24.03.2004р.

Кам'янець-Подільською районною державною адміністрацією було видано розпорядження №583/2011-р від 18.07.2011р. "Про надання згоди на передачу земельної ділянки в суборенду ТОВ "Водограй-плюс", в якому було вирішено, зокрема: надати згоду Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Нектар-ХХІ", орендарю земельної ділянки загальною площею 35 га., що знаходиться на території Староушицької селищної ради за межами населених пунктів, що посвідчується договором оренди земельної ділянки від 11.03.2004р., передати в суборенду вищевказану земельну ділянку Товариству з обмеженою відповідальністю "Водограй-плюс" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; погодити строк передачі земельної ділянки в суборенду до закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, оцінюючи їх у сукупності, судом береться до уваги таке:

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відносини виникли між сторонами на підставі договору від 22.08.2012р., який за своєю правовою природою є договором оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про оренду землі", в редакції, яка діяла на момент укладення договору суборенди, орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Якщо протягом одного місяця орендодавець не надішле письмового повідомлення щодо своєї згоди чи заперечення, орендована земельна ділянка або її частина може бути передана в суборенду. Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі.

Згідно ст. 15 вказаного Закону істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За приписами статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною 1 статті 19 Закону України "Про оренду землі" та ч. 4 статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Згідно з частиною 1 статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Провівши аналіз розділу 3 договору суборенди від 22.08.2012р., суд встановив, що договір вміщає в собі загальне положення, визначене у ч. 3 ст. 8 Закону України "Про оренду землі", але не містить положень, з яких би вбачався строк дії оспорюваного договору суборенди. Тобто, у тексті договору суборенди не міститься посилань на певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорюваний договір суборенди від 22.08.2012р. в порушення ст.15 ЗУ "Про оренду землі" не містить такої обов'язкової істотної умови як строк дії договору оренди.

Зазначене порушення ЗУ "Про оренду землі" згідно з ч.2 ст.15 цього Закону є безумовною підставою для визнання спірного договору суборенди недійсним відповідно до закону.

Відповідно, доводи відповідача про те, що оспорюваний договір суборенди земельної ділянки від 22.08.2012р. укладений згідно чинного законодавства не відповідають вимогам ЗУ "Про оренду землі", а тому судом до уваги не беруться.

Згідно зі ст. 202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що за загальними вимогами щодо чинності правочину, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З врахуванням ч.2 ст.15 Закону України "Про оренду землі", суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підтверджені належними доказами.

Проте, відповідач просить застосувати строки позовної давності.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

При цьому встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Визначення початку відліку позовної давності наведеного у статті 261 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і суб'єктами, уповноваженими законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Як свідчать матеріали справи, оспорюваний договір суборенди, сторонами якого є позивач та відповідач, укладався 22.08.2012р.

Відповідно, про відсутність у договорі суборенди такої істотної умови, як строк дії договору, позивачу (його керівнику, який підписував оспорюваний договір від 22.08.2012р. та позовну заяву та приймав участь у справі) було відомо ще під час підписання договору суборенди від 22.08.2012р.

Позовна заява була надіслана на адресу суду 19.07.2017р., що підтверджується відтиском штемпеля поштового зв'язку, тобто позивачем без поважних причин було пропущено трирічний строк позовної давності.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причини пропуску строку позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Будь-яких доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску позовної давності позивачем не надано.

Посилання позивача на необхідність застосування спеціальної позовної давності у п'ять років (до вимог про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства або обману) судом не враховуються, оскільки зазначене позивачем положення виключене з Цивільного кодексу України на підставі Закону України від 20.12.2011р. №4176-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства", тобто ще до укладення оспорюваного договору суборенди від 22.08.2012р. Доводи представника позивача про те, що на нього здійснювався тиск з боку керівника відповідача або інших осіб суд вважає такими, що не підтверджені наявними доказами та не стосуються предмету спору. Крім того, судом не беруться до уваги доводи позивача про відсутність пропуску строку позовної давності.

При цьому, судом не враховуються і доводи позивача про те, що зміни в договір суборенди мали вноситися додатковими угодами, оскільки такі обґрунтування не знайшли свого підтвердження та заперечувалися відповідачем. Як не знайшли свого підтвердження і доводи позивача про те, що стан земельної ділянки погіршився, доказів такого погіршення позивачем не подано.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви відповідача щодо пропущення строків позовної давності.

Тому, у позові належить відмовити з підстав пропущення строку позовної давності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача, в зв'язку із відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "Нектар-ХХІ" смт. Стара Ушиця, Кам'янець-Подільський район до Товариства з обмеженою відповідальністю "Водограй-плюс" с. Гораївка Кам'янець-Подільського району за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області, м.Кам'янець-Подільський за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м.Хмельницький про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки від 22.08.2012 року, зареєстрованого в управлінні Держкомзему у Кам'янець - Подільському районі, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди було вчинено запис №02415 відмовити.

Повне рішення складено 07 грудня 2017 року.

Головуючий суддя В.В. Димбовський

Суддя Ю.В. Гладюк

Суддя М.В. Смаровоз

Віддрук. 5 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (32385, Хмельницька обл., Кам'янець-Подільський р-н., смт. Стара Ушиця, вул. Ватутіна, 20) рекомендованим із повідомленням,

3 - відповідачу (32386, Хмельницька обл., Кам'янець-Подільський р-н., с. Гораївка) рекомендованим із повідомленням,

4 - Кам'янець-Подільська районна державна адміністрація (Хмельницька обл., м. Кам'янець-Подільський, вул. Троїцька) рекомендованим із повідомленням,

5 - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (м. Хмпельницький. вул. Інституцька, 5/1) рекомендованим із повідомленням.