ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Справа № 910/6812/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б. (доповідач), Гольцової Л.А., Козир Т.П.
розглянувши касаційну скаргуДержавного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 19.09.2017
у справі№ 910/6812/17 Господарського суду міста Києва
за позовомДержавного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Енергетичне машинобудування"
простягнення 1364850 грн.
за участю представників сторін:

позивача: Проценко О.М., Ковтонюк Ю.А.

відповідача: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 у справі № 910/6812/17 (суддя Шкурдова Л.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 у цій справі (колегія суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Куксов В.В., Іоннікова І.А.) відмовлено у позові Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Енергетичне машинобудування" 1364850 грн. штрафних санкцій.

Не погоджуючись із прийнятими у справі судовими рішеннями, Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 у справі № 910/6812/17, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою до суду, скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права. Скаржник на погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для стягнення спірних коштів та посилається на порушення відповідачем пунктів 7.1, 10.3, 10.7 договору поставки № ЦХП-03-06813-01 від 21.10.2013 внаслідок чого у нього виникло право на відшкодування заявлених штрафних санкцій.

Сторони згідно з приписами статті 111-4 Господарського процесуального кодексу України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак позивач не скористався передбаченим законом правом на участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового акту, вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи встановлено, що 21.10.2013 між Державним підприємством матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" - замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Енергетичне машинобудування" -постачальником був укладений договір поставки № ЦХП-03-06813-01.

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов'язався поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

Пунктом 1.2 договору визначено найменування продукції: частини залізничних локомотивів, трамвайних моторних вагонів і рухомого складу; кріплення та арматура і їхні частини; механічне устаткування для керування рухом (запасні частини, а саме: ролик УСО-4.21.110 або ролик УСО 4Б).

Пунктом 4.3 договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 31.12.2013) обумовлено, що загальна сума договору на момент його підписання складає 2911680 грн.

Датою поставки продукції вважається дата приймання цієї продукції замовником на матеріальному складі ДП "Укрзалізничпостач", що підтверджується належно оформленою видатковою накладною, довіреністю або актом приймання - передачі (пункт 5.3 договору).

Згідно з пунктом 7.1 договору приймання продукції замовником здійснюється на підставі підтвердження наступних документів:

- рахунку - фактури;

- видаткової накладної або акту приймання - передачі, підписаного представником постачальника, який замовник повинен підписати після прийняття продукції;

- податкової накладної;

- товарно-транспортної накладної або накладної (залізничної);

- документів, що підтверджують якість продукції, зазначені у пункті 2.2 договору, крім копії сертифікату відповідності на бланку Держспоживстандарту, який надається з першою партією продукції. При поставці наступних партій продукції надається ксерокопія сертифікату відповідності;

- пакувальних аркушів (при наявності).

Відвантажувальні і платіжні документи повинні надаватись замовнику протягом 5 днів з моменту відвантаження продукції, але не пізніше другого числа місяця, наступного за місяцем, в якому проводилось відвантаження продукції. Постачальник відшкодовує замовнику всі збитки, понесені останнім у зв'язку з несвоєчасним представленням вищезазначених документів, або з приводу їх неправильного оформлення.

Згідно з пунктом 10.3 договору за порушення термінів, що вказуються у пункті 7.1, постачальник відшкодовує замовнику збитки, що виникли при оплаті останнім штрафів та пень.

Пунктом 10.7 договору сторони передбачили, що у разі неправильного оформлення товаросупровідних документів, розбіжності між ними та документами, поданими у складі конкурсних торгів учасника - переможця, що призвело до нарахування штрафів і пень, постачальник відшкодовує їх замовнику в повному обсязі.

Надавши оцінку умовам вказаного договору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пунктом 10.3 договору сторони передбачили обов'язок відповідача відшкодувати збитки, що виникли при оплаті штрафів та пень за порушення термінів, що вказуються у пункті 7.1 договору (яким передбачено строки надання вантажних документів), а також внаслідок неправильного оформлення документів, а пунктом 10.7 договору сторони узгодили те, що відповідач відшкодовує позивачу нараховані штрафи та пені внаслідок неправильного оформлення товаросупровідних документів, розбіжностей між ними та документами, поданими у складі пропозиції конкурсних торгів учасника-переможця, що призвело до нарахувань штрафів і пень.

Тобто, як було з'ясовано судом апеляційної інстанції, пунктом 10.3 договору передбачено обов'язок відповідача відшкодувати позивачу збитки, а пунктом 10.7 договору - штрафи і пені, які виникли внаслідок неправильного оформлення товаросупровідних документів, розбіжності між ними та документами, поданими у складі пропозиції конкурсних торгів учасника-переможця.

Господарські суди попередніх інстанцій також встановили, що сторони узгодили до спірного договору специфікацію № 1 на товар: ролик УСО-4.21.110 або ролик УСО-4Б; код МТР УЗ 6190264 для колійних машин на суму 2426400 грн. та специфікацію №2 на товар: ролик УСО-4.21.110 або ролик УСО-4Б; код МТР УЗ 6190264 для колійних машин на суму 485280 грн.

Відповідно до видаткової накладної № 118 від 02.12.2013 на суму 2426400 грн. постачальником було передано, а покупцем (в особі представника за довіреністю №Ф1080 від 02.12.2013) прийнято товар (ролик УСО-4.21.110, креслення УСО-4.21.110-02 ТУ24.04.048-93) за договором на суму 2426400 грн., і на підтвердження відвантаження його відповідачем оформлено товарно-транспортну накладну від 02.12.2013.

Також, відповідачем для оплати отриманого позивачем за договором товару на суму 2426400 грн. сформовано рахунок - фактуру № 118 від 02.12.2013, який містить реквізити постачальника та покупця, реквізити договору та товару, а також оформлено відповідну податкову накладну.

Відповідно до видаткової накладної №10 від 04.02.2014 на суму 485280 грн., постачальником було передано, а покупцем (в особі представника за довіреністю № Ф24 від 04.02.2014) прийнято товар (ролик УСО-4.21.110, креслення УСО-4.21.110-02 ТУ24.04.048-93) за договором на суму 485280 грн.

Відповідачем для оплати отриманого позивачем за договором товару на суму 485280 грн. сформовано рахунок - фактуру № 10 від 02.12.2013, який містить реквізити постачальника та покупця, реквізити договору та товару, а також оформлено відповідну податкову накладну.

В процесі розгляду спору господарськими судами попередніх інстанцій було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби проведено планову виїзну перевірку ДП "Укрзалізничпостач" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2013, про що складено Акт від 25.03.2015 № 358/28-10-42-10/19014832.

За наслідками перевірки Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби складено податкові повідомлення-рішення від 08.04.2015, а саме:

- № , яким Державному підприємству матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України донараховано суму податку на додану вартість в сумі 169543906,50 грн., з них за основним платежем в розмірі 113029271 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 56514635,05 грн.;

- №, яким Державному підприємству матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" за порушення п. 135.1, п. 135.2 ст. 135, п. 138.1, п. 138.2 п. 138.6 ст. 138, п.п. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139, п.п. 159.1.2., п. 159.1 ст. 159 Податкового кодексу України донараховано суму податку на прибуток в сумі 201641281,50 грн., з них за основним платежем в розмірі 134427521 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 67213760,50 грн.;

- № , яким Державному підприємству матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" за порушення п.п. 164.2.1 пп.164.2 п. п. 164.5 ст. 164, п.п. 165.1.35 п. 165.1 ст. 165, п. 157.9 ст. 157, п. 142.1 ст. 142, п. 171.1 ст. 171, п.п. 168.1.1 п. 168.1, п.п. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168, п.п. 164.2.17 е п. 164.17, п. 164.5 ст. 164 п. 176.2б п. 176.2 ст. 176, п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 398347,89 грн., з них за основним платежем в розмірі 227426,84 грн. та застосовані штрафні санкції з цього податку в сумі 170921,05 грн.;

- № яким Державному підприємству матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" донараховано штрафні санкції в сумі 340 грн.

Згідно з вказаним Актом перевірки підставами для донарахування вищезазначених сум податкових платежів та штрафних санкцій вказано відсутність фактичного отримання ДП "Укрзалізничпостач" товарно-матеріальних цінностей по ланцюгу постачання від ТОВ "ТД "Енергетичне машинобудування".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2016 у справі № 826/14818/15 у задоволенні позову Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" до Міжрегіонального головного управління ДФС - центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 08.04.2015 № , № , № , № відмовлено повністю.

Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2016 у справі № 826/14818/15 залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.10.2016.

В ході розгляду адміністративної справи № 826/14818/15 адміністративними судами було встановлено, зокрема, що висновок податкового органу щодо порушення позивачем норм Податкового кодексу України є обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, а винесені податкові - повідомлення рішення від 08.04.2015 № , № , № , № є правомірними; що надані позивачем первинні бухгалтерські документи не вказують на фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю; що позивачем неправомірно включено до складу валових витрат понесених у результаті господарських операцій із вказаними контрагентами та формування на їх підставі податкового кредиту, з огляду на те, що вказані господарські операції непідтверджені належним чином оформленими первинними документами.

Предметом позову у цій справі є позовні вимоги Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Енергетичне машинобудування" 1364850 грн. Як на підставу позову, позивач вказував на неправильне оформлення відповідачем документів за спірним договором та посилався на Акт від 25.03.2015 № 358/28-10-42-10/19014832 і судові рішення у справі № 826/14818/15. Він зазначав про настання наслідків, передбачених пунктом 10.7 договору у зв'язку з чим вважав обґрунтованим стягнення з відповідача 1364850 грн. штрафних санкцій та наголошував на тому, що здійснені податковим органом нарахування мали наслідком понесення ним додаткових витрат у вигляді штрафів і пень у розмірі 1364850 грн., з яких: сума невизнаного податкового кредиту - 404400 грн.; сума донарахованого податку на прибуток - 505500 грн.; сума штрафних санкцій, що нараховані відповідно до податкових повідомлень-рішень - 454950 грн., що призводить до втрат вигід внаслідок непередбачених витрат, що прямо суперечить умовам договору та суті заявленої пропозиції при проведенні процедури конкурсних торгів згідно з Законом України "Про здійснення державних закупівель".

Ухвалюючи судові акти у справі, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про недоведеність і необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (стаття 217 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами статті 218 названого Кодексу підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вже зазначалося, позивач, звертаючись з даним позовом, в обґрунтування підстав для стягнення спірних коштів посилався на Акт перевірки Міжрегіонального головного управлінням Державної фіскальної служби № 358/28-10-42-10/19014832 від 25.03.2015 та складені за результатами перевірки податковим органом податкові повідомлення-рішення, що були предметом оскарження у адміністративній справі № 826/14818/15.

Господарські суди попередніх інстанцій, надавши, серед іншого, оцінку вказаному акту перевірки та дослідивши його зміст, встановили, що вказаний акт не містить відомостей про допущені Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Енергетичне машинобудування" (відповідачем) порушення щодо неправильного оформлення товаросупровідних документів за спірним договором, а отже, не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правової відповідальності відповідача у вигляді сплати штрафних санкцій.

Водночас господарськими судами було враховано те, що підставою для донарахування позивачу податкових платежів за оспорюваними у адміністративній справі №826/14818/15 податковими-повідомленнями рішеннями стало те, що надані позивачем первинні бухгалтерські документи не вказують на фактичний рух активів або зміни саме у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю, тобто, відповідні нарахування обумовлені порушенням податкового законодавства саме позивачем щодо здійснення податкового обліку певних господарських операцій з контрагентами, зокрема, і з відповідачем. При цьому, підставою для винесення податкових - повідомлень рішень податковим органом визначено вчинене позивачем порушення податкового законодавства та наведено у податкових повідомленнях - рішеннях норми Податкового кодексу України, порушення яких позивачем і стало підставою для нарахування податкових платежів та санкцій.

Отже, господарські суди першої та апеляційної інстанцій в процесі розгляду спору визнали недоведеним позивачем належними та допустимими доказами факт неналежного оформлення відповідачем первинних документів, а відтак дійшли висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування штрафних санкцій, передбачених пунктом 10.7 договору. При цьому, як встановили суди попередніх інстанцій, позивачем не було зазначено, які саме документи були неправильно оформлені відповідачем та які відомості в них неправильно відображені, як і не доведено позивачем того, що нарахування йому податковим органом штрафних санкцій призводить до втрат вигід внаслідок непередбачених витрат, що прямо суперечить умовам договору та суті заявленої пропозиції при проведенні процедури конкурсних торгів відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель".

Поза тим, переглядаючи судове рішення в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що заявлена позивачем до стягнення сума за своєю правовою природою не може бути і збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, статей 224, 225 Господарського кодексу України.

Відтак, виходячи з встановлених судами обставин справи та вимог вказаних норм, господарські суди попередніх інстанцій правомірно відмовили у задоволенні позову із заявлених позивачем підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції лише перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Оцінка та перевірка обставин справи і доказів не віднесена до повноважень касаційної інстанції.

Викладені у касаційній скарзі доводи скаржника обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до заперечень щодо здійсненої судами першої та апеляційної інстанції оцінки доказів у справі та доведення інших обставин, ніж ті, що були встановлені судами попередніх інстанцій, в той час як згідно з вимогами ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на встановлені судами обставини справи та з урахуванням наведених приписів процесуального закону, касаційна інстанція, перевіривши відповідно до ч. 2 ст. 111-5 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні суду першої інстанції та постанові суду апеляційної інстанції, дійшла висновку про відсутність підстав для їх зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 у справі № 910/6812/17 залишити без змін.

Головуючий суддя: Л. Іванова

судді: Л. Гольцова

Т. Козир