УХВАЛА

06.12.2017Справа № 910/17784/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до 1. Департаменту патрульної поліції

2. Національної поліції України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів 1. ОСОБА_1

2. Приватне акціонерне товариства "Страхова компанія "Україна"

про стягнення 312 252,33 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників судового процесу:

від позивачa: Біла А.П. за довіреністю № 1010 від 30.12.2016;

від відповідача 1: Жамбровський М.С. за довіреністю № 181 від 03.01.2017;

від відповідача 2: Золотухіна Г.О. за довіреністю № 28/ЦА від 01.03.2017;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився.

Присутній: судовий експерт ОСОБА_9

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції України (далі - відповідач-1) та Національної поліції України (далі - відповідач-2) про стягнення 312 252,33 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.09.2016 порушено провадження у справі № 910/17784/16, її розгляд призначено на 26.10.2016 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.10.2016, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 14.11.2016 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.11.2016 в порядку статті 41 Господарського процесуального кодексу України призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Одночасно, ухвалою господарського суду міста Києва від 14.11.2016 на підставі статті 79 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі № 910/17784/16 зупинено на час проведення судової експертизи.

12.06.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

14.06.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від судового експерта надійшло клопотання про оплату судової експертизи, надання згоди на проведення експертизи у строк понад два місяці, а також надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва від 14.06.2017 № 05-23/1839 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/17784/16 у зв'язку із закінченням терміну повноважень у судді ОСОБА_8. Внаслідок повторного автоматизованого розподілу справу № 910/17784/16 передано на розгляд судді Літвінової М.Є.

Як на тому наголошено у пункті 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" у разі повернення експертною установою (експертом) матеріалів справи господарського суду з передбачених чинним законодавством підстав суд поновлює провадження у справі для вирішення питань, пов'язаних з усуненням причин, які потягли за собою таке повернення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.06.2017 суддею Літвіновою М.Є. прийнято справу № 910/17784/16 до свого провадження, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України поновлено провадження у справі № 910/17784/16, її розгляд призначено на 05.07.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.07.2017 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 12.07.2017 року.

Представники сторін в судове засідання 12.07.2017 року не з'явились.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.07.2017 провадження у справі № 910/17784/16 зупинено, матеріали справи № 910/17784/16 направлені до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов Висновок експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 9125/17-54.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.09.2017 на підставі статті 79 Господарського процесуального кодексу України поновлено провадження у справі № 910/17784/16, її розгляд призначено на 11.10.2017 року.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.10.2017 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 06.11.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.11.2017 на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 та Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна", відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 22.11.2017 року.

В судовому засіданні 22.11.2017 року судом розглянуто подане у попередньому судовому засіданні клопотання позивача про виклик в судове засідання судових експертів ОСОБА_9 та ОСОБА_6

В заявленому клопотанні про виклик судових експертів позивач вказує на те, що чкладений ними Висновок № 9125/17-54 містить посилання на ремонтну калькуляцію від 28.08.2017 № 9125-17Т, проте означена калькуляція у Висновку відсутня.

Також, позивач зазначає, що Висновком встановлено вартість відновлювального ремонту 279 680, 16 грн., тоді як відповідно до Звіту експерта № 02-22/12 від 11.02.2015, проведеного експертом Союзу експертів України ОСОБА_10 вартість відновлювального ремонту склала 312 522, 26 грн.

Таким чином, з урахуванням зроблених судовими експертами під час проведення призначеної у даній справі судової експертизи висновків, суд вважає за необхідне заслухати їх пояснення щодо окремих питань, які виникають під час їх аналізу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.11.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 06.12.2017 року.

В судовому засіданні 06.12.2017 року представником позивача подано клопотання про призначення у справі додаткової експертизи, оскільки пошкоджений транспортний засіб було відремонтовано, що підтверджується Актом виконаних робіт № ЗА-1600563 від 29.01.2016, згідно з яким вартість відновлювального ремонту склала 312 522, 26 грн., а вартість нормогодин - 480, 00 грн., тоді як відповідно до Звіту експертів - 210, 00 грн. У зв'язку з тим, що під час проведення судової експертизи судовими експертами не було взято до уваги Акт виконаних робіт № ЗА-1600563, що є доказом фактично понесених витрат, позивач вважає за доцільне актуалізувати судову експертизу з урахуванням даного Акту виконаних робіт, та висновок судових експертів складено на підставі середніх показників вартості робіт та запчастин, хоча пошкоджений автомобіль ремонтувався на станції офіційного дилера.

Розглянувши зазначене клопотання та заслухавши судового експерта ОСОБА_9, суд вирішив задовольнити його, враховуючи наступне.

Так, згідно зі ст. 82 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (ст. 38 ГПК України).

Також, за змістом системного аналізу приписів ст. ст. 43, 104 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності.

Також, відповідно до п. 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

Частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

При цьому, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, компетенцією національних судів є вирішення того, чи необхідно звертатися за зовнішньою порадою (неофіційний переклад; оригінальний текст: «the Court recalls that it is within the competence of a court to decide whether or not to seek outside advice»)(див. рішення Суду у справі Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013).

Як на тому наголошено в пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Згідно з частиною 3 статті 42 Господарського процесуального кодексу України у випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу.

Пунктом 1.2.11. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) визначено, що додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об'єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Відповідно до п. 15.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" додаткова експертиза призначається судом після розгляду ним висновку первинної експертизи, якщо виявиться, що усунути неповноту або неясність висновку в судовому засіданні шляхом заслуховування експерта неможливо. Висновок експерта визнається неповним, якщо досліджено не всі надані йому об'єкти або не дано вичерпних відповідей на всі поставлені перед експертом питання. Висновок експерта визнається неясним, якщо він викладений нечітко або носить непевний, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи необхідно чітко зазначити, які саме висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Така судова експертиза може призначатись як з ініціативи суду, так і за клопотанням учасників судового процесу, а її проведення може бути доручено тому ж або іншому експерту.

Як зазначено позивачем, оскільки пошкоджений транспортний засіб було відремонтовано, що підтверджується Актом виконаних робіт № ЗА-1600563 від 29.01.2016, згідно з яким вартість відновлювального ремонту склала 312 522, 26 грн., а вартість нормогодин - 480, 00 грн., тоді як відповідно до Звіту експертів - 210, 00 грн. У зв'язку з тим, що під час проведення судової експертизи судовими експертами не було взято до уваги Акт виконаних робіт № ЗА-1600563, що є доказом фактично понесених витрат, позивач вважає за доцільне актуалізувати судову експертизу з урахуванням даного Акту виконаних робіт, та висновок судових експертів складено на підставі середніх показників вартості робіт та запчастин, хоча пошкоджений автомобіль ремонтувався на станції офіційного дилера.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, з огляду на те, що вищевказаний Акт виконаних робіт не було надано експертові під час проведення первинної експертизи, суд вирішив задовольнити клопотання позивача та призначити у справі додаткову судову автотоварознавчу експертизу.

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначено, що господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу». Особа, яка проводить судову експертизу користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» з урахуванням вимог частини третьої статті 41 ГПК господарський суд доручає проведення судових експертиз установам та особам, зазначеним у статтях 7, 9 і 10 Закону.

Згідно з частиною другою статті 10 Закону судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта.

За загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до Закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України (стаття 9 Закону).

За таких обставин, суд вважає за необхідне доручити проведення додаткової судової експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до роз'яснень, які надав пленум Вищого господарського суду України в п. 23 своєї постанови від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Оскільки саме на позивача покладено тягар доказування тих обставин, на які він посилається в обгрунтування своїх вимогь, на даному етапі провадження у справі суд покладає судові витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, на позивача.

Керуючись статтями 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 910/17784/16 додаткову судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- яка вартість відновлювального ремонту, завданого власникові вітомобіля "Mersedes", реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 05.12.2015 року з урахуванням ПДВ?

2. Проведення експертизи у встановлений законом строк доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

3. Попередити експерта, який буде здійснювати судову експертизу, про кримінальну відповідальність згідно з ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

4. Зобов'язати сторони надати на вимогу експерта оригінали всіх, необхідних для проведення експертизи, документів.

5. Оплату витрат по проведенню судової експертизи на даному етапі провадження у справі покласти на позивача і запропонувати йому вирішити питання з експертною установою щодо сплати, в т.ч. шляхом попередньої оплати, сум за проведення судової експертизи.

6. Зобов'язати сторони повідомити господарський суд міста Києва про закінчення експертизи.

Суддя М.Є. Літвінова