ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017 року Справа № 904/7724/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. доповідач;

суддів: Верхогляд Т.А., Науменка І.М.

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_1 представник, довіреністьб/н від 18.09.2017 р.;

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2 представник, довіреність №14/1904 від 13.03.2017 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2017 року у справі № 904/7724/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тимат"

до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"

про стягнення суми боргу у розмірі 471 816 грн. 80 коп.

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тиамат"

про стягнення 243 390,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2017 у справі №904/7724/17 (суддя Манько Г.В.) первісний позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ПрАТ «ІНГЗК» на користь ТОВ «Тиамат» 416 189,45грн. основного боргу, 35 540,81грн. пені, 4 104,87грн. 3% річних, 15 981,67грн. інфляційних втрат і судовий збір в сумі 7 077,25грн.

Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Тиамат» на користь ПрАТ «ІНГЗК» штраф за порушення строків виконання робіт згідно договору підряду №160-35 від 01.01.2016 в сумі 163 470грн. і судовий збір в розмірі 2 425,05грн.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову мотивоване порушенням з боку позивача умов договору підряду щодо повної та своєчасної оплати вартості виконаних робіт.

Частково задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції відхилив вимоги позивача за зустрічним позовом в частині стягнення штрафів, передбачених специфікаціями №1 та №8, оскільки специфікацію №1 було підписано сторонами як додаток до неукладеного договору, а підписана сторонами специфікація №8 не містить вимоги про сплату штрафу у розмірі 15% від вартості невиконаних робіт.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач за первісним позовом звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2017 по справі №904/7724/17 змінити. В задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без зясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для вирішення справи.

В апеляційній скарзі ПрАТ «ІНГЗК» зазначає, що місцевим господарським судом не було враховано ту обставину, що між ПрАТ «ІНГЗК» та ТОВ «Тиамат» було укладено угоду про передачу спору на вирішення третейського суду, у звязку з чим суд першої інстанції, при вирішенні питання щодо прийняття первісного позову до свого провадження, мав припинити провадження у справі на підставі п.5 ч.1 ст.80 ГПК (передача спору на розгляд третейського суду)

Відмову місцевого господарського суду у задоволенні вимог в частині стягнення штрафу за порушення умов договору, передбаченого специфікацією №1, скаржник вважає неправомірною, оскільки за наявності підстав вважати договір підряду №160-35 від 01.01.2016 укладеним, як встановив суд, з 22.03.2016, також необхідно вважати укладеною і специфікацію №1, яка є невідємною його частиною, що надає право позивачу за зустрічним позовом вимагати стягнення штрафу за порушення строків виконання робіт.

Також апелянт не погоджується з висновком господарського суду Дніпропетровської області щодо відмови у задоволенні вимоги про стягнення 15% штрафу від вартості невиконаних робіт за специфікацією №8 з огляду на наступне. Оскільки умовами п.10.3.2. договору підряду №160-35 від 01.01.2016 за порушення строків виконання робіт передбачено обовязок підрядника сплатити замовнику штраф у розмірі 15% від договірної вартості робіт відповідної специфікації, тому наявність вимоги про сплату штрафу у специфікації №8 не є обовязковою передумовою для його стягнення з підрядника, оскільки підстави і розмір сплати штрафу за невиконання робіт передбачено самим договором.

Заперечення щодо задоволення первісного позову апелянт обґрунтовує недоведеністю факту порушення субєктивного права позивача та відсутністю обставин для звернення з відповідним позовом до господарського суду. Зокрема, складання актів на систематичне відновлення матеріальних цінностей, на які посилається позивач як на підтвердження факту здачі-приймання виконаних ТОВ «Тиамат» робіт, не передбачено спірним договором, а самі акти не відповідають формі та порядку їх складання. Скаржник зазначає, що зобовязання з оплати виконаних робіт нерозривно повязане із дотриманням порядку їх здачі-приймання. Оскільки ТОВ «Тиамат» не було дотримано такого порядку, актів здачі-приймання виконаних робіт сторонами підписано не було, у суду були відсутні підстави для задоволення первісного позову.

Також судом першої інстанції помилково застосовано норми ч.2 ст.625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням індексу інфляції, оскільки положення цієї статті не поширюються на випадки прострочення грошового зобовязання визначеного в іноземній валюті. Так, умовами специфікації до спірного договору передбачено коригування вартості робіт на випадок коливання курсу гривні по відношенню до долару США, що фактично означає компенсацію знецінення гривні. Таким чином, нарахування інфляційних втрат до грошового зобовязання вираженого в іноземній валюті є безпідставним.

Крім вищенаведеного, апелянт вважає що у ТОВ «Тиамат» були відсутні підстави для звернення з позовом до суду у даній справі через відсутність порушення його права, оскільки роботи за спірним договором ним не виконувались, а залучення третіх осіб до виконання цих робіт не передбачено умовами такого договору. Господарський суд Дніпропетровської області не досліджував дану обставину справ і не надав належної оцінки імовірним фактам фіктивності господарської діяльності ТОВ «Тиамат» та спроби останнього приховати справжнього керівника підприємства (бенефіціара).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у від 09.11.2017 у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач), суддів: Науменка І.М. Євстигнеєва О.С., апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні на 27.11.2017 року.

Розпорядженням керівника апарату суду від 27.11.2017 року, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Євстигнеєва О.С., призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/7724/17, за результатами якої змінено склад судової колегії на головуючого суддю: Білецьку Л.М., суддів: Науменка І.М., Верхогляд Т.А.

27.11.2017 року у судовому засіданні оголошено перерву до 11.12.2017 року.

В судовому засіданні 11.12.2017 Дніпропетровським апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступне.

01.01.2016 між Публічним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальник комбінат» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тиамат» (підрядник) був укладений договір підряду №160-35 з відповідним підписаним сторонами протоколом розбіжностей (далі Договір) (т.1 а.с.51).

За умовами п.1.1. Договору замовник доручає, а підрядник зобовязується на свій ризик виконати в порядку та на умовах цього Договору роботи з відновлення МІД, перелік якого наводиться у відповідних додатках (специфікаціях) на відновлення МЦ.

Відповідно до п.1.2. Договору ПрАТ «ІНГЗК» зобовязується надати ТОВ «Тиамат» МЦ для виконання робіт, прийняти та оплатити виконані роботи в порядку і строки, передбачені Договором.

Відповідно до п.2.3 Договору фактичний строк закінчення робіт визначається датою підписання замовником Акта виконаних робіт.

Згідно п. 3.1. договору ціна робіт відповідає рівню звичайних цін, виходячи із специфікації і способу виконаних робіт, визначається на основі узгоджених сторонами специфікацій.

Відповідно до п.4.1. оплата замовником виконаних робіт проводиться поетапно, в період строку вказаного в кожній специфікації до договору окремо, від дати підписання сторонами актів виконаних робіт, на підставі наданих підрядником рахунків і податкових накладних облік.

За п.4.2. Договору оплата замовником виконаних робіт підрядних робіт проводиться в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок підрядника.

Сторони 05.08.2016 підписали специфікацію №4, що є додатком №7 до Договору, в якій зазначено перелік МЦ роботи щодо відновлення яких мало виконати ТОВ «Тиамат» (т.1 а.с.73-74). Серед перелічених у специфікації №4 робіт вказано: «наплавлення бабітом, проточка ексцентрика (z-64) б/у дробарки КРД-900/100 (частковий ремонт)». Вартість ремонту одного ексцентрика становить 248 000грн., без ПДВ.

ПрАТ «ІНГЗК» 15.02.2017, здав а ТОВ «Тиамат» прийняв ексцентрик дробарки КРД-900/100, хоз.№02.3407 для виконання робіт з його відновлення, що підтверджується підписаним сторонами актом НОМЕР_1 від 10.02.2017 (т.1 а.с.76).

Також сторонами 28.09.2016 було підписано специфікацію №8, що є додатком №11 до Договору, відповідно до якої ТОВ «Тиамат» повинен виконати відновлення (наплавлення бабітом, проточку) корпусу опорно-упорного підшипника млина ММС (т.1 а.с.82-83). Вартість відновлення одного корпусу опорно-упорного підшипника млина ММС становить 118 000грн., без ПДВ.

Згідно з актом № від 03.02.2017 ПрАТ «ІНГЗК» передав ТОВ «Тиамат» корпуси опорно-упорного підшипника млина ММС в кількості 2шт., хоз.№117 та хоз.№119 для виконання робіт з їх відновлення.

На виконання умов Договору, ТОВ «Тиамат» було виконано роботи зазначені в специфікаціях №4 та №8, що підтверджується підписаними сторонами актами на систематичне відновлення матеріальних цінностей №14 від 16.03.2017 на суму 297 600грн. (т.1 а.с.78) та №15 від 17.03.2017 на суму 283 200грн. (т.1 а.с.87). Незгода скаржника з цими актами не є підставою для скасування постановленого рішення, оскільки предметом договору, що в них зазначений, і предмет договору у п.1.1. (т.1 а.с.51) є тотожними крім того, виконані роботи за специфікацією №4 частково сплачені, що підтверджує факт визнання відповідачем цих робіт, які підтверджуються спірними актами, що спростовує доводи апеляційної скарги

Відповідно до умов оплати, зазначених в специфікаціях №4 та №8 ПрАТ «ІНГЗК» має здійснити 100% оплату вартості виконаних робіт протягом пяти календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт.

ПрАТ «ІНГЗК» здійснив часткову оплату вартості робіт за специфікацією №4, у розмірі 164 610,55грн., що підтверджується копією платіжного доручення № від 12.05.2017 (т.1 а.с.81), і не розрахувався за роботи виконані відповідно до специфікації №8.

У звязку з частковим виконанням обовязку оплати отриманих послуг у ПрАТ «ІНГЗК» виникла заборгованість перед ТОВ «Тиамат» у розмірі 416 189,45грн.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України та п.1 ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону та договору.

Згідно зі ст.525 ЦК України та п.7 ст.193 ГК України одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Заперечення ПрАТ «ІНЗК», викладені в апеляційній скарзі стосовно недоведеності факту порушення субєктивного права ТОВ «Тиамат», спростовується встановленими судом обставинами справи та матеріалами справи.

Так, ТОВ «Тиамат» виконано роботи за специфікаціями №4 та №8 і прийнято ПрАТ «ІНГЗК», що підтверджується актами на систематичне відновлення матеріалів справи №14 від 16.03.2017 і №15 від 17.03.2017.

Відповідно до п.4.1.Договору оплата замовником виконаних робіт проводиться поетапно, впродовж строку, зазначеного в кожній специфікації до Договору окремо, від дати підписання сторонами актів виконаних робіт, на підставі наданих підрядником рахунків і податкових накладних в рахунок.

У специфікаціях №4 і №8 встановлено пятиденний строк оплати виконаних робіт з моменту підписання актів виконаних робіт.

Як було встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторонами підписані акти виконаних робіт №14 від 16.03.2017 на суму 297 600грн. та №15 від 17.03.2017.

На виконання п.4.1.Договору підрядник надав для оплати вартості послуг замовника рахунки №14 від 16.03.2017 на суму 248 600грн. (т.1 а.с.79) та №15 від 17.03.2017 на суму 283 200грн. (т.1 а.с.89). Також підрядник, відповідно до встановлених чинним законодавством вимог оформив та зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №3 від 19.03.2017 (т.1 а.с.80) та №4 від 17.03.2017 (т.1 а.с.90).

ПрАТ «ІНГЗК» не надав суду доказів повної оплати за отримані від ТОВ «Тиамат» послуги за Договором, наявність заборгованості не спростував.

Посилання скаржника на недотримання ТОВ «Тиамат» порядку здачі-приймання виконаних робіт, оформлення актів на систематичне відновлення матеріальних цінностей не передбачених Договором, не є підставами для скасування рішення, оскільки Договором не передбачено особливої форми актів приймання-передачі виконаних робіт. Крім того, повноважна особа відповідача завірила акти на систематичне відновлення матеріальних цінностей без зауважень, чим підтвердила прийняття виконаних підрядником робіт, внаслідок чого у замовника виник обовязок щодо їх оплати.

Твердження скаржника щодо необхідності відмови в задоволенні первісного позову через виконання робіт третіми особами, а не ТОВ «Тиамат», є лише припущенням апелянта, що не впливають на загальний висновок суду. А посилання ПрАТ «ІНГЗК» на факти фіктивності господарської діяльності ТОВ «Тиамат», невідповідності фактичного місця знаходження останнього юридичній адресі, зміні складу учасників, спроби приховати його кінцевого бенефіціара не є предметом розгляду даної справи, тому не входить до предмету доказування.

Колегія суддів відхиляє твердження скаржника щодо обовязку місцевого господарського суду припинити провадження по справі на підставі п.5 ч.1 ст.80 ГПК, внаслідок звернення ПрАТ «ІНГЗК» до суду із відповідною заявою №б/н від 02.10.2017 (т.1 а.с.207-210), з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1 ГПК юридичним особам та суб'єктам підприємницької діяльності гарантовано право звернення до господарського суду згідно із встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відтак, звернення за вирішенням спору до третейського суду є правом особи, яка самостійно на свій розсуд обирає способи захисту порушених або оспорюваних інтересів. Третейське застереження є обов'язковою і головною умовою звернення особи з позовом до третейського суду, проте її наявність не свідчить про обов'язок особи у разі виникнення спору звертатись за його вирішенням лише до третейського суду, не тягне за собою позбавлення права особи на звернення за захистом своїх прав та інтересів з позовом до суду загальної юрисдикції.

Отже, з урахуванням наведеного, право на звернення до суду за захистом своїх прав, передбачене Конституцією України, не може бути заперечене, а розгляд спору в третейському суді є правом сторін та реалізується шляхом взаємного погодження вказаного питання між сторонами.

З огляду на викладене, у разі, коли між сторонами у договорі передбачене третейське застереження, але одна із сторін заперечує проти нього, то прерогатива має бути віддана відстоюванню права на захист своїх інтересів в судовому порядку.

Місцевим господарським судом обґрунтовано було взято до уваги редакцію Договору з урахуванням протоколу розбіжностей (т.1 а.с.72) який хоч і підписаний пропуском 20 - денного терміну, але всі його умови погоджені і не передані на перегляд суду.

Дану позицію викладено в постанові ВГСУ від 18.04.2017 у справі №904/7852/16.

За викладених обставин колегія суддів приходить до висновку , що суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 416 189,45грн. заборгованості за Договором підряду.

Крім того, у первісному позові ТОВ «Тиамат» висунув вимогу щодо стягнення з ПрАТ «ІНГЗК» пені, інфляційних втрат і 3% річних.

За умовами ч.1 ст.530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.1 ст.612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 ЦК передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Сторони встановили відповідальність замовника перед підрядником, за порушення строків оплати виконаних робіт в розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня (п.10.2. Договору).

Господарський суд Дніпропетровської області задовольнив вимоги про стягнення з відповідача пені за період прострочення зобовязання у сумі 35 540,81грн.

Згідно із приписами ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки встановлено прострочення виконання зобовязання з оплати вартості виконаних робіт, суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги позивача щодо оплати 3% річних і інфляційних втрат за вищезазначені періоди.

Колегія суддів не погоджується із запереченнями скаржника стосовно того, що у суду першої інстанції були відсутні підстави застосування норм ч.2 ст.625 ЦК через вираження зобовязання в іноземній валюті, оскільки умовами п.4.2. Договору передбачено оплата виконаних послуг в національній валюті і валютні розрахунки, але корегування співвідношення курса долара до гривні не застосовувалось.

В той же час вимоги апелянта щодо задоволення зустрічної позовної заяви в повному обсязі підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відмовляючи в задоволенні вимоги позивача за зустрічним позовом щодо стягнення 15% штрафу від вартості невиконаних робіт за специфікацією №8 місцевий господарський суд зазначив, що дана специфікація не містить умови сплати такого штрафу. Однак, п.10.3.2. Договору передбачено обовязок сплати 15% штрафу від вартості робіт, внаслідок порушення строків їх виконання, якщо інше не обумовлено відповідною специфікацією. Тобто сторони визначили в Договорі міру відповідальності підрядника за порушення строків виконання робіт, якщо інший розмір такої відповідальності не буде встановлений специфікацією.

Водночас правильним є висновок суду першої інстанції щодо відмови задоволення вимоги про стягнення на користь замовника з підрядника за порушення строків виконання останнім робіт з тих підстав, що дана специфікація №1 від 01.01.2016 підписана сторонами як додаток до неукладеного договору.

Так, Специфікацію №1 від 01.01.2016 було підписано сторонами на виконання умов договору підряду №160-35 від 01.01.2016. Відповідно до п.13.4. Договору, він набирає чинності з моменту його підписання. На момент підписання специфікації №1, Договір не набув чинності, а остаточно його істотні умови були узгоджені тільки 22.03.2016 року (т.1 а.с 72) з підписанням протоколу розбіжностей. Таким чином договір вважається укладеним саме з цієї дати.

Заперечення в частині обумовленого права у специфікації № 8 припинити виконання робіт при наявності заборгованості більше 300 000,00 грн., і тому відсутнє прострочення, судовою колегією не приймається, оскільки відповідач за зустрічним позовом не надав доказів направлення позивачеві повідомлення про припинення робіт.

Колегія суддів також наголошує на тому, що доводи і зустрічного позову ґрунтуються на факті виконання зобов'язання відповідачем на підставі оспорюваних актів, хоч і з простроченням.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги в частині вимог за зустрічним позовом про стягнення штрафу за прострочення за специфікацією № 8, що становить 42480, 00 грн. ( всього - 205 950, 00 грн. ) і спричиняє зміну судового рішення в цій частині рішення за зустрічним позовом з відповідним розподілом судового збору.

В іншій частині рішення має бути залишено без змін.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду за первісним позовом слід змінити в частині стягнення штрафу за прострочення виконання робіт по специфікації № 8.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2017 року у справі № 904/7724/17 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2017р. у справі №904/7724/17 змінити в частині вимог за зустрічним позовом стягнення 42480, 00грн штрафу за порушення строків виконання робіт за специфікацією №8.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИАМАТ» (53042, Дніпропетровська область, Криворізький район, село Надеждівка, вул. Садова, 22а, ідентифікаційний код 38640632) на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачу вальний комбінат» (50102, Дніпропетровська область, м. Кривій Ріг, вул. Рудна, 47, ідентифікаційний код 00190905) штраф за порушення строків виконання робіт згідно договору підряду № 160-35 від 01.01.2016 р. в сумі 205 950, 00 грн, судовий збір в сумі 3790,25 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

В іншій частині апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складений 14.12.2017 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя І.М. Науменко

Суддя Т.А. Верхогляд