КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р. Справа№ 913/218/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Гарбузова Т.О. (довіреність №5299 від 01.11.2017 р.)

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький асфальтобетонний завод»

на рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2017 р.

у справі №913/218/17 (головуючий суддя Усатенко І.В., судді Якименко М.М., Пукшин Л.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький асфальтобетонний завод»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький асфальтобетонний завод» про стягнення заборгованості за перевезення вантажів у розмірі 82170,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.10.2017 р. позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 82170,00 грн. заборгованості за перевезення вантажів та 1600,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання 11.12.2017 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні 04.12.2017 р. представник відповідача був присутнім, повністю підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, в позові відмовити.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представника відповідача.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

25.12.2015 р. між ПАТ «Українська залізниця» (виконавець) та ТОВ «Сєвєродонецький асфальтобетонний завод» (вантажовласник) було укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги № ДФ/30037, предметом якого є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1. договору).

У розділі 2 договору визначені обов'язки сторін, зокрема, виконавець зобов'язується: приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатку до цього договору; здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію Рубіжне. Для проведення розрахунків і обліку сплачених сум виконавець відкриває для вантажовласника особовий рахунок 3000651 з привласненням залізничного коду 6399 (п. 2.2, 2.3 договору).

Вантажовласник зобов'язується: пред'являти виконавцю у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним, або прибувають на його адресу; здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги шляхом перерахування коштів у сумах, відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під'їзній колії на рахунок зі спеціальним режимом використання філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень ПАТ «Українська залізниця». Одержані кошти виконавець зараховує на особистий рахунок вантажовласника. (п. 2.1, 2.4 договору).

Розрахунки за цим договором від імені виконавця, здійснюються філією «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень ПАТ «Українська залізниця» (п.3.1 договору).

Згідно п. 3.2 договору, розмір попередньої оплати та періодичність її внесення визначається вантажовласником, виходячи з очікуваного обсягу перевезень та послуг на підставі діючих тарифів. Плата за перевезення списується виконавцем на підставі перевізних документів та визначається у відповідності до розділу ІІ-IV Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (далі - ЗТ) з урахуванням коефіцієнтів, оголошених Укрзалізницею. Плата за додаткові послуги за регульованими тарифами визначається у відповідності до розділу ІІІ ЗТ з урахуванням коефіцієнтів. Плата за додаткові послуги, які виконуються виконавцем за вільними тарифами, перелік яких надається в розділі 2 п. 32 табл. 5 ЗТ визначається згідно з затвердженими калькуляціями та за домовленістю сторін зазначається в додатку №1 до цього договору.

За цим договором виконавець надає вантажовласнику послуги на станціях Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» за умови наявності коштів на його особовому рахунку. (п.7.1. договору).

Відповідно до п. 7.1, 7.2, 7.3 договору, у разі прийняття нормативних актів, які змінюють умови надання послуг з перевезення вантажів, розміри платежів, зборів та порядок їх сплати і т. ін., сторони зобов'язані привести договір у відповідність до таких нормативних актів шляхом внесення необхідних доповнень і змін до цього договору. Усі зміни й доповнення до цього договору оформлюються у письмовій формі, підписуються сторонами і стають невід'ємною частиною договору після підписання.

Договір укладено строком до 31.12.2016 р. (п.7.4 договору).

До матеріалів справи додано залізничні накладні, які підтверджують. що за період з 28.08.2016 р. по 09.09.2016 р. зі станцій відправлення Хлібодарівка Донецької залізниці на адресу вантажоодержувача - ТОВ «Сєвєродонецький асфальтобетонний завод» (станція призначення - Рубіжне Донецької залізниці) було відправлено вантаж, а саме: № 50568435 від 28.08.2016 р. (прибуття 04.09.2016 р.), № 50568567 від 28.08.2016 р. (прибуття 02.09.2016 р.), № 50568849 від 28.08.2016 р. (прибуття 02.09.2016 р.), № 50568658 від 28.08.2016 р. (прибуття 02.09.2016 р.), № 50568740 від 28.08.2016 р. (прибуття 02.09.2016 р.), № 50568500 від 28.08.2016 р. (прибуття 02.09.2016 р.), № 50641596 від 31.08.2016 р. (прибуття 07.09.2016 р.), № 50642289 від 31.08.2016 р. (прибуття 07.09.2016 р.), № 50642149 від 31.08.2016 р. (прибуття 07.09.2016 р.), № 50642339 від 31.08.2016 р. (прибуття 07.09.2016 р.), № 50641943, від 31.08.2016 р. (прибуття 08.09.2016 р.), № 50642024 від 31.08.2016 р. (прибуття 08.09.2016 р.), № 50642521 від 31.08.2016 р. (прибуття 08.09.2016 р.), № 50641992 від 31.08.2016 р. (прибуття 08.09.2016 р.), № 50642065 від 31.08.2016 р. (прибуття 08.09.2016 р.), № 50641901 від 31.08.2016 р. (прибуття 08.09.2016 р.), № 50642081 від 31.08.2016 р. (прибуття 08.09.2016 р.), № 50607605 від 30.08.2016 р. (прибуття 08.09.2016 р.), № 50641778 від 31.08.2016 р. (прибуття 08.09.2016 р.), № 50642099 від 31.08.2016 р. (прибуття 08.09.2016 р.), № 50607662 від 30.08.2016 р. (прибуття 08.09.2016 р.), № 50641828 від 31.08.2016 р. (прибуття 08.09.2016 р.), № 50607555 від 30.08.2016 р. (прибуття 08.09.2016 р.), № 50607654 від 30.08.2016 р. (прибуття 08.09.2016 р.), № 50642362 від 31.08.2016 р. (прибуття 07.09.2016 р.).

Відповідні відмітки у зазначених залізничних накладних свідчать про те, що відстань перевезення від станції Хлібодарівка Донецької залізниці до станції Рубіжне Донецької залізниці становить 283 км та відправником (Хлібодарівський кар'єр ЦУП) сплачено провізну плату за вказану відстань у розмірі 3932,00 грн. (по кожній залізничній накладній окремо), з яких 3260,00 грн. - інфраструктурна складова тарифу, 576,00 грн. - вагонна складова тарифу), 1,025 - коефіцієнт, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, на щебінь та баласт (щебінь) для доріг, перліт, пісок, гранвідсів, шлаки, зола, сіль, концентрат мінеральний «Галіт».

Факт оплати провізної плати за перевезення вантажів по кожній з зазначених залізничних накладних у сумі 3932,00 грн. (загальна сума по 25 накладним 98300,00 грн.) сторонами не заперечується.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до Змін до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 26.04.2016 р. № 161 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 р. за № 664/28794, пункт 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги доповнено підпунктом 2.7 наступного змісту: якщо при виникненні перешкод до перевезення вантажу з причин, що не залежать від перевізника, був змінений шлях прямування вантажу, то плата за перевезення визначається за цим зміненим маршрутом перевезення за фактичну тарифну відстань.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» № 1275-р від 02.12.2015 р. на виконання абз. 3 п. 5 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Зокрема, до вказаного переліку включено населені пункти: Хлібодарівка та Рубіжне. Тобто, зміна маршруту перевезення була спричинена проведенням антитерористичної операції на території України.

Наказом ПАТ «Українська залізниця» № 499 від 10.08.2016 р. «Про внесення змін до тарифних відстаней між транзитними пунктами» внесено зміни до п. 3 розділу 2 Тарифного Керівництва № 4. Також вказаним наказом доручено Департаменту комерційної роботи та Департаменту управління рухом довести внесені зміни до ТК №4 телеграмою. Крім того, доручено Державному підприємству «Головний інформаційно-обчислювальний центр Державної адміністрації залізничного транспорту України» внести зміни до електронної версії ТК №4.

Телеграмою в.о. директора з вантажних перевезень і логістики ПАТ «Українська залізниця» № ЦЦМ-14/234 від 12.08.2016 р. повідомлено, що у зв'язку зі зміною направлення вагонопотоків та організація їх у вантажні поїзди на залізницях України вносяться зміни до п. 3 розділу 2 Тарифного керівництва №4, що надсилаються в електронному вигляді засобами СКЕДО. Зміни вводяться з 01.09.2016 р.

При надходженні вантажу за спірними залізничними накладними на станцію призначення (Рубіжне Донецької залізниці) позивачем, із врахуванням внесених змін до п. 3 розділу 2 Тарифного керівництва № 4, на підставі ст. 62 Статуту залізниць України, відповідачу, як вантажоодержувачу, донараховано провізну плату у розмірі 82170,00 грн. за фактичну відстань перевезення 690 км по кожній з 25 накладних.

Сторонами не заперечується той факт, що вагони з вантажем зі станції Хлібодарівка до станції Рубіжне пройшли маршрут у 690 км.

В матеріалах справи містяться акти загальної форми складені на станції Рубіжне № 600 від 09.09.2016 р., № 602 від 09.09.2016 р., № 595 від 08.09.2016 р., № 594 від 08.09.2016 р., згідно яких накладні: № 50568435, № 50568567, № 50568849, № 50568658, № 50568740, № 50568500, № 50641596, № 50642289, № 50642149, № 50642339, № 50641943, № 50642024, № 50642521, № 50641992, № 50642065, № 50641901, № 50642081, № 50607605, № 50641778, № 50642099, № 50607662, № 50641828, № 50607555, № 50607654, № 50642362, розкредитовані у ручному режимі, оскільки, вантажоотримувач ТОВ «Сєвєродонецький асфальтобетонний завод» відмовився від оплати добору тарифу за фактичну відстань у сумі 2739,00 грн. Документи передані для подальшої обробки в службу «Комерційної обробки і маркетингу» для стягнення добору тарифу у претензійному порядку. Представник ТОВ «Сєвєродонецький асфальтобетонний завод» від підписання актів відмовився, про що стоїть відмітка на зворотному боці актів.

Згідно розрахунку позивача, сума донарахованої провізної плати, з врахуванням сплачених сум відправником вантажу, становить 82170,00 грн. з ПДВ.

При цьому, донарахування провізної плати здійснено позивачем за тарифною схемою №1 для перевезення вантажів вагонними відправками в універсальних вагонах, застосування якої передбачено розділом 4 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги Тарифне керівництво №1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 р. № 317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 р. за № 340/16356, тільки на суму інфраструктурної складової плати (тарифу), виходячи з фактичної відстані перевезення, а також розрахункової маси вантажу у кожному вагоні, із застосуванням коефіцієнту, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги для щебеню та баласту (щебінь) для доріг, перліт, пісок, гранвідсів, шлаки, зола, сіль, концентрат мінеральний «Галіт» - 1,025, який затверджено Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 26.03.2009 р. № 317 (в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 26.04.2016 р. №161).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Як зазначено вище, між сторонами у справі укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги № ДФ/30037 від 25.12.2015 р., згідно умов якого позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, а відповідач зобов'язався, зокрема, вносити попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 916 ЦК України, за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Згідно ст. 62 Статуту залізниць України, належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Згідно п. 1.1 Розділу ІІ Тарифного керівництва № 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 р. № 317, для розрахунку плати за перевезення вантажів, у тому числі рейкового рухомого складу, порожніх контейнерів, за супроводження та охорону вантажів і за проїзд провідників потрібно: за Тарифним керівництвом № 4 залізниць України визначити відстань перевезення (далі - тарифна відстань). Визначити характерні особливості перевезення вантажу (швидкопсувний, наливний, небезпечний, великоваговий, негабаритний, спеціальний, військовий, з окремим локомотивом, на зчепі тощо) і застосувати відповідні правила розрахунків плати за перевезення. Визначити: для перевезень, оформлених накладною внутрішнього сполучення, до якого виду відправки належить вантаж, що пред'являється для перевезення, - вагонної, збірної вагонної, контрейлерної або контейнерної, і застосувати відповідні правила розрахунків плати за перевезення. Визначити розрахункову масу вагонної відправки відповідно до пункту 4 цього розділу. Визначити належність вагона (контейнера) - перевізника, власний або орендований, у якому пред'являється до перевезення вантаж або перевезення у порожньому стані, і вибрати тарифну схему. При перевезенні вантажів у вагоні перевізника, крім транспортерів, базова ставка плати визначається як сума інфраструктурної (далі - І) для вагонів перевізника та вагонної (далі - В) складових плати (тарифу). При перевезенні у власному або орендованому вагоні базовою ставкою плати є інфраструктурна складова для власних або орендованих вагонів.

Вантаж перевозився у вагонах перевізника, що не заперечується сторонами.

Відповідно до п. 1.2 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. № 644, плата за перевезення вантажу вноситься відправником під час оформлення перевезення. Плата може вноситися іншим платником, з яким залізницею укладено договір. До внесення цієї плати відправлення вантажу може бути затримано, за час затримки залізниця стягує з відправника плату за користування вагонами (контейнерами), передбачену ст. 119 Статуту, а також пеню у розмірі, встановленому законодавством.

У п.п.1-3 Методики розрахунку тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2013 р. № 418, визначено, що тарифи на перевезення вантажів - розмір плати за перевезення залізничним транспортом вантажів, що включає плату за надані послуги інфраструктури (інфраструктурна складова), з експлуатації та використання локомотивів (локомотивна складова) та з використання залізничного рухомого складу, крім локомотивів (вагонна та контейнерна складова), який забезпечує покриття витрат від реалізації послуг, а також отримання прибутку. Формування тарифу здійснюється відповідно до структури тарифу, встановленої Міністерством інфраструктури України. Тариф включає плату за початково-кінцеві операції та операцію руху (з відокремленням інфраструктурної, локомотивної та вагонної складових).

Згідно п.п.2.1.-2.2, 2.7 Розділу ІІ Тарифного керівництва № 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 р. № 317, плата за перевезення вантажів обчислюється залежно від відстані перевезення, яка визначається: за Тарифним керівництвом № 4 залізниць України, якщо вантажі перевозяться вантажною або великою швидкістю, у тому числі для вантажів 1, 2 нижнього, 1, 2, 3 бокового та 1, 2, 3 верхнього ступеня негабаритності, які перевозяться у напіввагонах, на платформах та 4 - 8-вісних транспортерах. Тарифна відстань перевезення зазначається в перевізних документах станцією відправлення, а при перевезенні імпортних вантажів через сухопутні прикордонні станції - станцією призначення.

Якщо при виникненні перешкод до перевезення вантажу з причин, що не залежать від перевізника, був змінений шлях прямування вантажу, то плата за перевезення визначається за цим зміненим маршрутом перевезення за фактичну тарифну відстань.

Відповідно до п. 1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. № 644, остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому, до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

Як свідчать матеріали справи, при відправленні вантажу за спірними залізничними накладними вантажовідправниками було сплачено провізну плату за наступну тарифну відстань: від станції Хлібодарівка Донецької залізниці до станції Рубіжне Донецької залізниці - 283 км.

У зв'язку зі зміною вагонопотоків та організації їх у вантажні поїзди на залізницях України, що стало підставою для внесення змін до Тарифного керівництва №4, фактична тарифна відстань від станції Хлібодарівка Донецької залізниці до станції Рубіжне Донецької залізниці склала - 690 км: від станції Хлібодарівка до транзитного пункту Волноваха 18 км, від транзитного пункту Волноваха до транзитного пункту Венгерівка - 631 км, від транзитного пункту Венгерівка до станції Рубіжне - 41 км.

Такі зміни були введені в дію 01.09.2016 р, про що свідчить телеграма в.о. директора з вантажних перевезень і логістики ПАТ «Українська залізниця» № ЦЦМ-14/234 від 12.08.2016 р.

З матеріалів справи вбачається, що розмір донарахованої провізної плати здійснено за тарифною схемою №1 для перевезення вантажів вагонними відправками в універсальних вагонах, застосування якої передбачено розділом 4 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифне керівництво №1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 р. № 317, виходячи з фактичної відстані перевезення, а також розрахункової маси вантажу у кожному вагоні, із застосуванням коефіцієнту для вантажу щебінь та баласт (щебінь) для доріг, перліт, пісок, гранвідсів, шлаки, зола, сіль, концентрат мінеральний «Галіт» - 1,025 та використанням інфраструктурної складової.

Перевіривши розрахунок за схемою № 1 з урахуванням інфраструктурної та вагової складової тарифу, відстані перевезення та коефіцієнту та з урахуванням сплаченої за перевезення суми при відправленні вантажів, колегія суддів встановила, що вартість перевезення вантажів є більшою, ніж та, що заявлена позивачем до стягнення. Суд наділений повноваженнями виходити за межі позовних вимог, якщо про це є клопотання заінтересованої сторони. Позивач з відповідним клопотанням до суду не звертався.

З огляду на вимоги ст. 62 Статуту залізниць України, п. 2.7 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, а також враховуючи обставини щодо зміни маршруту перевезення за залізничними накладними, які внесені наказом ПАТ «Українська залізниця» № 499 від 10.08.2016 р. «Про внесення змін до тарифних відстаней між транзитними пунктами» до Тарифного керівництва №4 та фактичну відстань перевезення вантажу за залізничними накладними, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача обов'язку щодо відшкодування позивачу донарахованої провізної плати за фактичну відстань перевезення у розмірі 82170,00 грн.

Колегією суддів критично оцінюються посилання відповідача щодо обов'язкового укладення додаткової угоди до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги № ДФ/30037 від 25.12.2015 р. у разі зміни розміру провізної плати, оскільки умовами п. 3.2 даного договору встановлено, що плата за перевезення списується виконавцем на підставі перевізних документів та визначається у відповідності до розділу ІІ-IV Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги з урахуванням коефіцієнтів, оголошених Укрзалізницею, що не потребує обов'язкового додаткового врегулювання сторонами цього питання. Тобто, контрагенти у договорі не встановили конкретний розмір тарифів за перевезення, а передбачили їх визначення на підставі діючих тарифів згідно Збірника. В доповненні № 1 була визначена сума зборів за додаткові послуги, тобто саме зміна їх вартості мала узгоджуватись сторонами шляхом внесення змін до договору, як то передбачено п. 7.2 договору. Крім того, розмір самого тарифу не був змінений, відбулась зміна маршруту перевезення вантажу, що стало підставою для донарахування провізної плати.

Посилання відповідача на те, що вагони були прийняті до перевезення ще до введення в дію змін до Тарифного керівництва № 4 судом не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки, перевезення було здійснено після 01.09.2016 р., тобто після того, як зміни набрали чинності. Крім того, перевезення було фактично здійснено саме за маршрутом у 690 км, вартість якого і має бути оплачена.

Щодо доводів відповідача про те, що протягом 2016 року у нього не виникало жодних обов'язків щодо договору перед ПАТ «Укрзалізниця», в тому числі по сплаті чи доплаті залізничного тарифу за перевезення, а позивач у свою чергу у 2016 році ніякого перевезення для відповідача не здійснював, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в міністерстві юстиції України за №863/5048 24.11.2000 р.), накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що вантажоодержувач (одержувач вантажу, вантажовласник) - зазначена у документі на перевезення вантажу (накладній) юридична чи фізична особа, яка за дорученням вантажовідправника отримує вантаж.

Згідно ст. 62 Статуту залізниць України, остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення.

Таким чином, відповідач, як вантажоодержувач, є учасником перевезення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2017 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький асфальтобетонний завод» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2017 р. у справі №913/218/17 залишити без змін.

Справу №913/218/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк