ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017 справа № 904/6815/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не зявився ОСОБА_4, довіреність №18/32 від 04.04.2017р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив, м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від13.09.2017р. (повний текст підписано 18.09.2017р.)
у справі№ 904/6815/17 (суддя Смірнов О.Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод, м.Покров Дніпропетровської області
доПриватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив, м.Запоріжжя
простягнення 123243,00грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод, м.Покров Дніпропетровської області, позивач, звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив, м.Запоріжжя про стягнення 123243,00грн., які складаються з суми основного боргу в розмірі 120000,00грн., 3% річних у розмірі 759,00грн., пені в розмірі 924,00грн. та інфляційних у розмірі 1560,00грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2017р. у справі №904/6815/17 було прийнято зазначену позовну заяву до розгляду, а згідно ухвали від 13.07.2017р. справу №904/6815/17 направлено за територіальною підсудністю до господарського суду Запорізької області.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.07.2017р. прийнято справу №904/6815/17 до провадження.

Під час розгляду позовної заяви у суді першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод, було подано уточнений розрахунок штрафних санкцій до позовної заяви, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача 126627,78грн., які складаються з суми основного боргу в розмірі 120000,00грн., 3% річних у розмірі 1311,78грн., пені в розмірі 1596,00грн. та інфляційних у розмірі 3720,00грн. Зазначені уточнення були розцінені судом як заява про збільшення позовних вимог, подальшому суд розглядав справу з їх урахуванням.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 13.09.2017р. (повний текст підписано 18.09.2017р.) у справі №904/6815/17 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод задоволено в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване порушенням відповідачем умов договору підряду №16/0255 (на послуги з металообробки) від 11.04.2016р. в частині оплати вартості прийнятих робіт.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Приватне акціонерне товариство Запоріжвогнетрив звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В якості підстави для скасування рішення суду першої інстанції скаржник посилається на неврахування судом факту первісного порушення позивачем зобовязань за договором.

На переконання відповідача, відмова господарського суду Запорізької області у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №904/6815/17 до вирішення взаємоповязаної справи №904/6649/17 є необґрунтованою, оскільки станом на 15.08.2017р. (дата судового засідання) рішення у справі №904/6649/17 було відсутнє.

Апелянт також посилається на те, що господарським судом був невірно розцінений уточнений розрахунок штрафних санкцій як заява про збільшення позовних вимог, оскільки представниками позивача не заявлялись клопотання та не подавались заяви щодо збільшення позовних вимог.

Крім того, відповідач зазначає, що посилання в рішенні господарського суду Запорізької області у справі №904/6815/17 на рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/6649/17 від 22.08.2017р. є порушенням норм матеріального права, оскільки станом на 13.09.2017р. останнє не набрало законної сили.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 12.10.2017р. у справі №904/6815/17 було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 14.11.2017р.

Представники сторін у судове засідання 14.11.2017р. не зявилися. Разом з тим, на поштову адресу суду від Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю представника в іншому судовому засіданні. Крім того, на поштову адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод надійшло клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника, аналогічне тому, що надійшло на електронну адресу суду. За змістом зазначеного клопотання позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін.

У звязку з задоволенням клопотання відповідача, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), на 05.12.2017р.

У судовому засіданні 05.12.2017р. представник відповідача просив задовольнити вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник позивача в судове засідання повторно не зявився, разом з тим, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника позивача.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, враховуючи належне повідомлення позивача про час та місце судового засідання, приймаючи до уваги те, що явка сторін не була визнана судом обовязковою, задовольняючи клопотання позивача про розгляд справи без участі повноваженого представника, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника Товариства з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

11.04.2016р. між Публічним акціонерним товариством Запоріжвогнетрив (нині Приватне акціонерне товариство Запоріжвогнетрив) (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод (далі виконавець) укладений договір підряду №16/0255 (на послуги з металообробки) (далі договір).

Відповідно до п.1.1 замовник доручає, а виконавець зобов'язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору послуги з металообробки, виготовлення деталей, перелік яких наводиться у специфікації (далі - послуги). Послуги виконуються на території виконавця.

Згідно з п.1.2 замовник зобовязується надати виконавцю обєкт для виконання послуг, прийняти та оплатити виконані послуги в порядку та строки, передбачені даним договором.

Пунктом 2.1 визначено, що строки виконання послуг за даним договором, а також їх окремих обсягів (об'єктів, етапів, видів), визначаються у відповідних додатках (далі - специфікаціях), які є невід'ємною частиною даного договору. У межах строків виконання послуг, зазначених в специфікаціях. Послуги виконуються на загальних умовах, без врахуванням вихідних, святкових та неробочих днів, якщо інше не вказано в специфікації. Строк виконання послуг за даним договором починає рахуватися з моменту фактичного прийняття обєкта послуг у відповідності з п.5.3 договору. У випадку несвоєчасного прийняття обєкта послуг строк виконання послуг починає рахуватися з останнього дня строку, визначеного п.5.3 даного договору.

Фактичний строк закінчення послуг за окремими видами послуг визначається датою підписання замовником акту приймання виконаних робіт (п.2.3).

Ціна послуг, згідно з п.3.1, виходячи зі специфіки та способу виконання послуг, визначається на підставі узгоджених сторонами (специфікацій, калькуляцій).

Відповідно до п.4.1 4.3 оплата замовником виконаних послуг здійснюється протягом 60 календарних днів від дати підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт (або інших документів, узгоджених сторонами відповідно до п.2.3 даного договору) на підставі наданих виконавцем рахунків та податкових накладних. Оплата замовником виконаних виконавцем послуг здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця. За згодою сторін можливі вексельна та інші форми оплати, які не суперечать діючому законодавству України.

Як вбачається з п.7.1, 7.3 7.6, не пізніше 1 робочого дня з моменту закінчення виконання всіх послуг за даним договором або по окремим обсягам (обєктам, етапам, видам), виконавець направляє замовнику повідомлення в письмовій формі про їх закінчення. Приймання виконаних послуг здійснюється на території замовника. В окремих випадках, за попередньою домовленістю сторін (в письмовій формі), приймання виконаних послуг можливе на території виконавця або субвиконавця. Зобовязання зі складання актів виконаних робіт покладається на виконавця. Оригінали актів виконаних робіт передаються замовнику в трьох примірниках, після підписання та скріплення печаткою кожного їх примірника виконавцем, із зазначенням в адресній частині реквізитів даного договору. Замовник зобовязаний протягом трьох робочих днів з моменту отримання актів виконаних робіт здійснити огляд результатів виконаних послуг виконавцем та за відсутністю недоліків прийняти їх, підписавши надані виконавцем акти виконаних робіт (або інші документи, узгоджені сторонами у відповідності з п.2.3 даного договору).

У випадку порушення строку оплати виконаних послуг, відповідно до п.9.2, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня.

Даний договір, як вбачається з п.12.5, діє до 31.12.2017р. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобовязань (у тому числі гарантійних) за даним договором.

Договір підписаний з обох сторін, підписи скріплені печатками підприємств.

Сторонами до договору підписано специфікацію №1 (на послуги з металообробки) до договору підряду №16/0255 від 11.04.2016р.

Відповідно до п.1 специфікації замовник доручає, а підрядник зобовязується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору послуги з металообробки станини пресу ПЮ5А (черт. №ПЮ5А-11-009) інв. №2003327 на загальну суму 120000,00грн. (з ПДВ).

Як вбачається з п.3 специфікації, умови оплати відстрочення платежу 60 днів після підписання двостороннього акту.

Згідно з п.5 специфікації строк виготовлення 60 календарних днів з дня передачі ремфонду за актом, допускається дострокова поставка.

У матеріалах справи міститься лист №350 від 29.06.2016р., відповідно до якого виконавець звернувся до замовника з проханням продовжити строк виконання підрядних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами до договору підписано додаткові угоди №1 від 11.05.2016р., №2 від 13.06.2016р. та №3 від 30.06.2016р. Відповідно до додаткової угоди №3 від 30.06.2016р. до договору підряду №16/0255 від 11.04.2016р. сторони дійшли згоди про внесення змін до п.5 специфікації №1 від 11.04.2016р., виклавши його в наступній редакції: «Строк виготовлення - 85 календарних днів, з дня передачі ремфонду за актом, допускається дострокова поставка.».

Дана додаткова угода №3 набирає чинності з моменту її підписання та є невідємною частиною договору підряду №16/0255 від 11.04.2016р.

До матеріалів справи долучений акт передачі №1 на механічну обробку від 28.04.2016р., відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв товар для механічної обробки. Зазначений акт підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач надав послуги з металообробки станини пресу ПЮ5А-11-009 інв.№2003327 на загальну суму 120000,00грн., що підтверджується підписаним з обох сторін без зауважень та заперечень актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №3 від 02.02.2017р.

На виконання умов договору, виконавцем виставлено рахунок на оплату №10 від 02.02.2017р. на суму 120000,00грн.

Проте, Приватним акціонерним товариством Запоріжвогнетрив зобовязання за договором в частині своєчасної оплати вартості прийнятих робіт не виконане, що і стало підставою звернення Товариством з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод з позовом до суду за захистом порушеного права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду.

Згідно ст.837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як зазначалося раніше, на виконання умов договору позивачем виконано підрядні роботи на суму 120000,00грн., що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №3 від 02.02.2017р.

Як вбачається з п.4.1, оплата замовником виконаних послуг здійснюється протягом 60 (шести десяти) календарних днів від дати підписання сторонами відповідних актів виконаних робіт (або інших документів, узгоджених сторонами у відповідності з п. 2.3 даного договору) на підставі наданих виконавцем рахунків та податкових накладних. Пунктом 3 специфікації №1 від 11.04.2016р. до договору сторони визначили умови оплати, а саме: відстрочення платежу 60 (шістдесят днів) після підписання двостороннього акту.

Враховуючи умови договору підряду №16/0255 (на послуги з металообробки) від 11.04.2016р. та специфікації №1 від 11.04.2016р., враховуючи дату підписання акту здачі-приймання робіт №3 (02.02.2017р.), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк оплати прийнятих послуг - 03.04.2017р., тобто, прострочення виконання грошового зобовязання, відповідно, виникло з 04.04.2017р.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів здійснення оплати вартості прийнятих робіт з огляду на що, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 120000,00грн.

При цьому, посилання скаржника на факт первісного порушення позивачем зобовязань за договором судовою колегією не приймається, оскільки, як вірно було зазначено судом першої інстанції, прострочення виконання позивачем обовязку щодо надання послуг за договором не є тією обставиною, яка звільняє відповідача від виконання свого обовязку з оплати наданих послуг, та не впливає на виконання вказаного обовязку, оскільки строк оплати наданих послуг за умовами договору залежить від дати підписання сторонами акту виконаних робіт. Крім того, за прострочення виконання позивачем обовязку щодо надання послуг за договором рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017р. (повний текст підписано 28.08.2017р.) у справі №904/6649/17, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.10.2017р., стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод на користь Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив штрафні санкції в сумі 60000,00грн. за несвоєчасне виконання робіт за договором.

Разом з тим, твердження апелянта про те, що посилання в рішенні господарського суду Запорізької області у справі №904/6815/17 на рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/6649/17 від 22.08.2017р. є порушенням норм матеріального права, оскільки станом на 13.09.2017р. останнє не набрало законної сили, не впливає на правомірність висновків суду щодо наявності підстав для стягнення відповідача заборгованості в розмірі 120000,00грн. з огляду на викладені вище висновки.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на приписи зазначеної статті, Товариство з обмеженою відповідальністю Січеславський машинобудівний завод нарахувало та предявило до стягнення 3% річних у розмірі 1311,78грн. та інфляційні в розмірі 3720,00грн., нараховані на прострочене грошове зобовязання (з урахуванням уточненого розрахунку штрафних санкцій до позовної заяви).

Перевіривши розрахунок інфляційних та 3% річних, здійснений позивачем, з яким погодився суд першої інстанції, Донецький апеляційний господарський суд зазначає, що він є арифметично вірним. Стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 1311,78грн., нараховані за період з 04.04.2017р. по 14.08.2017р., та інфляційні в розмірі 3720,00грн, нараховані за період травень 2017р. липень 2017р.

Крім того, позивачем нараховано та предявлено до стягнення неустойку у формі пені в розмірі 1596,00грн.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідно до ст.1, 3 Закону України від 22.11.1996р. N543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 9.2 договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня.

Перевіривши розрахунок, здійснений позивачем, з яким погодився суд першої інстанції, судова колегія зазначає, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 1596,00грн., нарахована за період з 04.04.2017р. по 14.08.2017р. (період нарахування 133 дні).

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, шо господарським судом був невірно розцінений уточнений розрахунок штрафних санкцій до позовної заяви як заява про збільшення позовних вимог. Проте, колегія суддів не погоджується з наведеним та зазначає наступне.

Пунктом 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (із змінами та доповненнями), визначено, що, зокрема статтею 22, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про доповнення або уточнення позовних вимог, або заявлення додаткових позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Так, дослідивши уточнений розрахунок штрафних санкцій з урахуванням зазначених положень п.3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначені уточнення фактично є заявою про збільшення розміру позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач, разом з іншим, зазначає, що відмова господарського суду Запорізької області у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №904/6815/17 до вирішення взаємоповязаної справи №904/6649/17 є необґрунтованою, оскільки станом на 15.08.2017р. (дата судового засідання) рішення у справі №904/6649/17 було відсутнє. Проте, скаржником не враховано, що в рішенні господарського суду Запорізької області зазначено про заявлення такого клопотання у судовому засіданні 15.08.2017р., а не про його вирішення. Як вбачається зі змісту протоколів судових засідань від 15.08.2017р., 06.09.2017р., 13.09.2017р. та тексту рішення, відмова у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі мала місце 13.09.2017р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 13.09.2017р. (повний текст підписано 18.09.2017р.) у справі №904/6815/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Запоріжвогнетрив, м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 13.09.2017р. (повний текст підписано 18.09.2017р.) у справі №904/6815/17 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 13.09.2017р. (повний текст підписано 18.09.2017р.) у справі №904/6815/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 примірників: 1 позивачу; 1 - відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСЗО