ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Справа № 926/1475/17

За позовом фізичної особи-підприємця Степанової Людмили Миколаївни, м. Чернівці

до фізичної особи-підприємця Степанюка Сергія Петровича, м. Чернівці

про стягнення заборгованості - 15998,40 грн. та виселення із займаного нежитлового приміщення

Суддя О.В. Гончарук

Представники:

від позивача - Павалюк Г.В., довіреність від 14.11.2016;

від відповідача - Ісопчук В.В., договір про надання правової допомоги від 28.09.2017.

СУТЬ СПОРУ: фізична особа-підприємець Степанова Людмила Миколаївна звернулася до фізичної особи-підприємця Степанюка Сергія Петровича з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 15998,40 грн. та виселення відповідача із займаного нежитлового приміщення, площею 20,00 кв.м., а саме - з відділу продовольчих товарів в продовольчому магазині, що знаходиться в торговому залі 8-1 площею 251,40 кв. м., в 26/1000 ідеальних частин нежитлової будівлі торгівельного комплексу літери "С", за адресою: м. Чернівці вул. Ентузіастів, будинок №3.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 25.04.2017 порушено провадження у справі з призначенням її до розгляду на 23.05.2017.

У судовому засіданні 23.05.2017 оголошено перерву до 08.06.2017.

У зв'язку із тимчасовою втратою працездатності головуючого у справі судді, 08.06.2017 сторін в порядку п.7.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу господарського суду Чернівецької області повідомлено про неможливість проведення судового засідання.

Ухвалою господарського суду від 12.06.2017 відкладено розгляд справи на 20.06.2017.

У судовому засіданні 20.06.2017 оголошено перерву до 26.06.2017.

Ухвалою господарського суду від 26.06.2017, за клопотанням відповідача продовжено строк вирішення спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 07.07.2017.

Ухвалою господарського суду від 07.07.2017 у справі призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Чернівецькому науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи.

28 вересня 2017 року Чернівецьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України повернуто матеріали справи разом із висновком експертизи №1279-К від 26.09.2017 до господарського суду Чернівецької області.

Ухвалою від 28.09.2017 поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 07.11.2017.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 07.11.2017 зупинено провадження у справі до вирішення у встановленому порядку справи №926/2420/17 за позовом фізичної особи-підприємця Степанюка Сергія Петровича до фізичної особи-підприємця Степанової Людмили Миколаївни про визнання договору суборенди нежитлового приміщення недійсним.

Ухвалою господарського суду від 20.11.2017 поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 06.12.2017.

5 грудня 2017 року від відповідача через канцелярію господарського суду надійшли письмові пояснення. в яких відповідач не визнає позов. Так, відповідач зазначає, що позивач просить стягнути орендну плату у період до 01.04.2017, вважаючи, що договір продовжений до цієї дати. Разом з тим, постановою Львівського апеляційного господарського суду від дев'ятого листопада 2017 року встановлено, що строк дії даного договору закінчився четвертого листопада 2016 року, і дана обставина, на думку відповідача, має приюдиційне значення у даному спорі, адже з припиненням договору припиняються обов'язки зі сплати орендної плати. Далі, зазначається, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині встановлення орендної плати, посилається на порушення відповідачем пункту 5.1. договору суборенди, який містить лише умову про встановлення орендної плати щомісячно в розмірі мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра нерухомості, що встановлена органом місцевого самоврядування. Між тим, на думку відповідача, для висновку про порушення стороною умов договору про оплату за договором необхідна наявність в ньому терміну такої сплати (щомісяця, поквартально, щорічно), а в договорі суборенди не зазначений термін сплати орендної плати, а наявна тільки умова щодо встановлення її розміру, у зв'язку з чим, на думку відповідача, не можна стверджувати, що відповідачем порушені умови договору щодо сплати орендних платежів.

Крім цього, відповідач зазначає, що обґрунтування позовних вимог щодо виселення із нежитлового приміщення полягає в тому, що відповідач протягом більше ніж три місяці не сплачує орендну плату, що дає підстави для його виселення. Проте, як зазначалось, якщо термін сплати орендної плати договором не встановлено, не можна стверджувати про порушення умов договору щодо сплати орендної плати, а тому відповідач вважає, що позов цій у частині також не підлягає задоволенню.

На день вирішення спору, сьомого грудня 2017 року, присутній у судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позову з підстав зазначених у позовній заяві та, крім цього, спростовуючи надані у письмових поясненнях доводи відповідача щодо неможливості задоволення позову, зазначає про вимоги частини п'ятої статті 762 Цивільного кодексу України, згідно з якою плата за користування майном може вноситься щомісячно якщо інше не встановлено договором.

Присутній у засіданні представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на обставини, зазначені у письмових поясненнях від 5 грудня 2017 року, а також просить суд взяти до уваги, що посилання представника позивача на вимоги частини п'ятої статті 762 Цивільного кодексу України є зміною підстав позову та не брати їх до уваги.

Крім цього, представник відповідача просить взяти до уваги, що в матеріалах справи відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за період, що виходить за межі трьохрічного строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив наступне.

Степанова Людмила Миколаївна є власником 26/1000 ідеальних частин нежитлової будівлі в торговельному комплексі літ. "С", 8-1 торговий зал площею 251,40 кв.м., 8-2 технічне приміщення площею 18,80 кв.м. Загальна площа зазначеного приміщення складає 270,20 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. Ентузіастів, буд. №3, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.12.2010. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №30050226 від 23.05.201, за нею зареєстровано право власності на дане нежитлове приміщення. Вказана обставина не заперечується сторонами у справі.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з можливим невиконанням відповідачем договору суборенди нежитлового приміщення від 12 листопада 2012 року.

В процесі розгляду справи відповідач не визнавав факту підписання ним цього договору, у зв'язку з чим проводилась судова почеркознавча експертиза, за наслідками проведення якої встановлено дійсність підпису відповідача у договорі суборенди від 12.11.2012.

Відповідач також звертався до господарського суду з позовом про визнання недійсним договору суборенди нежитлового приміщення від 12 листопада 2012 року, і рішенням господарського Чернівецької області від 19.09.2017 у задоволенні цього позову відмовлено.

12 листопада 2012 року Степанюк Людмила Миколаївна (після зміни прізвища Степанова Л.М.), яка діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця (Суборендодавець) з одного боку, та Степанюк Сергій Петрович що діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця (Суборендар) з іншого боку, уклали договір суборенди нежитлового приміщення (далі - Договір).

Відповідно до п.п.1-2 Договору відповідач передав, а позивач прийняв в тимчасове володіння частину споруди , яка являє собою відділ продовольчих товарів в продовольчому магазині за адресою: м. Чернівці, вул. Ентузіастів, 3 (торговельне місце № 8), загальною площею: 20,0 кв.м., з метою використання в торговельній діяльності продовольчою групою товарів (алкогольні напої та тютюнові вироби).

Суборендовуваний об'єкт вважається переданий в оренду з моменту підписання акта здавання - приймання (п. 3.5. Договору).

Згідно з п. 4 Договору сторони погодили його дію до 10.11.2015 року. При цьому сторони обумовили, що якщо жодна зі сторін у термін один місяць до закінчення цього договору не заявить про намір його розірвати, цей договір автоматично пролонгується на термін 360 днів.

Відповідно до п.5 Договору орендна плата встановлюється щомісячно в розмірі мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомості, що встановлена органом місцевого самоврядування. Розрахунки здійснюються шляхом внесення готівки в касу Суборендодавця. Розмір орендної плати може бути змінений суборендодавцем у випадку зміни методики розрахунків у відповідності з діючим законодавством, збільшення розміру балансової вартості приміщення у зв'язку з реконструкцією, проведеною за рахунок суборендодавця, збільшення розміру амортизаційних відрахувань у відповідності з діючим законодавством, істотної зміни середнього розміру плати за 1 (один) квадратний метр орендованої площі за даними Головного управління статистики та місцевого органу самоврядування та інших змін, що впливають на розрахунок орендної плати.

Відповідно до п.4.4. Договору суборендар має право відмовитися від цього договору, попередивши суборендодавця у місячний термін, при цьому сплачена авансом орендна плата повертається суборендарю в 10-денний термін з дня припинення або розірвання договору.

Згідно з п.9.3 Договору дострокове розірвання договору за вимогою суборендодавця можливо у випадку якщо суборендар: а) порушує свої зобов'язання по договору; б) за рішенням суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

08 квітня 2017 року Степанова Л.М. направила Степанюку С.П. повідомлення про відмову від договору у зв'язку із несплатою позивачем орендної плати та його розірвання.

Разом з тим, рішенням господарського суду Чернівецької області від 19 вересня 2017 року, залишеним у силі постановою господарського суду Львівського апеляційного господарського суду від 9 листопада 2017 року у справі №926/2420/17 за позовом фізичної особи-підприємця Степанюка Сергія Петровича до фізичної особи-підприємця Степанової Людмили Миколаївни про визнання договору суборенди нежитлового приміщення недійсним, встановлено що спірний договір припинився 04.11.16 у зв'язку зі спливом терміну на який він міг бути продовженим.

Відповідно до частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини встановлені рішенням суду у господарській цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили крім встановлених рішенням третейського суду не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Крім цього, зазначеним рішенням господарського суду у справі №926/2420/17 встановлено, що зі змісту Договору вбачається, що за своєю правовою суттю він є договором оренди, який виконувався сторонами у справі.

Вказана обставина підтверджується, зокрема повідомленням №28 від 08.04.2017, яке надіслано ФОП Степанова Л.М. на адресу ФОП Степанюк С.П., в якому зазначено про те, що в користуванні орендаря згідно спірного договору перебуває частина нежитлового приміщення, площею 20,00 кв.м., яка являє собою відділ продовольчих товарів в продовольчому магазині за адресою: м.Чернівці, вул. Ентузіастів,3 (торговельне місце №8). Крім того, з доданих відповідачем додаткових доказів вбачається, що позивачем здійснювалася оплата за користування орендованим приміщенням, що підтверджується прибутковими касовими ордерами №27 від 12.11.12 та №28 від 04.12.12.

В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем на користь позивача грошових коштів в рахунок орендної плати за Договором, що стало підставою для звернення останнім з позовом до господарського суду.

Відповідно до приписів частини першої статті 16 Цивільного кодексу України та частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожна особа (суб'єкт господарювання) має право на захист своїх прав і законних інтересів шляхом примусового виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, договорів та інших правочинів.

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу положень частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди), наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом правові норми містяться у статті 283 ГК України.

Згідно з п.5.1. Договору орендна плата сплачується щомісячно, а її розмір встановлюється на рівні вартості місячної орендної плати одного квадратного метра загальної площі нерухомості, що встановлена органом місцевого самоврядування. Пунктом 5.3. договору передбачено право зміни розміру орендної плати.

Рішеннями виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.12.2008 за №997/24 встановлена мінімальна вартість місячної орендної плати одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна для комерційної діяльності в розмірі 13,50 грн., рішенням від 09.12.2014 року №656/21 в розмірі 16,08 грн., рішенням від 28.12.2016 року № 2836/25 в розмірі 30,00 грн.

Відповідно до частини п'ятої статті 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячного якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, у відповідача, як орендаря, не пізніше останнього дня кожного місяця оренди, а саме, 13 числа наступного місяця після місяця оренди, виникало зобов'язання щодо сплати орендних платежів, а враховуючи, що відповідачем такі зобов'язання не виконувались, позивач правомірно звернувся з позовом про стягнення заборгованості.

У підпункті 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України за №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин, зміна посилання на норми права, посилання суду в рішенні на інші ніж зазначена позивачем норми права. Водночас і посилання суду в рішенні інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. За таких обставин, позивач не позбавлений права посилатися на норми статті Цивільного кодексу України, на які він не посилався у позовній заяві.

Відповідно до частини другої статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до частини першої статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі зробленою до винесення ним рішення. Частиною четвертою цієї норми передбачено, що сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі підставою для відмови у позові.

Судом в процесі розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до господарського суду з даним позовом 21 квітня 2017 року. Відтак, позов в частині стягнення заборгованості за період з 2013 року по 21.04.2014 подано за межами трирічного строку позовної давності, а стягнення заборгованості за період з 04.11.2016 по березень 2017 року є безпідставною, оскільки в цьому періоді Договір припинив свою дію.

За розрахунками суду, стягненню підлягає заборгованість з орендної плати за період з 21.04.2014 по 04.11.2016, яка становить 10530,18 грн.

Відповідно до частини першої статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Враховуючи, що починаючи з 04.11.2016 відповідач не повертає позивачу спірне приміщення, позов в цій частині також підлягає задоволенню

У задоволенні позову в іншій частині слід відмовити.

Доводи відповідача щодо неможливості задоволення позову спростовуються вищезазначеними нормами законодавства та умовами Договору.

Судові витрати у вигляді судового збору стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись, статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Степанюка Сергія Петровича (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1) на користь фізичної особи підприємця Степанової Людмили Миколаївни (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника податків НОМЕР_2) 10530,74 грн. заборгованості та 1053,18 грн. судового збору.

3. Виселити фізичну особу-підприємця Степанюка Сергія Петровича (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника НОМЕР_1) з нежитлового приміщення площею 20 квадратних метрів, що являє собою відділ продовольчих товарів в продовольчому магазині знаходиться в торговому залі 8-1, площею 251,40 квадратних метрів в 26/1000 ідеальних частин нежитлової будівлі торгівельного комплексу літера «С» за адресою місто Чернівці вулиця Ентузіастів буд номер 3 та належать Степанові Людмила Миколаївна на праві власності.

4. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Повне рішення підписано 11.12.2017.

Суддя О.В. Гончарук