КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Справа№ 910/8537/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2017

у справі №910/8537/17 (суддя - Борисенко І.І.)

за позовом Фонду державного майна України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма»

про повернення майна

за участю представників сторін:

від позивача - Левадний Р.С., довіреність №370 від 11.11.2016

від відповідача - Чех О.В., довіреність б/н від 16.02.2016

ВСТАНОВИВ:

Фонд державного майна України (позивач у справі) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма» (відповідач у справі) про повернення Фонду державного майна України прибудови спортивно-оздоровчого комплексу інституту «Дніпромісто», що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскільки договір купівлі-продажу державного майна №КП-372 від 11.05.1995, укладений між Фондом державного майна України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрно-виробничо-комерційна фірма «Гуд Мен Ко» є розірваним, а також є розірваним договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва від 06.07.2001, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрно-виробничо-комерційна фірма «Гуд Мен Ко», то згідно приписів Закону України «Про приватизацію державного майна України» та ст. ст. 391, 1212 Цивільного кодексу України об'єкт приватизації підлягає поверненню у державну власність. З огляду на наведене Фонд державного майна України вимагає повернути прибудову спортивно-оздоровчого комплексу інституту «Дніпромісто», що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, який був предметом купівлі-продажу у 1995 році.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 у справі №910/8537/17 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що після продажу об'єкту приватизації, прибудови спортивно-оздоровчого комплексу інституту «Дніпромісто», новим власником майна за погодженням з Фондом державного майна України було змінено цільове призначення будівництва, а саме погоджено будівництво офісного центру. У зв'язку зі зміною призначення будівництва, об'єкт приватизації - прибудова спортивно-оздоровчого комплексу інституту «Дніпромісто» була знесена, а відтак суд першої інстанції дійшов висновку, що за відсутності об'єкту купівлі-продажу, його фактичне повернення власнику є неможливим.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач - Фонд державного майна України, подав апеляційну скаргу №10-23-18333 від 27.09.2017 (вх. №09-08.1/8426/17 від 12.10.2017), в якій просив суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги Фонду державного майна України обґрунтовані неповним з'ясуванням місцевим господарським судом дійсних обставин справи та норм матеріального права, оскільки позивач вважає, що об'єктом купівлі-продажу за договором 1995 року був саме об'єкт незавершеного будівництва, який після зміни призначення будівництва у 2001 році так і залишився об'єктом незавершеного будівництва, який підлягає поверненню навіть при наявності пошкоджень або демонтажу об'єкта будівництва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2017 року апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Мальченко А.О., Дикунська С.Я. та призначено до розгляду на 22.11.2017 року.

16.11.2017 від ТОВ «Оптіма» надійшов відзив (вх. №09-11/21463/17 від 16.11.2017) на апеляційну скаргу, в якому відповідач заперечує проти задоволення апеляційних вимог Фонду державного майна України та вважає висновки місцевого господарського суду правомірними та такими, що ґрунтуються на дійсних обставинах справи.

21.11.2017 від апелянта до суду апеляційної інстанції надійшли письмові пояснення (вх. №09-11/21722/17) на апеляційну скаргу, які долучені судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 22.11.2017 Київським апеляційним господарським судом відповідно до ч.3 ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 06.12.2017.

Від відповідача у справі до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові документи на підтвердження обставин щодо правомірності проведення будівельних робіт по будівництву офісного центру за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26. Подані документи долучені судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 06.12.2017 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у справі у судовому засіданні 06.12.2017 заперечив проти задоволення апеляційних вимог, вважає рішення місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову законним та обґрунтованим у зв'язку з тим, що об'єкту, який просить повернути позивач станом на момент розгляду спору, не існує, а тому просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

11.05.1995 між Фондом державного майна України (продавець за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Аграрно-виробничо-комерційна фірма «Гуд Мен Ко» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу державного майна №КП-372 (а.с. 18-20), відповідно до п. 1 якого продавець продав, а покупець купив об'єкт незавершеного будівництва - Прибудова спортивно-оздоровчого комплексу інституту «Діпромісто», який знаходиться за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26 на земельній ділянці, яка надана в постійне користування Управлінню адміністративними та службовими будинками Міністерства України в справах будівництва і архітектури на підставі рішення виконкому Київської міської ради від 11.02.1958 р. №242.

Пунктом 2 вказаного договору визначено, що право власності на об'єкт незавершеного будівництва перейшло до покупця на підставі протоколу №3 засідання конкурсної комісії, затвердженого наказом Фонду державного майна від 06.12.1994 р. №768.

Згідно з п.п. 6-7 договору передача об'єкта приватизації здійснюється продавцем покупцю в десятиденний строк після повної сплати ціни продажу. Передача об'єкта приватизації продавцем і прийняття об'єкта приватизації покупцем засвідчується актом прийому-передачі, що підписується сторонами.

Свідоцтво про право власності на придбаний згідно цього договору об'єкт приватизації видається Фондом державного майна України після підписання акту прийомки-передачі майна (п. 8 договору).

Відповідно до п. 10 договору покупець зобов'язаний виконувати всі умови експлуатації, запропонованої ним для розгляду на конкурсі, а саме: організація спортивно-оздоровчої діяльності; створення на базі комплексу Центру по реабілітації та профілактиці і лікуванню онкологічної патології з використанням методів нетрадиційної медицини, з впровадженням фітоценторного лікування; організація роботи по профілактиці професійних захворювань аграріїв та будівельників; участь у республіканській програмі по профілактиці онкологічних захворювань у спеціалістів-атомщиків та їх сімей; строк завершення будівництва не повинен перевищувати двох років з моменту перехода права власності на об'єкт від продавця до покупця і перша черга будівництва повинна бути виконана у ІІ півріччі 1995 р.; здійснювати заходи щодо недопущення забруднення навколишнього середовища.

З представлених матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 06.07.2001 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма» (покупець за договором, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Аграрно-виробничо-комерційна фірма «Гуд Мен Ко» (продавець за договором) було укладено договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, посвідчений державним нотаріусом Двадцятої Київської нотаріальної контори Біляєвим В.О. за реєстровим №1-4825 (а.с. 21), згідно п. 1 якого продавець продав, а покупець купив об'єкт незавершеного будівництва - прибудову спортивно-оздоровчого комплексу інституту «Діпромісто», що знаходиться за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, №26 (об'єкт).

Відповідно до п. 5 договору за домовленістю сторін об'єкт продано за 65 000,00 грн та сума податку на додану вартість складає 13 000,00 грн, разом - 78 000,00 грн.

Пунктом 7 договору визначено, що право власності на об'єкт переходить від продавця до покупця з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, який є невід'ємною частиною дійсного договору, та зарахування повної договірної суми на рахунок продавця.

За Актом приймання - передачі від 06.07.2001 Товариство з обмеженою відповідальністю Аграрно-виробничо-комерційна фірма «Гуд Мен Ко» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптіма» прийняло зазначений вище об'єкт незавершеного будівництва (а.с. 22).

Додатковою угодою від 11.07.2002 до договору купівлі-продажу від 06.07.2001 (а.с. 25), сторонами (ТОВ Аграрно-виробничо-комерційна фірма «Гуд Мен Ко» та ТОВ «Оптіма») було внесено зміни, зокрема, п. 8 договору викладено в наступній редакції: «Покупець за цим договором є правонаступником покупця щодо договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва - Прибудови спортивно-оздоровчого комплексу інституту «Діпромісто» №КП-372 від 05.06.1995 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Аграрно-виробничо-комерційна фірма «Гуд Мен Ко» та Фондом державного майна України та Додаткових угод до нього. Покупець приймає на себе всі зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю Аграрно-виробничо-комерційна фірма «Гуд Мен Ко» за Договором №КП-372». Додаткова угода від 11.07.2002 до договору купівлі-продажу від 06.07.2001 погоджено з Фондом державного майна України.

Додатковою угодою №737 від 05.08.2002 (а.с. 24), укладеною між Фондом державного майна України та ТОВ «Оптіма» сторони пункт 10 договору купівлі-продажу №КП-372 від 11.05.1995 виклали в новій редакції, та визначили, що покупець зобов'язаний виконувати наступні умови будівництва та експлуатації об'єкта: побудувати офісний центр на базі об'єкта; здійснити капіталовкладення і завершити будівництво офісного центру в термін до кінця липня 2004 року згідно з встановленим графіком капіталовкладень.

Додатковими угодами №796 від 30.11.2004 та №67 від 16.02.2009 (а.с. 25-26), укладеними до договору купівлі-продажу №КП-372 від 11.05.1995 між Фондом державного майна України та ТОВ «Оптіма» сторони вносили зміни у п. 10 договору, зокрема в частині суми та строків капіталовкладень покупця.

16.12.2010 між Фондом державного майна України та ТОВ «Оптіма» було підписано договір №553 (а.с. 27) про внесення змін до договору купівлі-продажу №КП-372 від 11.05.1995, згідно з умовами якого абзац третій пункту 10 договору викладено у наступній редакції: «- здійснити капіталовкладення і завершити будівництво багатофункціонального офісного центру в термін до 31.12.2015 р. згідно з наведеним графіком».

У зв'язку з невиконанням ТОВ «Оптіма», як власником об'єкта приватизації умов приватизації за договором купівлі - продажу 11.05.1995 Фонд державного майна України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма» та Товариства з обмеженою відповідальністю Аграрно - виробнича комерційна фірма «Гуд Мен Ко» про розірвання договору купівлі - продажу від 11.05.1995 № КП - 372 та договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва від 06.07.2001 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 у справі №910/32399/15 частково задоволено позовні вимоги Фонду державного майна України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма», Аграрно - виробнича комерційна фірма «Гуд Мен Ко» про розірвання договорів купівлі - продажу, зокрема, розірвано договір купівлі - продажу прибудови спортивно - оздоровчого комплексу інституту «Діпромісто» від 11.05.1995 № КП - 372, укладений між Фондом державного майна України та ТОВ «Гуд Мен Ко», а в розірванні договору купівлі - продажу об'єкта незавершеного будівництва від 06.07.2001, укладеного між ТОВ «Гуд Мен Ко» та ТОВ «Оптіма» відмовлено. Також, вищевказаним рішенням відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог ТОВ «Оптіма» та Фонду про стягнення 62 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 у справі №910/32399/15 задоволено апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2016, скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 у справі №910/32399/15 в частині відмови в задоволенні вимоги про розірвання договору купівлі - продажу об'єкта незавершеного будівництва від 06.07.2001. Позов Фонду державного майна України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрно-виробничо-комерційна фірма «Гуд Мен Ко» про розірвання договорів купівлі - продажу задоволено повністю. Вирішено розірвати договір купівлі - продажу державного майна № КП-372, укладений 11.05.1995 між Фондом державного майна України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрно-виробничо-комерційна фірма «Гуд Мен Ко» та договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, укладений 06.07.2001 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма» та Товариством з обмеженою відповідальністю Аграрно-виробничо-комерційна фірма «Гуд Мен Ко».

Враховуючи розірвання в судовому порядку вищевказаних договорів купівлі-продажу, Фонд державного майна України, посилаючись на положення Закону України «Про приватизацію державного майна України» та ст. ст. 391, 1212 Цивільного кодексу України, звернувся з позовом до суду про повернення об'єкту приватизації, а саме Прибудови спортивно-оздоровчого комплексу інституту «Дніпромісто», що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного майна», в редакції, чинній на момент укладення договору 11.05.1995, приватизація майна державних підприємств України - це відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про приватизацію державного майна» приватизація державного майна здійснюється, в тому числі, шляхом продажу об'єктів приватизації та незавершеного будівництва на аукціоні, за конкурсом, в тому числі з виключним застосуванням майнових сертифікатів, вільно конвертованої валюти.

Проаналізувавши укладені між сторонами договори, колегія суддів дійшла висновку, що правове регулювання відносин, що склались між сторонами, здійснюється не лише нормами Цивільного кодексу України, але і положеннями Закону України «Про приватизацію державного майна».

Згідно ст. ст. 598, 604, ч. 2 ст. 653 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Статтею 653 ЦК України передбачено, в тому числі, наслідки розірвання договору. Зокрема, визначено, що якщо договір розривається у судовому порядку, зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно дог частини 4 зазначеної статті ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору.

З системного аналізу норм ст.653 ЦК України вбачається, що розірвання договору у судовому порядку позбавляє сторін права вимагати отриманого за правочином, якщо інше не визначено законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного майна України» у разі розірвання в судовому порядку договору купівлі-продажу у зв'язку з невиконанням покупцем договірних зобов'язань приватизований об'єкт підлягає поверненню у державну власність, включаючи земельну ділянку.

Колегія суддів звертає увагу, що звертаючись до суду з даним позовом, Фонд державного майна України заявив вимогу про повернення йому Прибудови спортивно-оздоровчого комплексу інституту «Дніпромісто», що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, а саме надані у суді першої інстанції відповідачем договір підряду №194 від 30.12.2004 укладений між ТОВ «Компанія МТД» та ТОВ «Оптіма» (а.с. 82-88), підписаний між ними Акт прийому-передач виконаних робіт від 25.02.2005, предметом робіт за яким є будівельний майданчик: повністю очищений від залізобетонних та монолітних залізобетонних конструкцій і іншого сміття до рівня поверхні грунту, а у вертикальній площині пожежної драбини шестиповерхової прибудови.

Дослідивши подані сторонами документи, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок місцевого господарського суду про те, що Прибудова спортивно-оздоровчого комплексу Інституту «Діпромісто» є знесеною.

Відтак, враховуючи, що позовні вимоги стосувались саме повернення Прибудови спортивно-оздоровчого комплексу Інституту «Діпромісто», то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про неможливість повернення такої прибудови Фонду державного майна України, що відповідно є підставою для відмови у задоволенні позову.

При цьому, апеляційний господарський суд звертає увагу, що місцевий господарський суд надав вірну правову оцінку заяві про уточнення позовних вимог (вх. №01-37/49814/17), в яких Фонд державного майна України заявляв вже вимогу про повернення об'єкту незавершеного будівництва - багатофункціонального офісного центру, що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26. Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 22 ГПК України позивач у справі до початку розгляду господарським судом справи по суті має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Господарський процесуальний кодекс України не передбачає подачу таких заяв як «уточнення позовних вимог», а тому враховуючи, що у позовній заяві Фонд державного майна України просив повернути Прибудову спортивно-оздоровчого комплексу інституту «Дніпромісто», а у заяві про уточнення - об'єкт незавершеного будівництва - багатофункціонального офісного центру, що знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, то слід вважати, що заява позивача про уточнення вимог за своїм змістом є заявою про зміну предмету позову, яка може подаватись позивачем лише до початку розгляду спору по суті.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 04.07.2017 (а.с. 74) Господарський суд міста Києва розпочав розгляд справи по суті, представники сторін надавали свої пояснення по суті спору, а відтак подання 13.07.2017 позивачем заяви про зміну предмету позиву було вчинено з порушенням процесуального законодавства, а тому суд першої інстанції правомірно не прийняв до розгляду подану заяву.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 у справі №910/8537/17 7 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п.1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 у справі №910/8537/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 у справі №910/8537/17 залишити без змін.

3. Справу №910/8537/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська