номер провадження справи 22/89/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017 Справа № 908/2035/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Лінчук А.В.

представник позивача ОСОБА_1, довіреність № 61 від 06.02.2017;

представник відповідача не зявився;

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/2035/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Янцівський гранітний карєр (70050, Запорізька область, Вільнянський район, смт. Камяне, вул. Зелена, буд. 30)

про стягнення 2733747,59 грн

СУТНІСТЬ СПОРУ:

10.10.2017 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго до Публічного акціонерного товариства Янцівський гранітний карєр про стягнення 2122932,67 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2017 справу № 908/2035/17 передано на розгляд судді Ярешко О.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.10.2017 позовна заява прийнята до розгляду суддею Ярешко О.В., порушено провадження у справі № 908/2035/17, якій присвоєно номер провадження 22/89/17, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 02.11.2017.

02.11.2017 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю направлення в судове засідання представника відповідача та надання часу сторонам для мирного врегулювання спору.

Ухвалами господарського суду Запорізької області від 02.11.2017 та від 23.11.2017 розгляд справи на підставі ст. 77 ГПК України відкладався до 04.12.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач належним чином не виконав зобовязання щодо повної та своєчасної оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії № 37 від 01.08.2009, у звязку з чим за Публічним акціонерним товариством Янцівський гранітний карєр утворилась заборгованість у розмірі 2074109,50 грн. У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також нараховані на суму боргу пеню в розмірі 40783,65 грн та 3% річних в розмірі 8039,52 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ Запоріжжяобленерго посилається на ст. ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 529, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 230, 232 Господарського кодексу України та ст. ст. 1, 2, 4, 36, 54, 55, 56, 57, 61, 64, 69, 82 Господарського процесуального кодексу України.

01.12.2017 від ПАТ Запоріжжяобленерго надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. В заяві позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2074109,50 грн, а також нараховані на суму боргу пеню в розмірі 580244,11, 3% річних в розмірі 79393,98 грн та інфляційні втрати у розмірі 378091,38 грн.

За клопотанням представника позивача судове засідання 04.12.2017 здійснювалося без застосування фіксації процесу за допомогою технічних засобів.

Представник позивача надав пояснення по справі, позовні вимоги та заяву про збільшення позовних вимог підтримав.

Представник позивача у судовому засіданні надав усні та письмові пояснення щодо обставин справи. Так представником зазначено, що між ВАТ Запоріжжяобленерго, ПАТ Янцівський гранітний карєр та ТОВ «Українська гірничо видобувна компанія» (поручитель) 23.03.2016 було укладено договір поруки № 1. На виконання договору поруки поручителем було здійснено оплату рахунків, що виставлялися відповідачу відповідно до платіжних доручень: № 1214 від 30.08.2016 на суму 93200,00 грн, № 1280 від 07.09.2016 на суму 21800,00 грн та № 1254 від 06.09.2016 на суму 38200,00 грн.

Представник відповідача у судові засідання жодного разу не зявився, вимоги ухвал суду від 11.10.2017, 02.11.2017 та від 23.11.2017 не виконав, письмового відзиву чи заперечень не надав. Про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 04.12.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2009 між Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (нове найменування - Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго відповідно до додаткової угоди № 10 від 26.03.2012) та Відкритим акціонерним товариством Янцівський гранітний карєр (нове найменування - Публічне акціонерне товариство Янцівський гранітний карєр) був укладений договір про постачання електричної енергії № 37 від 01.08.2009 з подальшими змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 1 договору постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 2.3.4 договору споживач зобовязується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» та додатка № 5 «Графік знаття показів розрахункових засобів в обліку електричної енергії».

Відповідно до п. 3.1.1 договору постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договором.

В пунктах 1, 6 Додатку № 4 сторони погодили порядок розрахунків за активну електричну енергію. Так, розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на рахунок постачальника електричної енергії, вказаний в п. 10 договору. За дату оплати приймається дата, на яку були зараховані кошти на рахунок постачальника електричної енергії.

За підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого споживачем «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача.

Пунктом 10 Додатку № 4 встановлено, що споживач зобовязаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунку або платіжної вимоги-доручення, здійснити оплату рахунку або платіжної вимоги-доручення, що направляється йому постачальником електричної енергії. Датою отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення вважається, зокрема, у випадку вручення рахунка або платіжної вимоги-доручення уповноваженому представнику споживача під розпис в журналі дата вручення споживачу.

Згідно з п. 4.2.1 договору за недотримання термінів сплати рахунків або платіжним вимог-доручень за активну електроенергію та за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобовязання по сплаті, в розмірі 0,5 % від суми платежу за кожний день прострочення (але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати).

Відповідно до п. 9.4 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 листопада 2009 р.

Додатковою угодою № 9 від 01.11.2010 до основного договору пунктом 4 внесено зміни, пункт 9.4 основного договору викладений в наступній редакції: «Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається в термін до 31 грудня 2010 р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Умови, а також термін дії договору, можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін.».

Доказів припинення договору сторони не надали, отже на час розгляду справи його умови є чинними.

Окрім цього, 23.03.2016 між ВАТ Запоріжжяобленерго (кредитор), ПАТ Янцівський гранітний карєр (боржник) та ТОВ «Українська гірничо видобувна компанія» (поручитель) було укладено договір поруки № 1, відповідно до п. 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання боржником його зобовязань за договором про постачання електроенергії від 01.08.2009 року за № 37, укладеним між кредитором та боржником, у випадку невиконання або неналежного виконання боржником (основний договір) названих зобовязань.

Згідно з п. 3.2 договору поруки у відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України сторони домовились, що умови даного договору розповсюджуються на правовідносини сторін, які виникли з 01 листопада 2015 року.

Пунктом 5.3 договору поруки встановлено, що за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим договором винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,5% від простроченої суми за весь період прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.1 договору поруки цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 01.07.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ Запоріжжяобленерго на виконання договору поставки електричної енергії № 37 від 01.08.2009 поставило на користь відповідача електричну енергію на загальну суму 4441524,02 грн, що підтверджується наступними рахунками, що були отримані та підписані відповідачем:

- рахунок № 37/3а від 04.04.2016 на суму 257886,68 грн, отриманий відповідачем 05.04.2016;

- рахунок № 37/4а від 04.05.2016 на суму 233522,17 грн, отриманий відповідачем 04.05.2016;

- рахунок № 37/5а від 02.06.2016 на суму 250414,78 грн, отриманий відповідачем 02.06.2016;

- рахунок № 37/8а від 02.09.2016 на суму 238992,84 грн, отриманий відповідачем 02.09.2016;

- рахунок № 37/9а від 04.10.2016 на суму 253716,79 грн, отриманий відповідачем 04.10.2016;

- рахунок № 37/10а від 02.11.2016 на суму 321619,36 грн, отриманий відповідачем 02.11.2016;

- рахунок № 37/11а від 02.12.2016 на суму 326358,52 грн, отриманий відповідачем 02.12.2016;

- рахунок № 37/12а від 03.01.2017 на суму 357305,56 грн, отриманий відповідачем 03.01.2017;

- рахунок № 37/1а від 02.02.2017 на суму 207754,52 грн, отриманий відповідачем 02.02.2017;

- рахунок № 37/2а від 01.03.2017 на суму 266441,33 грн, отриманий відповідачем 01.03.2017;

- рахунок № 37/3а від 03.04.2017 на суму 338464,98 грн, отриманий відповідачем 03.04.2017;

- рахунок № 37/4а від 30.04.2017 на суму 291418,54 грн, отриманий відповідачем 03.05.2017;

- рахунок № 37/5а від 31.05.2017 на суму 265328,78 грн, отриманий відповідачем 01.06.2017;

- рахунок № 37/6а від 30.06.2017 на суму 268047,58 грн, отриманий відповідачем 06.07.2017;

- рахунок № 37/7а від 31.07.2017 на суму 258934,66 грн, отриманий відповідачем 01.08.2017;

- рахунок № 37/8а від 31.08.2017 на суму 247067,86 грн, отриманий відповідачем 04.09.2017;

- рахунок № 37/9а від 30.09.2017 на суму 255985,36 грн, отриманий відповідачем 04.10.2017 (сума до сплати за вересень 2017 58249,07 грн);

Розрахунки за отриману електричну енергію були проведені частково, усього заборгованість за вказаними рахунками погашена в розмірі 2367414,52 грн.

Так, ТОВ «Українська гірничо видобувна компанія» (поручитель) сплатило на користь ПАТ Запоріжжяобленерго грошові кошти наступними платіжними дорученнями:

- платіжне доручення № 1214 від 30.08.2016 на суму 93200,00 грн з призначенням платежу оплата за електричну енергію по дог. поруки № 1 від 23.03.2016 (зараховано відповідачем частково у розмірі 48750,56 грн, як часткове погашення рахунку № 37/3а від 04.04.2016);

- платіжне доручення № 1254 від 06.09.2016 на суму 38200,00 грн з призначенням платежу оплата за електричну енергію по дог. поруки № 1 від 23.03.2016 (зараховано відповідачем як часткове погашення рахунку № 37/3а від 04.04.2016);

- платіжне доручення № 1280 від 07.09.2016 на суму 21800,00 грн з призначенням платежу оплата за електричну енергію по дог. поруки № 1 від 23.03.2016 (зараховано відповідачем як часткове погашення рахунку № 37/3а від 04.04.2016);

Відповідачем (боржником) було сплачено грошові кошти наступними платіжними дорученнями:

- платіжне доручення № 814 від 28.02.2017 на суму 100000,00 грн з призначенням платежу оплата за електроенергію, спожиту у липні, серпні 2016р., рахунок № 37/6а від 01.07.2016, № 37/8а від 02.09.2016 (зараховано позивачем частково у розмірі 56956,64 грн як часткове погашення рахунку № 37/8а від 02.09.2016);

- платіжне доручення № 934 від 28.03.2017 на суму 103558,67 грн;

- платіжне доручення № 1166 від 28.04.2017 на суму 20000,00 грн;

- платіжне доручення № 3476 від 29.09.2017 на суму 34195,85 грн;

- платіжне доручення № 3474 від 29.09.2017 на суму 50000,00 грн;

- платіжне доручення № 905 від 24.03.2017 на суму 100000,00 грн;

- платіжне доручення № 933 від 28.03.2017 на суму 166441,33 грн;

- платіжне доручення № 1030 від 10.04.2017 на суму 100000,00 грн;

- платіжне доручення № 1104 від 20.04.2017 на суму 10000,00 грн;

- платіжне доручення № 1137 від 24.04.2017 на суму 10000,00 грн;

- платіжне доручення № 1164 від 28.04.2017 на суму 16875,00 грн;

- платіжне доручення № 1154 від 28.04.2017 на суму 201589,98 грн;

- платіжне доручення № 1344 від 30.05.2017 на суму 100000,00 грн;

- платіжне доручення № 1352 від 31.05.2017 на суму 50000,00 грн;

- платіжне доручення № 1365 від 02.06.2017 на суму 141418,54 грн;

- платіжне доручення № 2904 від 30.06.2017 на суму 150000,00 грн;

- платіжне доручення № 3056 від 31.07.2017 на суму 80000,00 грн;

- платіжне доручення № 3104 від 04.08.2017 на суму 50000,00 грн;

- платіжне доручення № 3136 від 08.08.2017 на суму 40000,00 грн;

- платіжне доручення № 3154 від 11.08.2017 на суму 100000,00 грн;

- платіжне доручення № 3157 від 14.08.2017 на суму 113376,28 грн;

- платіжне доручення № 3190 від 16.08.2017 на суму 100000,00 грн (зараховано позивачем частково у розмірі 0,08 грн як часткове погашення рахунку № 37/6а від 30.06.2017 та як часткове погашення рахунку № 37/7а від 31.07.2017);

- платіжне доручення № 3204 від 18.08.2017 на суму 100000,00 грн;

- платіжне доручення № 3287 від 31.08.2017 на суму 8934,74 грн;

- платіжне доручення № 3268 від 31.08.2017 на суму 50000,00 грн;

- платіжне доручення № 3444 від 22.09.2017 на суму 100000,00 грн з призначенням платежу оплата за електроенергію, спожиту у серпні та вересні 2017 (зараховано позивачем частково у розмірі 18067,86 грн як часткове погашення рахунку №37/8а від 31.08.2017, сума у розмірі 81932,14 грн зарахована як передоплата за електроенергію, спожиту у вересні);

- платіжне доручення № 3373 від 14.09.2017 на суму 100000,00 грн, зараховано банком 15.09.2017;

- платіжне доручення № 3393 від 15.09.2017 на суму 59000,00 грн;

- платіжне доручення № 3419 від 20.09.2017 на суму 30000,00 грн;

- платіжне доручення № 3418 від 20.09.2017 на суму 40000,00 грн;

- платіжне доручення № 3543 від 13.10.2017 на суму 100000,00 грн з призначенням платежу оплата за електроенергію, спожиту у вересні та жовтні 2017 (зараховано позивачем частково у розмірі 58249,07 грн як часткове погашення рахунку №37/9а від 30.09.2017, сума у розмірі 41750,93 грн зарахована як передоплата за електроенергію, спожиту у жовтні);

Таким чином, з урахуванням часткових оплат за ПАТ Янцівський гранітний карєр утворилась заборгованість у розмірі 2074109,50 грн.

На прострочену заборгованість у розмірі 2074109,50 грн позивач нарахував пеню за рахунком № 37/9а від 04.10.2016, рахунком № 37/10а від 02.11.2016, рахунком № 37/11а від 02.12.2016, рахунком № 37/12а від 03.01.2017, рахунком № 37/1а від 02.02.2017, рахунком № 37/8а від 31.08.2017 в розмірі 40783,65 грн та 3% річних за рахунком № 37/3а від 04.04.2016, рахунком № 37/4а від 04.05.2016, рахунком № 37/5а від 02.06.2016, рахунком № 37/8а від 02.09.2016, рахунком № 37/9а від 04.10.2016, рахунком № 37/10а від 02.11.2016, рахунком № 37/11а від 02.12.2016, рахунком № 37/12а від 03.01.2017, рахунком № 37/1а від 02.02.2017, рахунком № 37/8а від 31.08.2017 в розмірі 8039,52 грн.

11.12.2017 від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. Так, позивачем за рахунком № 37/3а від 04.04.2016, рахунком № 37/4а від 04.05.2016, рахунком № 37/5а від 02.06.2016, рахунком № 37/8а від 02.09.2016, рахунком № 37/9а від 04.10.2016, рахунком № 37/10а від 02.11.2016, рахунком № 37/11а від 02.12.2016, рахунком № 37/12а від 03.01.2017, рахунком № 37/1а від 02.02.2017, рахунком № 37/2а від 01.03.2017, рахунком № 37/3а від 03.04.2017, рахунком № 37/4а від 30.04.2017, рахунком № 37/5а від 31.05.2017, рахунком № 37/6а від 30.06.2017, рахунком № 37/7а від 31.07.2017, рахунком № 37/8а від 31.08.2017, рахунком № 37/9а від 30.09.2017 нараховано пеню у розмірі 580244,11 грн, 3 % річних у розмірі 79393,98 грн, а також заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 378091,38 грн.

Суд приймає заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені та 3 % річних, у звязку з цим має місце нова ціна позову всього 2733747,59 грн, з яких 2074109,50 грн основна заборгованість, 580244,11 грн пеня, 79393,98 грн 3% річних.

Вимогу про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань суд залишає без розгляду з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 4 ст. 22 ГПК України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо), тобто збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Під зміною розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Така дія кваліфікується як зміна предмету позову. В позовній заяві позивачем були заявлені вимоги щодо стягнення основного боргу, пені та 3 % річних, вимога про стягнення інфляційних втрат у позовній заяві не заявлялась.

У пункті 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції розяснено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК. Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК), відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з протоколу судового засідання від 23.11.2017, суд перейшов до розгляду справи по суті.

Таким чином, позивач у заяві про збільшення позовних вимог додатково заявив вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат після початку розгляду справи по суті, тим самим змінивши предмет позову, що є недопустимим. Така позиція судової практики встановлена, зокрема, у постанові Вищого господарського суду України № 46/142 від 16.11.2010.

У звязку з вищевикладеним, предметом розгляду по даній справі є стягнення з ПАТ Янцівський гранітний карєр за договором про постачання електричної енергії № 37 від 01.08.2009 основної заборгованості за період з березня 2016 року по травень 2016 року, з серпня 2016 року по вересень 2017 року в розмірі 2074109,50 грн, 580244,11 грн пені та 79393,98 грн 3 % річних, всього грошові кошти у розмірі 2733747,59

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини сторін є господарськими та такими, що виникли на підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За положеннями ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

Неналежне виконання відповідачем зобовязань підтверджено матеріалами справи. Доказів повної оплати основного боргу відповідачем суду не надано, обґрунтованого відзиву не подано, у звязку з чим вимога про стягнення основної заборгованості за договором поставки в розмірі 2074109,50 грн є законною та підлягає задоволенню.

Також позивачем з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені за рахунком № 37/3а від 04.04.2016, рахунком № 37/4а від 04.05.2016, рахунком № 37/5а від 02.06.2016, рахунком № 37/8а від 02.09.2016, рахунком № 37/9а від 04.10.2016, рахунком № 37/10а від 02.11.2016, рахунком № 37/11а від 02.12.2016, рахунком № 37/12а від 03.01.2017, рахунком № 37/1а від 02.02.2017, рахунком № 37/2а від 01.03.2017, рахунком № 37/3а від 03.04.2017, рахунком № 37/4а від 30.04.2017, рахунком № 37/5а від 31.05.2017, рахунком № 37/6а від 30.06.2017, рахунком № 37/7а від 31.07.2017, рахунком № 37/8а від 31.08.2017, рахунком № 37/9а від 30.09.2017 у розмірі 580244,11 грн, а також за цими рахунками 3 % річних у розмірі 79393,98 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що за недотримання термінів сплати рахунків або платіжним вимог-доручень за активну електроенергію та за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобовязання по сплаті, в розмірі 0,5 % від суми платежу за кожний день прострочення (але не більш подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати).

Згідно з п. 10 Додатку № 4 споживач зобовязаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунку або платіжної вимоги-доручення, здійснити оплату рахунку або платіжної вимоги-доручення, що направляється йому постачальником електричної енергії. Датою отримання рахунка або платіжної вимоги-доручення вважається, зокрема, у випадку вручення рахунка або платіжної вимоги-доручення уповноваженому представнику споживача під розпис в журналі дата вручення споживачу.

Суд зазначає, що позивач вірно обмежив нарахування пені подвійною обліковою ставкою НБУ, однак ним допущені помилки при визначенні її розміру в період нарахування. В звязку з цим суд здійснив перерахунок пені, враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог. За розрахунком суду стягненню підлягає пеня у розмірі 577764,12 грн. В задоволенні 2479,99 грн пені суд відмовляє.

Позивачем також заявлена вимога про стягнення 3 % річних у розмірі 79393,98 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних заявлено позивачем обґрунтовано, однак в розрахунку 3% річних за рахунком 27/3а від 04.04.2016 допущено помилку. Враховуючи те, день фактичної сплати суми заборгованості (платіжне доручення № 1214 від 30.08.2016) не включається в період прострочення, період нарахування 3 % річних закінчиться 29.08.2016.

Суд здійснив перерахунок 3 % річних, враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог. За розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 79372,62 грн. У стягненні 3% річних в сумі 21,36 грн суд відмовляє.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 40968,69 грн.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до п. п. 1, 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивач вправі звернутися до суду із заявою про повернення йому суми судового збору у розмірі 5671,69 грн.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго до Публічного акціонерного товариства Янцівський гранітний карєр задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Янцівський гранітний карєр (70050, Запорізька область, Вільнянський район, смт. Камяне, вул. Зелена, буд. 30, ) на користь Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ) основну заборгованість у розмірі 2074109 (два мільйони сімдесят чотири тисячі сто девять ) грн 50 коп., пеню у розмірі 577764 (пятсот сімдесят сім тисяч сімсот шістдесят чотири) грн 12 коп., 3% річних у розмірі 79372 (сімдесят девять тисяч триста сімдесят два) грн 62 коп. та 40968 (сорок тисяч девятсот шістдесят вісім) грн 69 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 08.12.2017.

Суддя О.В. Ярешко