ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017 Справа № 904/7327/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №б/н від 22 липня 2017 року;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №86 від 07 липня 2017 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року у справі №904/7327/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріметалс Текнолоджіз Україна", м.Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення 3 410 404 грн. 18 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Пріметалс Текнолоджіз Україна" (ТОВ "Пріметалс Текнолоджіз Україна") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат") на свою користь 3 157 134 грн. 32 коп. заборгованості, 253 269 грн. 86 коп. 3% річних та витрати, понесені по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року у справі №904/7327/17 (суддя Євстигнеєва Н.М.) позов задоволено; з ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" на користь ТОВ "Пріметалс Текнолоджіз Україна" стягнуто 3 157 134 грн. 32 коп. заборгованості, 253 269 грн. 86 коп. 3% річних та 51 156 грн. 06 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд безпідставно визнав правомірним збільшення розміру основної заборгованості з урахуванням курсу євро та можливість стягнення 3% річних з 27 грудня 2014 року, також апелянт не погоджується з рішенням господарського суду в частині незадоволення клопотання про надання розстрочки виконання рішення.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е. Дзержинського" (замовник) та Дочірнім підприємством з 100%-ою іноземною інвестицією "Сіменс Україна" (виконавець) укладено договір про надання послуг №МТ14013/14-1319-02 від 14 липня 2014 року (надалі договір), відповідно до п.1 якого предметом цього договору є надання виконавцем замовнику послуг з пуско-налагоджування та інструктажу для стопорного розливання згідно описання в додатках №1-4 (надалі - послуги) для сортової МНЛЗ №1 (надалі - обладнання).

Вартість послуг (ціна договору) під час підписання договору складає: за послуги згідно додатку №1 1 189 717 грн. 77 коп., крім того ПДВ за ставкою 20% в сумі 237 943 грн. 55 коп. Всього з урахуванням ПДВ 1 427 661 грн. 32 коп.

За послуги згідно додатку №2 760 639 грн. 23 коп., крім того ПДВ за ставкою 20% в сумі 152 127 грн. 85 коп.. Всього з ПДВ 912 767 грн. 08 коп.

Загальна сума договору на момент укладення складає: 1 950 357 грн.. крім того ПДВ за ставкою 20% в сумі 390 071 грн. 40 коп. Всього з урахуванням ПДВ 2 340 428 грн. 40 коп. (п.п. 2.1, 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3 договору).

У пункті 2.2 договору сторони, керуючись положеннями ст. 524,533 Цивільного кодексу України, визначили встановити еквівалент вартості послуг з ПДВ в іноземній валюті євро в сумі 146 160,00 євро. Даний еквівалент визначений виходячи з курсу гривні (UAN) до євро (EUR), встановленого Національним Банком України (НБУ) 07 липня 2014 року 16,012785 гривень/1 євро.

Згідно п.3.1 договору оплата за надані послуги здійснюється в національній валюті України гривні.

Так як послуги, що надаються мають імпортну складову, їх ціна, загальна вартість, і, як наслідок, загальна сума договору та суми, що підлягають оплаті замовником, у випадку зміни НБУ курсу євро до гривні, по відношенню до курсу, зазначеному в пункті 2.2 договору, будуть пропорційно змінюватися. Дані зміни будуть відбуватися наступним чином: при будь-якій зміні НБУ курсу до гривні на дату складання акту приймання-передачі наданих послуг по відношенню до курсу, наведеному у п.2.2 договору, виконавцем пропорційно змінюється вартість послуг, зазначених в акті здачі-приймання наданих послуг, згідно наведеній формулі. Дані зміни не будуть вимагати додаткового погодження сторін (п.3.2, 3.2.1 договору).

Відповідно до п. 3.2.2 договору замовник має сплатити виконавцю еквівалент вартості наданих послуг прямим банківським переказом на поточний рахунок виконавця, зазначений в договорі, протягом 20 банківських днів з дати підписання акту здачі-приймання наданих послуг обома сторонами.

У випадку, якщо на дату оплати курс НБУ євро до гривні зміниться (зміниться вартість євро) відносно курсу, зазначеного в акті здачі-приймання наданих послуг, виконавець протягом 2 робочих днів з дня зарахування на його рахунок платежу, передбаченого пунктом 3.2.2 договору, перевіряє повноту оплати еквівалента вартості послуг та направляє замовнику рахунок із зазначенням заборгованості або лист із зазначенням суми, що підлягає поверненню замовнику, в гривнях сформованої наступним чином (формулу зазначено у договорі) (п.3.2.3 договору).

Порядок прийняття послуг визначений у розділі 6 договору.

Так, у відповідності з п.6.1 договору, акт здачі-приймання наданих послуг в 2-х екземплярах має бути підготовлений виконавцем на підставі відповідних табелів обліку робочого часу протягом 3 робочих днів після закінчення кожного місяця надання послуг і відправлений замовнику. Замовник протягом 3 робочих днів після його отримання має підписати акт здачі-приймання наданих послуг і 1 екземпляр повернути виконавцю. Акт здачі-приймання наданих послуг має включати об'єм, найменування та вартість наданих послуг. У підписанні табелів обліку часу та Акту приймання послуг неможливо необґрунтовано відмовити.

Даний договір вступає в силу з 14 липня 2014 року та діє до 31 грудня 2014 року, а в частині зобов'язань по гарантії та грошовим розрахункам, включаючи оплату штрафних санкцій, - до їх виконання сторонами належним чином (п.10.2 договору).

Сторонами договору погоджені та підписані додатки №№1-3 до нього.

На виконання умов договору виконавець надав, а замовник прийняв послуги з пуско-налагоджуванню та інструктажу для стопорного розливання для сортової МНЛЗ№1, що підтверджується актом приймання-передачі послуг №1 від 28 листопада 2014 року (а.с.31). У пункті 2 акту зазначено, що замовник прийняв надані послуги та підтверджує відсутність претензій у зв'язку із виконанням зобов'язань. Загальна вартість наданих послуг складає 1 387 231 грн. 85 коп., без ПДВ, в т.ч. ПДВ у розмірі 20% - 277 446 грн. 37 коп. Загальна сума акту 1 664 678 грн. 22 коп. Еквівалент загальної вартості наданих послуг в євро з урахуванням ПДВ, встановленого на дату 28 листопада 2014 року 18,671189 грн./1 євро, складає 89 157,59 євро (п.3 акту).

Виконавець також надав замовнику послуги з теоретичного та практичного інструктажу на предмет налаштування механізму качання з використанням Osci-Checker, що підтверджується актом приймання-передачі послуг №2 від 28 листопада 2014 року. Замовник приймає надані послуги та підтверджує відсутність претензій у зв'язку з виконанням зобов'язань, зазначених в пункті 1 цього акту (п.2 акту). Загальна сума акту 1 064 302 грн. 46 коп. Еквівалент загальної вартості наданих послуг в євро з урахуванням ПДВ, встановленого на дату 28 листопад 2014 року 18,671189 грн./1 євро, складає 57 002,39 євро (п.3 акту).

Виконавцем надано на оплату замовникові рахунки від 28 листопада 2014 року № на суму 1 664 678 грн. 22 коп. та № на суму 1 064 302 грн. 46 коп. (а.с.33-34).

Надані рахунки своєчасно оплачені не були.

12 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (замовник), Дочірнім підприємством з 100%-ою іноземною інвестицією "Сіменс Україна" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пріметалс Текнолоджіз Україна" (новий виконавець) укладено договір про заміну сторони у грошових зобов'язаннях за договором №МТ14013/14-1319-02 від 14 липня 2014 року.

У п. 1.1 договору сторони за взаємною згодою узгодили проведення заміни сторони за договором на надання послуг у зв'язку з чим:

- за згодою замовника виконавець передає новому виконавцю всі права та обов'язки за договором на надання послуг. Новий виконавець приймає на себе всі права та обов'язки, за цим договором та договором про надання послуг. Новий виконавець на момент підписання цього договору підтверджує, що є ознайомлений з умовами договору на надання послуг, не має будь-яких заперечень проти цих умов і зобов'язується виконувати їх у суворій відповідності до договору на надання послуг;

- замовник не заперечує проти переведення виконавцем боргу за договором на надання послуг новому виконавцю і відступлення останньому права вимоги до замовника за договором на надання послуг. Новий виконавець приймає на себе зобов'язання перед замовником щодо надання послуг за договором на надання послуг (п.п.1.1.1, 1.1.2).

Згідно договору на надання послуг, який було укладено між Дочірнім підприємством з 100%-ою іноземною інвестицією "Сіменс Україна", як виконавцем, і ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержин-ського", як замовником, сторони підтверджують, що на момент укладання цього договору замовник має таку заборгованість перед виконавцем за послуги, що були надані виконавцем у період до укладання цього договору та ще не сплачені на момент його укладання:

- за актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 28 листопада 2014 року, рахунок № від 28 листопада 2014 року, за послуги, з пуско-налагодження та інструктажу для стопорного розливання на МБЛЗ №1, у сумі 1 664 678 грн. 22 коп., у тому числі ПДВ у розмірі 20% - 277 446 грн. 37 коп., еквівалент якого складає 89 157,59 євро разом з ПДВ за курсом на 28 листопада 2014 року -18,671189 грн./1 євро;

- за актом приймання-передачі наданих послуг №2 від 28 листопада 2014 року, рахунок № від 28 листопада 2014 року, за послуги, з теоретичного та практичного інструктажу на предмет налаштування механізму хитання з використанням Osci-Checker, у сумі 1064 302 грн. 46 коп., у тому числі ПДВ у розмірі 20% - 177 383 грн. 74 коп., еквівалент якого складає 57 002,39 євро разом з ПДВ за курсом на 28 листопада 2014 року - 18,671189 грн/1 євро, що загалом дорівнює 2 728 980 грн. 68 коп., у тому числі ПДВ 454 830,11 грн. та у еквіваленті у євро 146 159,98 євро разом з ПДВ (п.п. 1.2, 1.2.1 договору).

У п. 1.2.2 договору зазначено, що відповідно до п.2.3 договору на надання послуг замовник зобов'язався сплатити за надані послуги упродовж 20 банківських днів з дати підписання актів приймання-передачі наданих послуг. Таким чином, строк виконання відповідних грошових зобов'язань замовника перед виконавцем, що зазначені у п.1.2.1 цього договору, наступив:

- за актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 28 листопада 2014 року, рахунок № від 28 листопада 2014 року 26 грудня 2014 року;

- за актом приймання-передачі наданих послуг №2 від 28 листопада 2014 року, рахунок № від 28 листопада 2014 року 26 грудня 2014 року.

Замовник підтверджує, що на момент підписання цього договору не має і не матиме в майбутньому до виконавця претензій (позовів) майнового та немайнового характеру в зв'язку або внаслідок договору на надання послуг (п.1.3 договору).

Згідно п.3.2 договору, керуючись ч.7 ст. 180 Господарського кодексу України та ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України, сторони узгодили, що цей договір вступає в силу з моменту його укладення/підписання уповноваженими представниками сторін, а його умови застосовуються до правовідносин між сторонами, які виникли з 01 грудня 2014 року.

Позивач зазначає, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем відповідно до п.п.1.2.2 договору про заміну сторони у гарантійних та грошових зобов'язаннях від 12 жовтня 2015 року не виконав, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства України, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 3 157 134 грн. 32 коп., що і є причиною виникнення спору.

Відносини, що склалися між сторонами є змішаними та регулюються загальними положеннями про договір послуг та договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до ст. 901 Господарського кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

З огляду на умови договору про надання послуг та договору про заміну сторони у грошових зобов'язаннях строк оплати наданих послуг є таким, що настав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України).

Статтями 516, 517 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно зі ст.519 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Відтак, право вимоги за договором про надання послуг №МТ14013/14-1319-02 від 14 липня 2014 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пріметалс Текнолоджиз Україна".

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за виконані роботи у розмірі, що еквівалентно 146 159,98 євро.

При цьому позивач, керуючись п.п. 3.2, 3.2.1 договору про надання послуг, здійснює перерахунок курсу євро до гривні станом на 06 червня 2017 року, у зв'язку з чим, з урахуванням часткових оплат на суму 585 301 грн. 27 коп. від 27 травня 2016 року та на суму 500 000 грн. від 07 липня 2016 року заборгованість складає 3 157 134 грн. 32 коп., яку і заявляє до стягнення з відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що відповідно до умов договору право вимоги у нового виконавця виникає в сумі, яка визначена п. 1.2.1. договору, а саме - 2 728 980 грн. 68 коп., а тому виходячи із суб'єктного складу сторін правочину та відсутність доказів про імпортну складову в договорі про заміну сторони у грошових зобов'язаннях, підстави для здійснення коригування ціни відповідно до розрахунку, наведеного в позовній заяві, на думку відповідача, були відсутні.

Відповідач, укладаючи договір про заміну сторони у зобов'язаннях за договором №МТ14013/14-1319-02 від 14 липня 2014 року, погодився із наявністю заборгованості за актами приймання-передачі наданих послуг №1 від 28 листопада 2014 року та №2 від 28 листопада 2014 року у загальній сумі 2 728 980 грн. 68 коп. у тому числі ПДВ 454 830 грн. 11 коп., еквівалент якого складає 146 159,98 євро. У п.1.3 цього договору зазначено, що замовник, тобто відповідач, підтверджує, що на момент підписання цього договору не має і не матиме в майбутньому до виконавця претензій (позовів) майнового та немайнового характеру в зв'язку або внаслідок договору про надання послуг.

Відтак, відповідачем визнано наявність заборгованості у розмірі 146 159,98 євро, а за пунктами 3.2, 3.2.1, 3.2.2 та 3.2.3 договору про надання послуг вказана сума, як віро зазначив місцевий господарський суд, підлягає коригуванню при зміні курсу НБУ гривні до євро до дати оплати.

Вказаний розрахунок позивачем здійснено станом на 06 червня 2017 року, про що також зазначено у претензії (вих. №166_МТ від 16 червня 2017 року), оскільки за п.9.1 договору про надання послуг сторонами передбачено порядок досудового врегулювання спору шляхом переговорів між сторонами.

Оскільки відповідачем відповіді на претензії не надано, позивач, керуючись п. 9.2 договору, звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у розмірі 3 157 134 грн. 32 коп., що станом на 06 червня 2017 року еквівалентно 107 096,55 євро.

За змістом статей 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу України і статті 193 Господарського кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами, а зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У справі, яка розглядається, предметом позову є вимога позивача про стягнення заборгованості у звязку з неналежними виконанням відповідачем договірного зобовязання, грошовий еквівалент якого визначено в іноземній валюті.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

За змістом статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що незалежно від валюти боргу (грошової одиниці, в якій обчислено суму зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання, є національна валюта України гривня. У разі визначення у зобовязанні грошового еквівалента в іноземній валюті сума, що підлягає сплаті за цим зобовязанням, визначається у гривні за офіційним курсом відповідної валюти, встановленим НБУ, на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У справі, яка розглядається, сторони у договорі про надання послуг визначили, що ціна на послуг встановлюється в еквіваленті до іноземної валюти (євро) і наводиться у актах приймання-передачі послуг; оплата за товар здійснюється протягом 20 банківських днів з дати підписання акту здачі-приймання наданих послуг обома сторонами (п.3.2.2 договору про надання послуг).

У випадку, якщо на дату оплати курс НБУ євро до гривні зміниться (зміниться вартість євро) відносно курсу, зазначеного в акті здачі-приймання наданих послуг виконавець протягом 2 робочих днів з дня зарахування на його рахунок платежу, передбаченого пунктом 3.2.2 договору, перевіряє повноту оплати еквівалента вартості послуг та направляє замовнику рахунок із зазначенням заборгованості або лист із зазначенням суми, що підлягає поверненню замовнику, в гривнях сформованої наступним чином (формулу зазначено у договорі).

Своєчасної оплати поставленого товару ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" не здійснено.

Отже, зважаючи на викладене, якщо у договорі визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті та передбачено, що сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день підписання актів здачі-приймання, проте фактично такий платіж ще не здійснено, оскільки боржник не виконав зобовязання у строк, встановлений договором, стягненню підлягає сума у гривнях, яка визначається еквівалентно за офіційним курсом відповідної валюти на день подання позову (заяви про збільшення позовних вимог).

Обовязок кредитора виставити коригувальні рахунки має місце, якщо прострочення боржника не настає і він добровільно сплачує вартість поставленого товару у строк, встановлений договором. Якщо внаслідок прострочення боржника кредитор звертається до суду, то в такому випадку неможливо визначити дату платежу (день фактичної оплати, виконання рішення суду) і, відповідно, внаслідок невиставлення коригувальних рахунків кредитор у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України не вважається таким, що прострочив (прострочення кредитора).

Ураховуючи викладене, вважати, що у відповідача виник обовязок сплатити заборгованість з оплати вартості поставленого товару, виходячи із загальної суми виставлених позивачем рахунків-фактур, вираженій у гривні, а перерахунок еквівалента ціни товару у євро можливий лише на дату платежу та за умови виставлення останнім коригувальних рахунків, є помилковим.

Аналогічна правова позицію викладена у постанові Верховного Суду України від 21 червня 2017 року у справі №3432гс17.

Оскільки відповідачем не здійснено своєчасної оплати за надані послуги, з урахуванням того, що умовами договору передбачено порядок досудового врегулювання спору, колегія суддів вважає вірним здійснення позивачем коригування розміру заборгованості у зв'язку із зміною курсу НБУ гривні до євро станом на 06 червня 2017 року (дата, на яку здійснено розрахунок у претензії (а.с.13-14).

Доказів оплати заборгованості у розмірі 3 157 134 грн. 32 коп. відповідач не надав, докази наведені в обґрунтування позову не спростував.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 3 157 134 грн. 32 коп.

Окрім вимоги про стягнення основної суми боргу позивачем заявлено про стягнення 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Позивач нарахував та просить стягнути три відсотки річних у розмірі 253 269 грн. 86 коп. за загальний період з 27 грудня 2014 року по 06 червня 2017 року. Зазначена вимога підлягає задоволенню.

Апелянт вважає необґрунтованим стягнення 3% річних в період з 27 грудня 2014 року. Вказує, що договір про заміну сторони підписано лише 12 жовтня 2015 року та саме з цього моменту позивач набув прав та обовязків за договором.

Пунктом 1.2.2 договору про заміну сторони визначено, що строк виконання грошового зобовязання замовника перед виконавцем за актом приймання передачі послуг №1 від 28 листопада 2014 року та актом приймання-передачі послуг №2 від 28 листопада 2014 року настав 26 грудня 2014 року.

Згідно п.1.2.3. договору про заміну сторони виконавець відступає новому виконавцю права вимоги до замовника у частині грошових зобовязань та передає йому усі права та обовязки за договором на надання послуг, що випливають із зазначеного права вимоги; замовник не заперечує проти такого відступлення та зобовязується виконати свої зобовязання перед новим виконавцем у відповідності до умов договору на надання послуг.

Отже, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано дійшов висновку про стягнення 3% річних починаючи з 27 грудня 2014 року.

З урахуванням викладеного, вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі у сумі 3 410 404 грн. 18 коп., з яких 3 157 134 грн. 32 коп. основний борг та 253 269 грн. 86 коп. 3% річних.

Відповідачем подане клопотання про розстрочення виконання рішення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Пунктом 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено право господарського суду за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Посилання відповідача на те, що:

- господарська діяльність відповідача здійснюється в надзвичайно складних умовах;

- за підсумками 12 місяців 2016 року сума збитків склала 2 717 065 тис. грн.;

- протягом 2016 року та початку 2017 року підприємство не отримувало в повному обсязі відшкодування ПДВ;

- за підсумками 1 півріччя 2017 року з урахуванням майже 5-ти місячного режиму простою, збитки підприємства склали 1 208 890 тис. грн.,

не свідчить про неможливість виконання судового рішення.

Законодавець пов'язує розстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Надані відповідачем звіти про фінансові результати за 12 місяців 2016 року та за 1 півріччя 2017 року не підтверджують виключних обставин, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Сам по собі факт наявності збитків не є підставою для розстрочення виконання рішення суду, оскільки збитки це наслідок господарської діяльності позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення клопотання Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" про розстрочку виконання рішення господарського суду.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99,101-103,105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2017 року у справі №904/7327/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

(Повний текст постанови складено 08.12.2017 року).