ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Справа № 922/2958/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Куровського С.В. - головуючого (доповідача),

суддів: Білошкап О.В., Удовиченка О.С.,

за участю представників:

розпорядника майна ОСОБА_2 (особисто),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу кредитора ОСОБА_3

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.08.2017

та ухвалу господарського суду Харківської області від 29.06.2017

у справі №922/2958/16 господарського суду Харківської області

за заявою кредитора ОСОБА_3

до Державного підприємства "Державний науково-дослідний

інститут організації і механізації шахтного будівництва"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.10.2016 за заявою ОСОБА_3 порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Державний науково-дослідний інститут організації і механізації шахтного будівництва", визнано вимоги ОСОБА_3 в розмірі 2449820, 00грн основного боргу та 204000,00грн штрафу, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна боржника.

Після публікації оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою з додатковими грошовими вимогами до боржника (з урахуванням заяви про зменшення додаткових вимог) в розмірі 347 535,52 грн, що складаються з 96 125, 92грн 3% річних та 251 409,60грн інфляційних. Заява обґрунтована невиконанням рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.01.2015 у справі №2-6944/11, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30.07.2015, про стягнення з боржника понесених ОСОБА_3 збитків в сумі 2 652 000,00 грн (визнані ухвалою суду від 13.10.2016 у даній справі).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.06.2017 у справі №922/2958/16 (суддя Усатий В.О.) відхилено додаткові вимоги ОСОБА_3 в розмірі 3% річних в сумі 96 125,92 грн та інфляційні в сумі 251 409,60грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 (колегія суддів у складі: Здоровко Л.М., Лакіза В.В., Шутенко І.А.) ухвалу господарського суду Харківської області від 29.06.2017 у справі №922/2958/16 залишено без змін.

В касаційній скарзі кредитор ОСОБА_3 просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 та ухвалу господарського суду Харківської області від 29.06.2017 скасувати, прийняти нове рішення, яким визнати додаткові вимоги ОСОБА_3 до Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут організації і механізації шахтного будівництва" в розмірі 347535,52 грн. і включити вказані грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів у 4 чергу вимог кредиторів. Вважає, що оскаржувані судові рішення є незаконними і необґрунтованими, прийнятими з порушенням норм матеріального права, а саме ст.ст. 611, 625 ЦК України, ст. 225 ГК України.

Представник боржника у запереченнях на касаційну скаргу зазначає, що її вимоги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права, просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Арбітражний керуючий ОСОБА_2 проти доводів касаційної скарги заперечує з підстав, викладених у відзиві, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 29.06.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні розпорядника майна боржника, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду Харківської області у справі №2-6944/11 від 26.01.2015 зобов'язано Державне підприємство "Науково-технічний центр "Вуглеінновація" усунути перешкоди у здійснені ОСОБА_3 права користування належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями першого поверху №№ 23, 24 площею 126, 0кв.м, другого поверху №№1-11 площею 2697, 5кв.м, третього поверху №1-31 площею 1251, 6кв.м, загальною площею 4075, 1кв.м в літ "В-3", розташованими в АДРЕСА_1 стягнуто з Державного підприємства "Науково-технічний центр "Вуглеінновація" на користь ОСОБА_3 2 652 000,00 грн завданих збитків, 1 700, 00грн судового збору, 120,00грн витрат, сплачених за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

З тексту рішення Дзержинського районного суду Харківської області у справі №2-6944/11 від 26.01.2015 вбачається, що присуджені до стягнення збитки в розмірі 2 652 000,00грн складаються з 2 448 000,00грн упущеної вигоди та 20 400,00грн штрафу.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.07.2015 у справі №2-6944/11 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.01.2015 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 24.12.2015 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.01.2015 та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30.07.2015 у справі №2-6944/11 залишено без змін.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.07.2016 змінено сторону виконавчого провадження №49113507 у справі №2-6944/11 за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Науково-технічний центр "Вуглеінновація" про усунення перешкод в користуванні майном та стягнення суми на Державне підприємство "Державний науково-дослідний інститут організації і механізації шахтного будівництва" (ДП "ДНДІОМШБ") , яке є правонаступником ДП "НТЦ "Вуглеінновація" відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та пункту 7 наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 31.08.2015 № 562.

Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського МУЮ від 15.08.2016 замінено сторону у виконавчому провадженні, а саме, боржника ДП "НТЦ "Вуглеінновація" на правонаступника Державне підприємство "Державний науково-дослідний інститут організації і механізації шахтного будівництва" (ДП "ДНДІОМШБ").

Звернувшись із заявою з додатковими грошовими вимогами до боржника в розмірі 347 535,52 грн, ОСОБА_3 посилається на невиконання рішення Дзержинського районного суду Харківської області у справі №2-6944/11 від 26.01.2015, що є підставою, на його думку, для нарахування 96 125, 92грн 3% річних та 251 409, 60грн інфляційних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

З урахуванням викладеного положення ст.625 ЦК України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

При цьому, частина 5 ст.. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов'язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 Цивільного кодексу України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань.

Також слід зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю.

Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Таким чином, дія частини 2 ст. 625 ЦК України про обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

В пункті 5.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

В п. 7.1 вказаної постанови зазначено, що судам слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються. При цьому обов'язок сплатити суму неустойки (штрафу, пені) за невиконання зобов'язання не є зобов'язанням в розумінні положень частини першої статті 509 ЦК, а отже відсутні підстави і для застосування до цих правовідносин статті 625 ЦК України.

За таких обставин, враховуючи, що збитки в розмірі 2625000,00 грн., присуджені до стягнення рішенням Дзержинського районного суду Харківської області у справі №2-6944/11 2/638/1918/15 від 26.01.2015, виникли внаслідок деліктного, а не договірного зобов'язання боржника - Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут організації і механізації шахтного будівництва", то відсутні підстави для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України, і як наслідок - відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 про додаткові грошові вимоги.

При цьому, судом апеляційної інстанції також було враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 13.01.2016 у справі №6-3019цс15, яка в силу ст. 111-28 ГПК України має бути врахована судами України, в якій зазначено, що судовим рішенням чітко встановлено розмір завданих збитків та стягнуто їх на користь кредитора та цей розмір має приюдиційне значення для суду при вирішенні справи і суд не вправі змінювати його, в тому числі шляхом застосування положень ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, перевіряючи на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відповідність оскаржуваних ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції вимогам чинного законодавства та відсутність підстав для їх зміни або скасування.

Керуючись статтями 1117, 1119 , 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу кредитора ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 та ухвалу господарського суду Харківської області від 29.06.2017 у справі №922/2958/16 залишити без змін.

Головуючий Куровський С.В.

Судді Білошкап О.В.

Удовиченко О.С.