ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р.Справа № 922/3924/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ "Техтранс", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АКБ-Роіс", м. Харків
про стягнення 13900,00 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність від 26.10.2017;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТЗТ "Техтранс", м. Харків (позивач) 23.11.2017 звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АКБ-Роіс", м. Харків про стягнення 13900,00 грн. В обґрунтування позову, вказує, зокрема, на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором суборенди нежитлових приміщень № 45 СО в частині повної та своєчасної оплати суборендної плати, у зв'язку із чим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість з суборендної плати за період з січня по липень 2017 включно у розмірі 13900,00 грн. В якості правових підстав позову вказує на норми ст.ст. 509, 525, 530, 629 ЦК України, ст.193 ГК України. Також до стягнення заявлені судові витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.11.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі №922/3924/17 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 11.12.2017 об 11:00.

Позивач в призначене судове засідання 11.12.2017 з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та наполягав на задоволенні позову.

Відповідач в призначене судове засідання 11.12.2017 не з'явився, 06.12.2017 на адресу суду повернулась ухвала про порушення провадження у даній справі від 24.11.2017, яку було направлено на адресу відповідача, з довідкою поштового відділення: "повернуто за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 11.12.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду даної справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

01 січня 2017 року між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Техтранс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АБК - Роіс" було укладено Договір суборенди нежитлових приміщень № 45 СО (далі - Договір) (т.с. І а.с. 11-14), відповідно до умов пункту 1.2. якого, орендар надає, а суборендар приймає в тимчасове платне користування на умовах піднайму окреме індивідуально визначене майно - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Руставелі, будинок № 11/Б, 4 поверх, 4 кімната № 9 , далі за текстом цього Договору іменоване як "майно", що знаходиться в користуванні орендаря на підставі Договору оренди .

Відповідно до умов пункту 5.1. Договору, сторони погодили розмір суборендної плати. Так, за користування майном (суборендна плата) за даним Договором визначається з урахуванням рівня ринкових цін, що діють на момент укладення Договору в даному регіоні і за згодою сторін та складає 4200,00 грн. за один календарний місяць.

Суборенда плата вноситься шляхом 100% (стовідсоткової) передплати за наступний місяць (п. 5.1. Договору).

Відповідно до п. 5.3. Договору, розрахунки по суборендній платі здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендаря не пізніше 5 (п'яти) календарних днів з дня виставлення рахунку орендарем.

Як вбачається з матеріалів справи, майно передано відповідачу згідно із п. 2.1. Договору, про що свідчить наявний ОСОБА_1 передачі майна від 01.01.2017 (т.с. І а.с. 15).

Згідно умов п. 4.2.9. Договору суборенди, встановлений обов'язок Суборендаря своєчасно сплачувати суборендну плату в порядку, встановленому цим Договором.

Обов'язок по сплаті суборендної плати поточного періоду вважається виконаним Суборендарем з моменту надходження грошових коштів на поточний рахунок Орендаря (п. 5.7. Договору).

Позивач звернувся з даним позовом до господарського суду, в якому наголошує про те, що в порушення вказаних вище умов Договору суборендар не сплатив у повному обсязі суборендну плату, у зв'язку із чим, у останнього перед позивачем (орендарем) утворилась заборгованість по оплаті суборендної плати за період з січня по липень 2017 включно у розмірі 13900,00 грн.

Позивачем в обґрунтування позовних вимог наголошено про те, що за ОСОБА_1 здачі - прийняття робіт від 31.01.2017 року, 28.02.2017 року, 31.03.2017 року, 30.04.2017 року, 31.05.2017 року, 30.06.2017 року, 31.07.2017 року (т.с. І а.с. 18-24), сторонами узгоджено надання приміщення у суборенду з січня по липень 2017 року включно, розмір суборендної плати за зазначений період за Договором складає 29400 грн., оплату відповідачем здійснено 05.07.2017 року на суму 12000 грн., що вбачається з банківської виписки від 05.07.2017 (т.с. І а.с. 17), таким чином, позивачем наголошено про те, що з урахуванням кредиту у розмірі 3500,00 грн. заборгованість відповідача станом на 01.01.2017 склала 13900,00 грн.

Додатковою угодою № 1 від 01 серпня 2017 року до Договору суборенди нежитлових приміщень № 45 СО від 01.01.2017, вказаний Договір сторонами розірвано 01 серпня 2017 року (т.с. І а.с. 25).

Майно, яке було отримане Суборендарем у строкове платне користування (суборенду), повернено орендарю (позивачу) 01 серпня 2017 року за ОСОБА_1 прийому майна від 01.08.2017 р. (т.с. І а.с. 26).

Відповідно до п. 5.4. Договору, моментом закінчення нарахування суборендної плати, в тому числі в разі дострокового одностороннього розірвання Договору, є день підписання сторонами ОСОБА_1 передачі Майна при повернені приміщення орендареві.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору суборенди нежитлового приміщення. Разом з цим, як правильно встановлено місцевим господарським судом, зі змісту оспорюваного договору вбачається, що по своїй суті це є договір оренди, так відповідач, як власник приміщення, передала в оренду позивачу приміщення для використання його у своїй підприємницькій діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди), наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом правові норми містяться у ст. 283 ГК України.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно із ст.284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Оцінка об'єкта оренди здійснюється за відновною вартістю, крім об'єктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря. Реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов або розірвання договору оренди. Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Приписами статті 276 ГК України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який встановлюється у грошовій формі.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявна заборгованість підтверджується матеріалами справи та наявним ОСОБА_1 звіряння взаємних розрахунків станом на 17.08.2017, який підписаний уповноваженими представниками сторін та підписи скріплено печатками товариств (а.с. І а.с. 16).

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки відповідач не надав суду доказів належної оплати заборгованості з суборендної плати за період з січня по липень 2017, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 13900,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у даній справі, що складаються зі сплати судового збору, покладаються на відповідача, з вини якого виник даний спір, який доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АБК - Роіс" (61037, м. Харків, пр. Московський, буд. 199 Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЗТ Техтранс" (61035, м. Харків, пр. Гагаріна, 127-А ) - заборгованість за Договором суборенди нежитлових приміщень № 45 СО від 01.01.2017 у розмірі 13900,00 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_2