ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017 року Справа № 904/8148/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання Абадей М.О.

представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2017 у справі №904/8148/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Лиман, Донецька область

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м.Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення 12285,00 грн. штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2017 у справі №904/8148/17 (суддя Рудовська І.А.) позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "ОСОБА_1 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 12285,00 грн. штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі та 1600,00 грн. судового збору.

Означене рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що судом встановлено, що має місце факт невідповідності маси вантажу, зазначеної в накладній №47717293, та встановленої у вагоні №56965490 при контрольному зважуванні, оскільки відповідачем при заповненні залізничної накладної було допущено помилку у масі вантажу в вагоні, що підтверджується відповідним комерційним актом. При цьому суд застосував, положення ст.ст. 24, 118 та 122 Статуту залізниць України, які встановлюють, що відправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, зокрема у вигляді штрафу.

Відповідач (ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля"), не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що зазначене судове рішення винесене з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права та невідповідністю висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2017 у справі №904/8148/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову до ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля".

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує на порушення судом ст. 43 ГПК України. Посилається на те, що за пунктом 4 Правил складання актів, комерційні акти на вантаж, що перебуває в дорозі, складаються у день виявлення обставин, які підлягають оформленню комерційним актом. Згідно з пунктом 8 цих Правил, якщо комерційний акт складається на попутній станції, то другий примірник акту додається до перевізних документів, а на зворотному боці накладної робиться відмітка про складений комерційний акт. Зазначає, що на залізничній накладній №47717293 відсутня відмітка про складання комерційного акту. Згідно до акту загальної форми №20623 від 22.02.2017 залізниця провела зважування спірного вагону на статичних вагах та виявила розбіжності по масі, проте комерційний акт був складений лише 27.02.2017, тобто через 5 діб після виявлення обставин. Залізниця надала досильну залізничну накладну, де зроблений відповідний запис про складання комерційного акту, однак Статут залізниць та Правила не передбачають внесення записів про складений комерційний акт у досильну залізничну накладну. Крім того, в порушення п.1.3. Правил оформлення перевізних документів, жодних записів у графах №№51,52,55,56, де повинен бути вказаний електронний цифровий підпис, що підтверджує відправлення та отримання і видачу вантажу, немає. Вважає, що досильна накладна не може бути доказом по справі, оскільки складена з грубим порушенням Правил оформлення перевізних документів, а запис про складання комерційного акту записаний у неналежному документі, не може бути прийнятий судом. Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини щодо неправильності зазначення маси у накладних, та які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника, засвідчуються виключно комерційними актами, які складають станції залізниць. Також апелянт вказує не неправильне застосування ст. 52 Статуту залізниць України, оскільки залізниця відвантажила частину вантажу у новий вагон, по прибуттю його на станцію призначення вона повинна була перевірити його масу, чого зроблено не було. Крім того стверджує, що в порушення пункту 6.10. Правил оформлення перевізних документів, залізниця не складала комерційний акт про відсутність відчепленого вагону і не робила відміток у перевізному документі та комерційному акті про видачу вантажу, що прибув за досильним перевізним документом.

Позивач (ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "ОСОБА_1 залізниця" ПАТ "Українська залізниця") у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами відповідача. Вказує на те, що 27.02.2017 на проміжній станції Красноармійськ ОСОБА_1 залізниці було здійснено контрольне зважування вагону №56965460 та складно комерційний акт №482004/96, який засвідчує, що під час контрольного зважування на вагах станції вагона №56965460, відправленого за накладною №47717293, було виявлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою більше на 1150 кг понад ВП на 1000 кг. Посилається на ст.37 Статуту залізниць України та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення та зазначає, що маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці (підтверджується графою 24 перевізних документів), завантаження проводилося вантажовідправником, зазначені відмітки є в перевізних документах. Правильність внесених відомостей у накладну №47717293представник відправника підтвердив своїм підписом. Позивач погоджується, що наявні в матеріалах справи документи підтверджують, що комерційний акт №482004/96 дійсно складений не безпосередньо у день виявлення факту невідповідності маси вантажу відомостям, зазначеним у перевізному документі, про що складений акт загальної форми №20623 від 22.02.2017, а 27.02.2017 під час комісійного переважування вантажу з подальшим його дозуванням та досиланням за відповідними досильними накладними, в яких містяться відповідні відмітки. При цьому зазначає, що відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту, при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

07.12.2017 позивач надіслав до суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку з неможливістю забезпечити участь у судовому засіданні повноважного представника, оскільки 11.12.2017 призначено до розгляду декілька справ в інших судах.

Представник відповідача (апелянта) в судове засідання 11.12.2017 не з'явився, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомив.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи, що неявка представників сторін не перешкоджає дослідженню та оцінці наявних матеріалів справи, повнота яких дозволяє визначитись відносно законності оскарженого рішення, а у клопотанні представника позивача не зазначено про наміри цієї особи надати будь-які нові докази, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути по суті в цьому судовому засіданні в порядку ст.ст. 75, 99 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами, тому у клопотанні представника позивача про відкладення розгляду справи було відмовлено.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено з матеріалів справи, що 22.02.2017 зі станції Миколаївка-Донецької залізниці на станцію ОСОБА_1 залізниці Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" відповідно до накладної №47717293 відправлено групи вагонів з вантажем - вугілля кам'яне марки Г-газовий, у тому числі і вагон №56965460.

22.02.2017 по прибутті на станцію Красноармійськ ОСОБА_1 залізниці поїзду №1462, в складі якого знаходився вагон №56965460, цей вагон був відчеплений від складу поїзда для зважування на 150т статичних вагах станції.

На підставі акту загальної форми №20623 від 22.02.2017 на станції Красноармійськ ОСОБА_1 залізниці здійснено контрольне переваження вагону №56965460 для перевірки маси вантажу, під час якого виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

Комерційний акт №482004/96 від 27.02.2017 засвідчує, що під час контрольного зважування на вагах вантажоотримувача вагона №56965460, відправленого за накладною №47717293 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною в накладній масою більше на 1150 кг; після дозування надлишок вантажу із вагону №56965460 в кількості 1940 кг перевантажено в вагон №60657236 і відправлено за досильною накладною №48715387; вагон №56965460 відправлено за досильною накладною №48619449. Результат переважування зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах 27.02.2017.

Відповідно до накладної №47717293 відправником вантажу є відповідач, навантаження вантажу проводилося цим відправником, маса вантажу визначена також відправником без участі представників залізниці, що підтверджується відповідними відмітками в графі 24 перевізних документів.

У відповідності до положень ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладних масу вантажу позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної плати за всю відстань перевезення, а саме:

- провізна плата по накладній №47717293 за вагон №56965460 складає 2457,00 грн., тому штраф складає 2457,00 грн. х 5 = 12285,00 грн.

Сума штрафу, що підлягає стягненню за розрахунками позивача добровільно відповідачем сплачена не була, що й стало причиною спору у даній справі.

У відповідності до частини 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року №457, який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644 (надалі - Правила), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 серпня 2001 року №542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10 вересня 2001 року за №798/5989). У відповідності до цих Правил накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (частина 1 пункту 1.2. Правил).

Пунктом 1.3. Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Згідно з положенням статті 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року №863/5084.

Згідно з пунктом 2.1. вказаних Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за №861/5082, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

В силу приписів частин 1 і 2 статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (пп. 4 п. 52 Статуту залізниць України).

Згідно з 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до частини 1 статті 118 Статуту залізниць України, за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно частини 1 статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Місцевим господарським судом правильно встановлено, що на станції Красноармійськ ОСОБА_1 залізниці на підставі акту загальної форми №20623 від 22.02.2017 (а.с.9) було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні №56965460 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній та складено комерційний акт №482004/96 від 27.02.2017 (а.с.10), відповідно до якого за результатами переважування вагону №56965460, виявилось, що в документі зазначено: брутто - відсутнє, тара 21800 кг, нетто 68850 кг, при подаванні вагону на 150 т ваги станції повірені 27.01.2017 виявлено: фактично маса брутто склала 91800 кг, тара вагону з ПД 21800 кг, нетто 70000 кг, що розходиться з документом на 1150 кг і понад ВП 1000 кг. В комерційному акті містяться також відомості про те, що поверхня вантажу на рівні бортів розрівнена, маркування повздовжніми бороздами, двері, люки закриті, течі вантажу немає.

Технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) №82 підтверджує, що ваги 150 т, на яких проводилось зважування вагону №56965460 повірені 27.01.2017 (а.с.16-17).

Наявні в матеріалах справи документи (залізничні накладні №48715387 та №48619449 (а.с.45-46), витяг з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах (а.с.14-15), акт загальної форми №293 від 22.02.2017 та оперативне повідомлення №2545 від 23.02.2017 (а.с.42) підтверджують факт досилання на адресу отримувача вантажу означеного вагону за відповідним досильними накладними №48715387 та №48619449, в яких залізницею проставлені відмітки про складання означених комерційних актів.

За пунктом 4 Правил складання актів комерційні акти на вантаж, що перебуває в дорозі, складаються у день виявлення обставин, які підлягають оформленню комерційним актом.

Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акту додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документа у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів (пункт 8 Правил складання актів).

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача, то судом апеляційної інстанції встановлено з матеріалів справи, що означені комерційні акти дійсно були складені не безпосередньо у день виявлення факту невідповідності маси вантажу відомостям, зазначеним у перевізному документі (про що складений акт загальної форми №293 від 22.02.2017), а 27.02.2017 під час комісійного переважування вантажу з подальшим його дозуванням та досиланням за відповідними досильними накладними, в яких містяться належні відмітки.

За наведених вище обставин колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про невідповідність оформлених залізницею перевізних документів (накладних №477178293) Правилам складання актів та Правилам оформлення перевізних документів та про відсутність доказової сили означеного комерційного акту №482004/96 від 27.02.2017.

Відтак місцевим господарським судом правильно встановлено факт неправильного зазначення відповідачем у накладній маси вантажу, у зв'язку з чим у позивача наявні підстави для стягнення з відповідача штрафу в сумі 12285,00 грн. в порядку та розмірі, визначеному у зазначених вище статтях 24, 118, 124 Статуту залізниць України.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржене рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2017 у справі №904/8148/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна