РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017Справа №910/19320/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/19320/17

за позовом Виконавчого комітету Обухівської міської ради;

до приватного малого підприємства "ПУЛЬС";

про стягнення 15 666,83 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Тупікова Л.І., довіреність № 1673 від 03.08.2017р.;

Від відповідача: не з'явився.

обставини справи:

Виконавчий комітет Обухівської міської ради (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного малого підприємства "ПУЛЬС" (надалі - відповідач) про стягнення 15 666,83 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач неналежно виконав свої зобов'язання за договором № 57 від 29.10.2014р., внаслідок чого завдав позивачу шкоду в сумі 15 666,83 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2017р. порушено провадження у справі № 910/19320/17 та розгляд справи призначений на 30.11.2017р.

Присутній в судовому засіданні 30.11.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі від 03.11.2017р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена у позовній заяві, та отримана останнім.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.10.2014р. між позивачем (за договором - замовник) та відповідачем (за договором - підрядник) було укладено Договір підряду № 57, за умовами п.1.1 якого підрядник зобов'язався власними матеріалами та засобами виконати комплекс робіт з капітального ремонту будівлі (утеплення) на об'єкті замовника, а замовник зобов'язався прийняти й оплатити виконаний комплекс робіт на умовах даного договору.

Відповідно до п.1.2 договору, роботи виконуються на об'єкті замовника «Капітальний ремонт приміщень дитячої групи «Сонечко» та покрівлі ДНЗ «Рушничок» в м. Обухів Київської області» (далі - об'єкт).

За умовами п.3.1. договору, загальна вартість робіт за даним договором погоджена та затверджена сторонами на основі протоколу погодження договірної ціни (Додаток № 1) та проектно-кошторисної документації, що є невід'ємною частиною даного договору, становить 204 087,60 грн. з ПДВ.

Відповідно до п.5.1 договору, прийом робіт здійснюється замовником протягом 5 (п'яти) робочих днів після одержання ним Акту здачі-приймання виконаних робіт від підрядника. Замовник зобов'язаний розглянути, підписати та оплатити роботи, виконані за актом, або надати письмову відмову в п'ятиденний термін після отримання від підрядника акту здачі-приймання виконаних робіт.

Згідно з п.5.4 договору, у випадку виявлення недоліків у виконаних підрядником роботах, сторони складають дефектний акт, у якому вказуються всі недоліки і визначаються терміни їх усунення. Усунення недоліків здійснюється за рахунок підрядника, якщо сталися з вини останнього.

Матеріалами справи підтверджується, зокрема, актом приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 року, що відповідачем виконано роботи на загальну суму 204 087,60 грн.

Як зазначає позивач, північним офісом держаудитслужби Державної аудиторської служби України проведено перевірку дотримання вимог законодавства у процесі використання коштів державного бюджету, про що складено Акт вибіркових контрольних обмірів від 01.09.2017р. виконаних відповідачем робіт з капітальних ремонтів, проведених в місті Обухів, київської області, згідно з актами приймання виконаних будівельних робіт за період з 01.01.2014р. по 30.06.2017р., відповідно до укладених договорів з позивачем, та Акт ревізії Північного офісу держаудитслужби Державної аудиторської служби України від 20.09.2017р.

За результатами проведеної перевірки встановлені факти невідповідності в частині завищення об'ємів виконаних робіт, що вказані в актах виконаних робіт за листопад 2014 року, та завищення вартості виконаних робіт загалом на суму 15 666,83 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією за вих. № 2057 від 19.09.2017р. щодо невідповідності фактичних обсягів будівельних робіт з вимогою про перерахування коштів.

У відповідь на вказану претензію відповідач у листі за № 9/10 від 09.10.2017р. визнав вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача 15 666,83 грн. матеріальної шкоди в судовому порядку.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини першої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Статтею 852 Цивільного кодексу України визначено, що якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Частинами 1 - 3 ст. 858 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов'язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем були виконані роботи на загальну суму 204 087,60 грн., які були прийняті позивачем без жодних зауважень щодо якості та обсягу робіт, про що свідчить складений та підписаний уповноваженими посадовими особами обох сторін акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 року.

Згідно частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору, його умови визначаються сторонами на їх розсуд і є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Вартість робіт була встановлена за взаємною згодою сторін, відображена в договорі, та вказана в кошторисі до нього.

Враховуючи належне та повне виконання відповідачем договірних зобов'язань, що об'єктивно підтверджується підписаним сторонами актом приймання виконаних будівельних робіт та імперативність положень частини 3 статті 632 ЦК України, посилання позивача на Акт вибіркових контрольних обмірів від 01.09.2017р. та Акт ревізії Північного офісу держаудитслужби Державної аудиторської служби України від 20.09.2017р. як доказ недобросовісного виконання відповідачем свого зобов'язання за договором підряду та завдання шкоди - є необґрунтованими.

Виявлені ревізією порушення не впливають на умови договірних відносин і не можуть їх змінювати (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012).

Водночас, суд враховує, що матеріали справи не містять доказів недійсності чи розірвання сторонами договору підряду № 57 від 29.10.2014 року або зміни його умов в частині ціни.

Відтак, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 15 666,83 грн. шкоди та задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Разом з тим, звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Проте, обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб'єктивного права з боку відповідача.

З урахуванням зазначеного, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 05.12.2017р.

Суддя А.І. Привалов