КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. Справа№ 910/13172/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Хромчак А.Й. - представник, дов. № 8932 від 16.11.2016;

від відповідача: Боярська І.І. - представник, дов. № 63/10-2186 від 22.11.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017

у справі № 910/13172/17 (суддя Босий В.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк»

до Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України

про стягнення 136 870,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» до Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про стягнення 136 870,56 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі № 910/13172/17 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі № 910/13172/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2017 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі № 910/13172/17 до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 30.11.2017.

Представник позивача у судовому засіданні 30.11.2017 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі № 910/13172/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 30.11.2017 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі № 910/13172/17 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі; в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 04.06.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір № 11-15/к, відповідно до п.п. 1, 2 відповідач, за договором виконавець, організовує і забезпечує доставку цінних відправлень позивача, за договором замовника, на умовах вказаних в договорі. Конфіденційність та збереження доставки гарантується відповідачем. Відповідач забезпечує доставку відправлень позивача на адресу юридичних осіб з м. Києва в обласні центри України.

Відповідно до п. 5 договору сторонами погоджено, що відповідач зобов'язаний прийняти відправлення позивача відповідно до п. 2.2 та статті 3 цього договору, доставити відправлення позивача до пункту призначення в строк, передбачений п. 2.3 цього договору, а під час доставки відправлень позивача забезпечити їх збереження та конфіденційність.

В свою чергу, стаття 5 договору передбачає обов'язок позивача оформити відправлення відповідно до п. 3.1-3.5 цього договору.

Згідно із п. 2.3 договору термін доставки відправлень по території України від позивача до відповідача встановлюється в 2 доби (не враховуючи день приймання відправлення відповідачем, а також вихідні і святкові дні).

Як вбачається із реєстру № 1 на кореспонденцію, що направляється через Головне управління урядового фельд'єгерського зв'язку Держспецзв'язку від 28.04.2017 позивачем на доставку надано цінне відправлення на суму 136 870,56 грн., яке адресоване відділенню ПАТ «Кредобанк» у місті Харкові по вул. Ярослава Мудрого, 29а, яке отримано відповідачем для пересилання 28.04.2017 о 15:30, що підтверджується відповідною відміткою відповідача, проставленою на реєстрі.

В подальшому, відповідач у листі № 63/07-855 від 30.04.2017 повідомив позивача про те, що 28.04.2017 здійснено озброєний напад невідомих осіб на групу співробітників ГУУФЗ Держспецзв'язку, які виконували доставку цінних відправлень ПАТ «Кредобанк», внаслідок чого було здійснено викрадення цінностей, які направлялись з м. Києва в м. Харків за реєстром № 1 від 28.04.2017 та про те, що наразі проводяться оперативно-розшукові заходи щодо встановлення обставин злочину та осіб, які були причетні до його скоєння, відомості про зазначену подію внесено до ЄРДР № 000.

У зв'язку з наявністю підстав, на думку позивача, для відшкодування відповідачем збитків, завданих позивача втратою цінного відправлення на суму 136 870,56 грн. позивачем подано до Господарського суду міста Києва позовну заяву.

Статтею 2 Закону України «Про поштовий зв'язок» передбачено, що відносини у сфері надання послуг поштового зв'язку регулюються Конституцією України, цим та іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Діяльність у сфері надання послуг поштового зв'язку спеціального призначення (фельд'єгерського і спеціального зв'язку) провадиться відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону України поштовий зв'язок спеціального призначення - складова частина поштового зв'язку України, призначена для надання послуг поштового зв'язку окремим категоріям користувачів.

Таким чином, фельд'єгерський зв'язок входить до системи поштового зв'язку України і регулюється нормами Закону України «Про поштовий зв'язок», а діяльність у сфері фельд'єгерського зв'язку провадиться відповідно до законодавства України.

Згідно ст. 13 Закону України «Про поштовий зв'язок» оператори надають користувачам послуги поштового зв'язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв'язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.

Відповідно до п. 30 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 у внутрішніх поштових відправленнях пересилаються предмети, не заборонені для пересилання.

Пунктом 57 зазначених Правил надання послуг поштового зв'язку сума оголошеної цінності внутрішнього поштового відправлення не повинна перевищувати фактичної вартості вкладення та можливих витрат на відновлення документів, що пересилалися, у разі їх втрати.

Відповідно до п. 3.2 договору упаковка відправлень повинна забезпечувати збереження вкладеного і виключати доступ до нього без пошкодження упаковки.

Згідно із п. 5.3.3 договору відповідач має право у присутності представника позивача і представника компетентних органів провести перевірку вкладеного відправлень у випадках, передбачених чинним законодавством.

Таким чином, із зазначених пунктів договору вбачається, що позивачем надавались цінні посилки запакованими і відповідач лише у окремих випадках міг перевіряти вміст відправлень.

Пунктом 7.1.1 договору сторонами погоджено умову про те, що відповідач несе цивільно-правову відповідальність за прийняті від позивача відправлення тільки у межах оголошеної цінності за умови оформленого відповідно до чинного законодавства документального підтвердження вмісту вкладеного та суми нестачі за рішенням суду.

Як зазначає позивач, відправлення, яке відображено у реєстрі № 1 від 28.04.2017 надавалось відповідачу запакованим, а зазначена в примітках реєстру сума 136 870,56 грн. визначена позивачем самостійно.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтями 623 ЦК України та 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно із ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Суд зазначає, що збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 09.07.2014 у справі № 912/518/13 та від 16.06.2014 у справі № 905/6318/13.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності, хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Київський апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять, а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вмісту вкладеного відправлення на оцінену суму та суми нестачі.

Також позивачем не доведено як протиправної поведінки відповідача, так і наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та завданими збитками.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено усіх чотирьох умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: не зазначено в чому саме полягає протиправність поведінки відповідача, в чому саме полягає завдана шкода, не доведено причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача з наявністю збитків у позивача та не доведено вини відповідача. Позивачем, належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, не доведено суду того, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу завдано збитків у розмірі 136 870,56 грн., протиправності дій відповідача та причинного зв'язку такої поведінки із заподіянням збитків, як необхідних складових збитків.

Слід зазначити, що кримінальне провадження № 000, порушене за фактом озброєного нападу невідомих осіб на групу співробітників ГУУФЗ Держспецзв'язку, які виконували доставку цінних відправлень позивача у рамках реалізації договору, станом на момент розгляду справи по суті триває, винних осіб за вчинений озброєний напад до відповідальності не притягнуто.

Київський апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Як вже зазначалось, відповідно до ст. 1 вказаного Закону України "Про поштовий зв'язок" поштовий зв'язок спеціального призначення - складова частина поштового зв'язку України, призначена для надання послуг поштового зв'язку окремим категоріям користувачів, тобто, фельд'єгерський зв'язок входить до системи поштового зв'язку України і регулюється нормами Закону України «Про поштовий зв'язок», а діяльність у сфері фельд'єгерського зв'язку провадиться відповідно до законодавства України.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі № 910/13172/17 та для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», відсутні.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі № 910/13172/17.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі № 910/13172/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 у справі № 910/13172/17 залишити без змін.

3. Справу № 910/13172/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 11.12.2017.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.В. Отрюх

А.Г. Майданевич