Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" грудня 2017 р. Справа № 906/953/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 06.04.17)

від відповідача: ОСОБА_2 (в.о. директора)

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації"

до Комунального підприємства "Центральна районна аптека № 118"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам КО" (08131, Київська область, с.Софіївська Борщагівка).

про стягнення 31401,92 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача 31401,92 грн. заборгованості, що утворилася в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 27.01.2017 №3986.

06.12.17 до суду надійшли пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам КО" від 05.12.17, в яких товариство просить задоволити позовні вимоги. Підтверджує факт поставки відповідачу товару на суму 31401,92грн. за товарно-транспортними накладними, та відступлення права грошової вимоги на користь ТОВ«Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації». Просить розглянути справу у відсутності його представника.

У відзиві на позовну заяву №138 від 07.11.17, відповідач позов не визнав з огляду на те, що за даними бухгалтерського обліку заборгованість у відповідача перед позивачем чи ТОВ "Фрам КО" не рахується.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.01.17 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам КО" (постачальник/третя особа) та Комунальним підприємством "Центральна районна аптека № 118" (покупець/ відповідач) укладено Договір поставки товару №3986 (а.с.48), за умовами якого:

- постачальник зобов'язується передавати у власність покупця лікарські засоби, вироби медичного призначення (медичні вироби), інше (далі - товар), а покупець зобов'язується приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах Договору (пункт 1.1 Договору);

- загальна кількість товару, що має бути поставлений, часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), ціна товару встановлюється сторонами в накладних. Накладні є специфікаціями та складають невід'ємну частину Договору (пункт 1.2 Договору);

- поставка товару здійснюється шляхом доставки за адресою, вказаною покупцем або на умовах самовивозу (пункт 2.1 Договору);

- поставка товару здійснюється згідно замовлення покупця (п.2.2 договору);

- товари поставлені без замовлення та прийняті покупцем, вважаються поставленими та сплачуються на умовах цього договору (п.2.3 договору);

- отримання товару здійснюється уповноваженою на це особою покупця. Повноваження особи на отримання товару підтверджується довіреністю (п.2.4 договору);

- строк оплати товару, сума кожної поставки, вказуються у накладних (пункт 4.1 Договору);

- розрахунки за товар здійснюються в безготівковій або готівковій формі відповідно до законодавства (пункт 4.2 Договору);

- суми оплати за товар, які постачальник отримує від покупця, зараховуються постачальником в рахунок оплати по накладних, які не сплачені та строк оплати яких настав (пункт 4.3 Договору);

- покупець зобов'язаний прийняти, а також оплатити товар у строк, вказаний у накладних (пункт 5.2 Договору);

- Договір набирає сили з моменту його підписання та діє до 31.12.2017. Якщо протягом 10 днів до закінчення строку дії Договору жодна із сторін не виявила бажання його розірвати, то він вважається пролонгованим на наступний та кожний наступний календарний рік (пункт 8.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не визнано недійсним, не розірвано.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

03.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" (фактор/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам КО" (клієнт/третя особа) укладено договір надання послуги факторингу № Ф030717/18 (далі - Договір факторингу)(а.с.86), за умовами якого фактор зобов'язується передати грошові кошти в сумі 29831,82 грн. у розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги за Договором поставки №3986 в розмірі 31401,92 грн. (далі - сума відступленої грошової вимоги) (пункт 1.1 Договору факторингу);

Договір факторингу підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання Договору факторингу третя особа передала позивачу товарно-транспортні накладні на поставлений товар за період з 08.02.2017 по 17.02.2017, які підтверджують факт поставки товару відповідачу на суму 31401,92грн.

26.07.2017 позивач надіслав на адресу відповідача повідомлення від 26.07.2017 про відступлення права вимоги за Договором і з вимогою сплатити заборгованість у триденний строк з дати отримання вказаного повідомлення (а.с.93-95).

Позивач посилається на те, що на виконання умов Договору, за період з 08.02.17 по 17.02.17 по товарно-транспортним накладним ТОВ "Фрам КО" поставило відповідачу товар на загальну суму 31401,92грн. (а.с.50-85).

Відповідач заперечив проти позовних вимог, посилаючись на відсутність на підприємстві товару, документів та заборгованості по вказаним поставкам.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно п.2.4 договору поставки,отримання товару здійснюється уповноваженою на це особою покупця. Повноваження особи на отримання товару підтверджується довіреністю.

Позивач та третя особа зазначили, що довіреність на отримання товару не оформлялася, оскільки Інструкція про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей , втратила чинність з 01.01.15.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Тобто, довіреність на отримання матеріальних цінностей підтверджує повноваження особи, яка діє в інтересах юридичної особи або фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ст. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, товарно-транспортна накладна це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Товарно-транспортні накладні підписані з боку відповідача (покупця) невідомими особами (не зазначено прізвище та ім`я особи, її посада).

Тобто, за вказаними накладними відсутня можливість ідентифікувати осіб, які брала участь у здійсненні господарської операції з боку відповідача.

Щодо існування податкових накладних на вказану суму, то суд зазначає, що податкові накладні складаються в односторонньому порядку та не є первинним бухгалтерськими документами в розумінні норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Інших доказів позивачем не надано, клопотань про витребування доказів не заявлялось.

Втрата чинності Інструкцією, на що вказує позивач, не має правового значення, оскільки вказана Інструкція регулює правовідносини обігу довіреностей особою, яка їх надає, тобто Інструкція не регулює спірних правовіносин.

Позивачем всупереч вимогам ч. 1 ст. 33 ГПК України не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки не надано суду належних доказів, які підтверджують отримання відповідачем продукції за товарно-транспортними накладними. Факт передачі товару відповідачу не підтверджується наявністю у позивача довіреності на одержання матеріальних цінностей, виданої відповідачем. При цьому, в документах всупереч вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відсутні дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції з боку відповідача.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання відповідачем ОСОБА_3 на загальну суму 31401,92 грн. Відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.12.17

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-третій особі (рек. з повідом.)