УХВАЛА

04.12.2017Справа № 910/18684/15
Суддя Мудрий С.М. розглянувши скаргу приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" на дії державного виконавця у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗЕТКА.УА"

до приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій"

про стягнення 51 713,16 грн., 3% річних 3 527,81 грн., індекс інфляції - 33 957,93 грн.

Представники:

від позивача: Вілянська К.В. - представник за довіреністю № 28/02/2017 від 28.02.2017 р.;

від відповідача: Фрідман Д.А. - директор;

від ВДВС: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/18684/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗЕТКА.УА" до приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" про стягнення 51 713,16 грн. заборгованості, 3% річних 3 527,81 грн., індексу інфляції 33 957,93 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.10.2015 позов задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" (04205, м. Київ, проспект Оболонський, 28; ідентифікаційний код 33149830) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЗЕТКА.УА" (01103, м. Київ, бул. Дружби Народів, 8-А, кв. 24; ідентифікаційний код 37193071) 38 474 (тридцять вісім тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 85 коп. основної заборгованості та 1 069 (одну тисячу шістдесят дев'ять) грн. 79 коп. витрат на оплату судового збору. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2016 р. № 910/18684/15 та постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2016 р. № 910/18684/15 рішення господарського суду міста Києва залишено без змін, а апеляційну та касаційні скарги - без задоволення.

26.10.2015 р. господарським судом міста Києва на виконання рішення суду видано наказ № 910/18684/15.

30.10.2017 р. до господарського суду м. Києва від відповідача надійшла скарга на дії державного виконавця.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.10.2017 року визначено суддю Головатюка Л.Д.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва Кривенко О.М. від 30.10.2017 № 05-23/2944 було призначено повторний автоматизований розподіл у зв'язку з лікарняним судді Головатюка Л.Д.

У результаті автоматизованого розподілу вказану скаргу було передано судді Мудрому С.М.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.11.2017 р. розгляд скарги призначено на 04.12.2017 р.

У судове засідання 04.12.2017 р. представник ВДВС не з'явився, вимоги ухвали суду від 03.11.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 011.

Представник скаржника просив суд скаргу на дії ДВС задовольнити.

Представник позивача заперечував проти скарги, просив суд відмовити у задоволенні.

Заслухавши пояснення представників стягувача та скаржника, дослідивши доводи поданої скарги, господарський суд м. Києва вважає подану скаргу приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" на дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального Управління юстиції у місті Києві по справі № 910/18684/15 такою, що не підлягає задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що 12.10.2017 р. Оболонським РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві винесено постанова про арешт коштів боржника у ВП № 53902691 (ЗВП 52913175), проте державний виконавець не врахував, що постановою про арешт коштів боржника від 08.06.2017 у ВП 49343549 (подальшому приєднано до ЗВП 52913175) вже накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ПАТ «Кредобанк» та ПАТ «Укрсиббанк» у межах суми 39 544,64 грн. та є чинним, не врахував, що боржник сплатив на рахунок ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві 3 954,46 грн. виконавчого збору та 328,00 грн. витрат виконавчого провадження, а також не отримав дану постанову.

Згідно з п. 9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду міста Києва від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», якщо у відповідній скарзі йдеться про оскарження дій (бездіяльності) органу Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, то вона піддягає розглядові господарським судом у тій частині, яка стосується виконання рішення (ухвали, постанови) господарського суду, але не загального суду чи іншого органу, який видав виконавчий документ, а в іншій частині господарський суд відмовляє в прийнятті скарги на підставі пункту 1 частини першої статті 62 і статті 121 2 ГПК.

Відповідно ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов'язки державного виконавця.

Державним виконавцем постановою про арешт коштів боржника № ВП № 53902691 (ЗВП № 52913175) від 12.10.2017 р. на підставі виконавчих документів, з урахуванням виконавчого збору накладено арешти на всі кошти в національній та іноземній валюті, та інші цінності, що містяться на всіх рахунках (крім коштів, що знаходяться на рахунках захищених статтями видатків і на які неможливо звернути стягнення при виконанні даного виконавчого документа), у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту у наступних фінансових установах:

351005 АТ «УкрСиббанк» 5700UAN

351005 АТ «УкрСиббанк» 5700UAN

351005 АТ «УкрСиббанк» 5701UAN

325365 ПАТ «Кредобанк» 032UAN

325365 ПАТ «Кредобанк» 032UAN

339339 ПАТ «Міський Комерц.Банк» 02UAN

339339 ПАТ «Міський Комерц.Банк» 01UAN

та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника (і на рахунки, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи), крім коштів, які містяться на рахунках боржника та належать до захищених кодів економічної класифікації видатків бюджету, захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України, Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та коштів, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки», та належать боржнику: приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій"у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 322 229,58 грн.

Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1- 4 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України.

Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.

Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Згідно роз'яснень НБУ у листі від 14.12.2010 року № 25-111/2972-22535 «Щодо відкриття страхувальникам - роботодавцям окремих поточних рахунків» у відповідності до Закону банк відкриває страхувальнику - роботодавцю окремий рахунок за балансовим рахунком 2604 «Цільові кошти на вимогу суб'єктів господарювання» (План рахунків бухгалтерського обліку банків України, затверджений Постановою НБУ від 17.06.2004 року № 280).

Кошти, які містяться на рахунках № 5700UAN в АТ «УкрСиббанк» та № 032UAN в ПАТ «Кредобанк» є цільовими коштами на рахунках, що належать до рахунків за спеціальними режимами їх використання, про що зазначено в постанові про арешт коштів боржника ВП № 53902691 (ЗВП № 52913175) від 12.10.2017 р.

Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В матеріалах справи не містяться доказів стосовно звернення скаржника до державного виконавця із клопотаннями (заявами), з питань, що виникли в процесі зведеного виконавчого провадження № 52913175, надання письмових пояснень, зокрема щодо сплати виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, відповідно до положень частини 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до абз. 2 п. 9.7. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року, стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Враховуючи, що рішення господарського суду міста Києва № 910/18684/15 від 08.10.2015 р. фактично не виконане, скаржник не подав будь-які докази щодо звернення до ВДВС із заявою про сплату виконавчого збору та витрат на проведення виконавчого провадження, господарський суд не вбачає в діях державної виконавчої служби порушень вимог Закону України "Про виконавче провадження", а тому скарга приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" на дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служи міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій" на дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служи міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві відмовити.

Суддя С.М. Мудрий