ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. Справа № 911/1512/13

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Щотової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Високі аграрні технології, м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю Обмачівські зорі, Чернігівська обл., с. Обманів

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Укрлізинг, Київська обл., с. Софіївська Борщагівка

про стягнення 303054,79 гривень

за участю представників:

позивача не зявились;

відповідача 1 ОСОБА_1;

відповідача 2 ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Високі аграрні технології звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Обмачівські зорі, Товариства з обмеженою відповідальністю Укрлізинг про стягнення 303 054,79 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.04.2013 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 23.05.2013 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.05.2013 року та 06.06.2013 року розгляд справи було відкладено відповідно на 06.06.2013 року та 20.06.2013 року, продовжено розгляд справи на пятнадцять днів.

23.05.2013 року до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача 1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 911/1512/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Високі аграрні технології до Товариства з обмеженою відповідальністю Обмачівські зорі, Товариства з обмеженою відповідальністю Укрлізинг про стягнення 303 054,79 грн. до розгляду господарським судом міста Києва справи № 910/5336/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Обмачівські зорі до Товариства з обмеженою відповідальністю Високі аграрні технології про визнання договору купівлі продажу № 27/03 від 27.03.2013 року недійсним.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.06.2017 зупинено провадження у справі № 911/1512/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Високі аграрні технології до Товариства з обмеженою відповідальністю Обмачівські зорі, Товариства з обмеженою відповідальністю Укрлізинг про стягнення 303 054,79 грн. до розгляду господарським судом міста Києва справи № 910/5336/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Обмачівські зорі до Товариства з обмеженою відповідальністю Високі аграрні технології про визнання договору купівлі продажу № 27/03 від 27.03.2013 року недійсним.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням господарського суду міста Києва від 01.12.2014 у справі №910/5336/13 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Київський апеляційний господарський суд постановою від 31.03.2015 рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року у справі № 910/5336/13 залишив без змін.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.11.2017 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.11.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.11.2017 розгляд справи відкладено на 07.12.2017.

07.12.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від представника ТОВ «Обмачівські Зорі» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представники позивача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвала Господарського суду Київської області від 23.11.2017 направлялась позивачу з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу, зазначену позивачем у позові, яка відповідає адресі, зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до правої позиції, викладеної в п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.03.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Обмічівські зорі» (Покупець) був укладено Договір № 27/03 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу.

Цей договір визначає умови купівлі-продажу товару (насіння кукурудзи) на умовах відстрочення платежу. Предметом договору є товар, який належить продавцю на момент укладення договору або буде набутий продавцем у майбутньому (п.п. 1.2., 1.3. договору).

Сторони визначили, що асортимент товару, його кількість, ціна визначається у додатках до договору, які є його невід'ємною частиною та/або накладних документах на відпуск товару (видаткових накладних) (п.2.1. договору).

Всі рахунки та видаткові накладні, що виписані у період дії договору, згідно п.2.2 договору, є його невід'ємною частиною,незалежно від того чи є в них посилання на договір.

Загальна сума договору визначається сукупністю додатків та/або накладних документів на відпуск товару (видаткових накладних, які підписані у період дії договору та складає 6700000,00 гривень (п.2.3 договору).

Згідно п.2.4 договору ціна товару, що є предметом договору, вказується у додатках до договору у національній валюті. Сторони встановлюють ціну на вартість товару у гривнях, а також визначають її еквівалент у доларах США.

У разі зміни курсу гривні до іноземної валюти (долару США) продавець має право провести перерахунок ціни (дооцінки) вартості поставленого, проте не оплаченого покупцем товару (п.2.5 договору).

Якість товару, який поставляється продавцем, відповідає якості, яка обумовлюється сторонами та може на письмову вимогу покупця бути підтверджена відповідними сертифікатами (п.2.6 договору).

У п.2.7 договору сторони визначили, що підписання видаткових накладних, що виписані у період дії договору, засвідчує факт передачі разом з товаром усієї необхідної документації, що його стосується, у тому числі сертифікату якості, інструкції щодо використання та застосування даного товару.

Сторони передбачили, що товар може передаватися покупцю партіями (п.3.1 Договору) і товар вважається переданим покупцю з моменту підписання видаткових накладних (п.3.2 Договору).

Приймання товару по кількості і якості проводиться покупцем в момент його передачі від продавця (п.4.1 Договору).

Покупець повинен перевірити якість товару, а також відсутність пошкоджень товару, а при їх виявленні терміново повідомити про це продавця (п.4.2 договору).

Відповідно до п.4.3 договору у разі виявлення покупцем можливих недоліків, він має скласти відповідний акт та негайно повідомити про це продавця. Акт складається з обов'язковою присутністю представника продавця.

Якщо продавцеві на протязі трьох робочих днів з дня отримання товару не надходить повідомлення про недоліки товару, товар вважається прийнятим покупцем, як такий, що відповідає вимогам (п.4.5 Договору).

У п.4.5. договору сторони погодили, що претензії покупця розглядаються продавцем і визнаються обґрунтованими тільки за умови дотримання покупцем вищезазначених вимог, а також інструкції виробника по транспортуванню, зберіганню та застосуванню товару.

Сторони визначили (п.4.7 договору), що право власності на товар, а також ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця після передачі товару та підписання відповідних документів (накладних), що свідчить про прийом покупцем товару.

Покупець, згідно п.5.1 договору, здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною в додатках та/або накладних документах на відпуск товару (видаткових накладних), що є невід'ємною частиною договору із врахуванням положень п.2.4 та розділу 5 договору.

Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України, сторони дійшли згоди, що ціна на товар та загальна сума договору зазначені у додатках і визначені у національній валюті України із зазначенням її еквіваленту в доларах США до гривні, що встановлений ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» для операцій з продажу долара США на день підписання даного договору. (п.5.2 договору).

Згідно п.5.3 договору вартість товару оплачується на поточний рахунок продавця в національній валюті, згідно цін вказаних у відповідних додатках до договору із врахуванням положень п.2.4 та розділу 5 договору.

У тому випадку, коли курс іноземної валюти (долара США) до гривні, що встановлений ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» для операцій з продажу даної іноземної валюти, на день проведення розрахунків (оплати вартості товару відповідно до пункту 5.5 договору) є вищим за курс долара США на день укладення договору, сторони для визначення належної до сплати суми вартості товару використовують формулу, що наведена в додатку (ах) до договору (п. 5.4 договору).

Сторони визначили та погодили (п.5.5 договору), що оплата товару згідно договору проводиться наступним чином: - 3200000,00 грн оплачується покупцем у строк 30 березня 2012 року; - 875000,00 грн у строк 09 листопада 2012 року; - 875000,00 грн у строк 16 листопада 2012 року; - 875000,00 грн у строк 23 листопада 2012 року; - 875000,00 грн у строк 30 листопада 2012 року.

У п. 5.6. договору сторони визначили, що у випадку, коли курс долара США до гривні, що встановлений ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» для операцій з продажу долара США, на день проведення розрахунків (оплати вартості товару відповідно до пункту 5.5 договору) є нижчим до курсу долара США до гривні, що встановлений ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» для операцій з продажу долара США, на дату підписання договору та/або відвантаження обумовленого товару, покупець для оплати зобов'язується використовувати курс долара США до гривні, що встановлений ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» для операцій з продажу долара США, на дату підписання договору.

Згідно п. 6.1 договору покупець, зокрема, зобов'язався: - прийняти товар на умовах, визначених договором; - нести ризик випадкового знищення та/або пошкодження товару з моменту прийняття товару; - провести оплату за товар в строк і на умовах, вказаних у розділі 5 договору.

Продавець, згідно п. 6.2 договору, зобов'язався передати товар покупцю згідно умов договору.

Згідно п. 8.2 договору за прострочення виконання зобов'язання покупець зобов'язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (діючої в період прострочення), від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочки.

Сторони, відповідно до ст.259 ЦК України, домовилися про те, що строк позовної давності щодо сплати штрафних санкцій становить п'ять років з моменту підписання договору.

Крім цього, сторони, відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, домовилися про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за даним договором, здійснюється протягом п'яти років з моменту підписання договору (п.8.3 договору).

Згідно п.8.4 договору покупець, у випадку порушення умов оплати вартості товару, сплачує на користь продавця штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.

Сторони, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, дійшли згоди, що покупець у випадку прострочення оплати товару за користування коштами продавця сплачує на користь останнього 30% річних (п.8.6 договору).

Договір діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома сторонами до повного виконання сторонами обов'язків по договору (п.11.1 договору).

На виконання умов договору від 27.03.2012 №27/03 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу позивач передав відповідачу товар (гібрид кукурудзи NS-2016) на загальну суму 6700000,00 гривень, що підтверджується видатковою від 30.03.2012 №РН-0000080 і копією довіреності №27 від 30.03.2012.

Проте, як стверджує позивач, відповідач частково розрахувався за поставлений товар, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 3200000,00 гривень, що підтверджується копією банківської виписки.

В подальшому, 22.01.2013 між ТОВ «Високі Аграрні Технологі» (кредитор) та ТОВ «Укрлізинг» (поручитель), було укладено договір поруки, відповідно до умов цього договору поручитель поручається перед кредитором за виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Обмачівські зорі» (код 33982961) (боржник) умов договору №27/03 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27 березня 2012 року (основний договір), в частині сплати штрафних санкцій, починаючи, з періоду 24 січня 2013 року до повного виконання боржником основного зобовязання.

У випадку порушення договору сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України. У разі порушення боржником обовязку за основним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Обсяг відповідальності ТОВ «Укрлізинг» перед ТОВ «Високі аграрні технології», за неналежне виконання боржником основного договору, обмежується сплатою 1000,00 гривень. У разі порушення (невиконання або неналежного виконання) боржником обовьязку за основним договором, кредитор вправі звернутися із вимого про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором (п.п. 2.1.-2.4. договору поруки).

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач з метою мирного вирішення спору звернувся до ТОВ «Укрлізинг», як поручителя, з вимогою вих. №03/2013 від 03.04.2013, виконати взяті на себе зобовязання, яку отримано 05.04.2013, про, що свідчить відмітка вчинення Генеральним директором.

ТОВ «Укрлізинг» надало відповідь вих. №12 від 08.04.2013, на вищевказану вимогу, якою повідомлено, що у звязку з тяжким фінансовим становищем, в даний час, не в змозі виконати взяті на себе зобовязання передбачені умовами договору поруки від 22.01.2013.

Також, позивач зазначає, що у проваджені господарського суду Чернігівської області перебуває справа №927/146/13-г за позовом ТОВ «Високі аграрні технології» до ТОВ «Обмачівські зорі», про стягнення суми основного боргу в розмірі 3500000,00 гривень за договором №27/03 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27.03.2012 та нарахованих на дану суму 30% річних, пені та штрафу за період з 10 листопада 2012 року по 23 січня 2013 року.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом та просить суд: стягнути з ТОВ «Обмачівські Зорі» на користь ТОВ «Високі аграрні технологі» 201369,86 гривень 30% річних та 100684,93 гривень пені, нарахованих на суму боргу у розмірі 3500000,00 гривень, за загальний період з 24.01.2013 по 03.04.2013; стягнути з ТОВ «Укрлізинг» на користь ТОВ «Високі аграрні технології» 1000,00 гривень за договором поруки; стягнути солідарно з ТОВ «Обмачівські зорі» та ТОВ «Укрлізинг» на користь ТОВ «Високі аграрні технології» (позивач) 10000,00 гривень адвокатських витрат; судові витрати покласти на відповідачів.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму.

За приписами статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати.

Згідно вимог статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне зобовязання) положеннями статті 610 Цивільного кодексу визнається як порушення зобовязання.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 1 на користь позивача 201369,86 гривень 30% річних та 100684,93 гривень пені, нарахованих на суму боргу у розмірі 3500000,00 гривень, за період з 24.01.2013 по 03.04.2013.

Надаючи доводам сторін належну юридичну оцінку суд приходить до наступних висновків.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п.8.2 Договору за прострочення виконання зобов'язання Покупець зобов'язаний сплатити на користь Продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (діючої в період прострочення), від вартості неоплаченого Товару за кожен день прострочки.

Господарським судом Чернігівської області 31.01.13 порушено провадження у справі № 927/146/13-г за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Високі аграрні технології" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Обмачівські зорі" про стягнення 3500000,00 гривень заборгованості за товар, переданий відповідачеві згідно договору № 27/03 купівлі - продажу товару на умовах відстрочення платежу від 27.03.2012, 30% річних за період з 10.11.2012 по 25.05.2015 в розмірі 7508415,30 гривень, пеню за період з 10.06.2013 по 25.05.2015 в розмірі 4595448,33 гривень, а також 30000,00 грн оплати послуг адвоката.

Постановою Київського апеляційного господарського суду у справі №927/146/13-г від 21.10.2015 рішення Господарського суду Чернігівської області від 29.07.2015 року по справі № 927/146/13-г змінено в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські зорі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» 2 659 794,10 грн. 30 % річних, 1 663 798,48 грн. пені, 706 270,22 грн. штрафу, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські зорі» (вул. Лесі Українки, буд. 86, с. Обмачів, Бахмацький район, Чернігівська область, 16510, р/р 0368 в АТ «Сбербанк Росії» м. Черкаси, МФО 320627, код 33982961) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» (вул. Ямська, 28а, м. Київ, 03038, р/р 7341 в ПАТ «Міжнародний ОСОБА_3», МФО 380582, код 36376609) 7 508 415,30 грн. 30 % річних, 4 595 448,33 грн. пені, 1 960 000,00 грн. штрафу.

Згідно частини першої статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до частини другої статті 35 цього ж кодексу факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Відповідно до п. 4.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку.

Отже, оскільки спір між товариством з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» та товариством з обмеженою відповідальністю «Обмачівські зорі» про стягнення 30% річних за період з 10.11.2012 по 25.05.2015 було вирішено господарським судом Чернігівської області у справі №927/146/13-г, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для припинення провадження у справі №911/1512/13 в частині стягнення з відповідача-1 30% у розмірі 201369,86 гривень. Позов про стягнення пені в розмірі 100684,93 гривень за період з 24.01.2013 по 03.04.2013 є обґрунтованим, і тому підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 2 1000,00 гривень за договором поруки, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду Київської області від 12.03.2015 порушено провадження за заявою Приватного науково-виробничого підприємства ЯР-СТЕП (ідентифікаційний код 31729546) у справі №911/415/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю УКРЛІЗИНГ (ідентифікаційний код 34564930). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до статті 19 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, вирішено інші процедурні питання у справі.

12.03.2015 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення господарським судом Київської області справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю УКРЛІЗИНГ

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.05.2015 у справі №911/415/15 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ УКРЛІЗИНГ.

Постановою господарського суду Київської області від 23.06.2016 у справі 911/415/15 визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю Укрлізинг та відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

Отже, з огляду на те, що позивач з заявою про визнання його грошових вимог до ТОВ «Укрлізинг» (відповідач-2) у встановлений Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом строк не звернувся, суд дійшов до висновку про відмову в частині стягнення з відповідача-2 на користь позивача 1000,00 гривень за договором поруки.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів 1, 2 витрати на оплату послуг адвоката у сумі 10000,00 гривень на підставі договору № 16/04/2013 про надання адвокатських (правових) послуг від 16.04.2013.

На підтвердження факту отримання послуг адвоката позивачем надано суду копії: договору № 16/04/2013 про надання адвокатських (правових) послуг від 16.04.2013, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3280, акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських (правових) послуг від 19.04.2013, платіжне доручення № 755 від 17.04.2013 на суму 10000,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову на відповідача.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України № 7 від 21.02.2013 р. передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, повязані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських обєднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною пятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським обєднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини пятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не повязаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У звязку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи (п. 6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України № 7 від 21.02.2013р.).

16.04.2013 між ТОВ «Високі аграрні технології» та ФОП ОСОБА_4 був укладений договір про надання адвокатських послуг, відповідно до умов якого виконавець зобовязується надати замовнику комплекс адвокатських послуг.

Відповідно до п. 3.1. даного договору, сторони погодили, що вартість виконання передбачених цим договором комплексу правових послуг визначається в розмірі 10000,00 гривень.

Позивач сплатив адвокату ОСОБА_4 10000,00 гривень за договором №16/04/2012 про надання адвокатських послуг від 16.04.2013, що підтверджується платіжним дорученням від 17.04.2013 № 755, яке наявне в матеріалах справи, та з якого вбачається, що одержувачем коштів є ФОП ОСОБА_4, призначення платежу: оплата за послуги згідно договору № 16/04/2012 про надання адвокатських послуг від 16.04.2013.

Враховуючи те, що позивачем надано суду належні докази на підтвердження отримання послуг адвоката, то суд дійшов висновку, що вказані витрати позивача відносяться до складу судових витрат в розумінні ст. 44 ГПК України, отже вказані витрати підлягають стягненню з відповідача 1 пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до положень статті 49 ГПК України судовий збір у розмірі 1515,27 гривень та витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 3333,33 гривень підлягають стягненню з відповідача 1 пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі» (16510, Чернігівська обл., Бахмацький район, с. Обмачів, вул. Лесі Українки, буд. 86, код 33982961) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» (03038, м. Київ, вул. Ямська, 28А, код 36376609) 3333,33 гривень витрат на послуги адвоката та 1515,27 гривень судового збору.

Припинити провадження у справі в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» 30% річних у розмірі 201369,86 гривень.

Відмовити в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» 1000,00 гривень за договором поруки від 22.01.2013.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 07.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 12.12.2017.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Т.Д. Лилак