ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Справа № 910/4787/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Ковтонюк Л.В.,
Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргиприватного малого підприємства "Георг"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.05.17
у справігосподарського суду міста Києва №910/4787/16
за позовомприватного малого підприємства "Георг"
до1.Київської міської ради, 2.Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві
провизнання права власності,

за участі представників сторін:

від позивача - Сітарчук О.О.,

від відповідача-1 - Перепеліцин К.М.,

від відповідача-2 - Субота О.В.,

У С Т А Н О В И В:

17.03.2016 приватне мале підприємство "Георг" звернулися до господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просили визнати за підприємством право власності на нерухоме майно - торговельний павільйон, що знаходиться по вул. Лайоша Гавро, 17-б у Оболонському районі м. Києва, зобов'язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві зареєструвати право власності підприємства на це майно.

Позовні вимоги із посиланням на ст.ст.181, 661 ЦК України, обгрунтовані тим, що підприємством було створене нове нерухоме майно на земельній ділянці, набутій у користування для здійснення господарської діяльності. Також стверджували, що правомірність створення вказаного майна підтверджується Актом комісії про готовність павільйону торговельного призначення МП "Георг" від 11.12.2000, підписаного комісією у складі представників органів місцевого самоврядування, містобудування та архітектури, санітарно-епідеміологічного нагляду.

06.06.2016 рішенням господарського суду міста Києва (суддя Плотницька Н.Б.) позов задоволено частково, визнано право власності на нерухоме майно - - торговельний павільйон, що знаходиться по вул. Лайоша Гавро, 17-б у Оболонському районі міста Києва за Приватним малим підприємством "Георг". В іншій частині позову відмовлено.

11.05.2017 постановою Київського апеляційного господарського суду (судді Мартюк А.І., Алданова С.О., Зубець Л.П.) рішення від 06.06.2017 скасовано в частині задоволення позову про визнання права власності, та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення від 06.06.2017 залишено без змін.

У касаційній скарзі приватне мале підприємство "Георг" посилалися на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, тому просив постанову від 11.05.2017 скасувати, а рішення від 06.06.2016 залишити в силі.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення вимог скарги виходячи з наступного.

Господарськими судами встановлено, що відповідно до договору підряду від 05.01.1992, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Реасма ЛТД" (підрядник за договором) та ОСОБА_7 (замовник за договором), та підписаного між сторонами акту прийому-передачі від 25.04.1992, підрядником були виконані роботи по заливці фундаменту, кладці цегляних стін, монтажу даху, встановленні вікон та дверей, підключенні до міської мережі об'єкту за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно розпоряджень Мінської районної ради народних депутатів № 135 від 12.04.1995 та № 1146 від 04.12.1997 "Про реорганізацію павільйону МПП "Георг" за адресою: АДРЕСА_1" розглянувши прохання керівництва Малого підприємства "Георг" про реконструкцію павільйону, Малому підприємству "Георг" дозволено провести реконструкцію павільйону за адресою: АДРЕСА_1.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керуючись положеннями статей 316, 317, 328, 392 ЦК України, виходив із того, що будівництво торгового павільйону відбувалось на земельній ділянці, яка відведена для цілей на підставі рішення Київської міської ради № 170/1147 від 30.01.2001 "Про погодження місць розташування об'єктів". Оскільки позивачем виконані розпоряджень № 135 від 12.04.1995 та № 1146 від 04.12.1997 про реорганізацію павільйону, слід визнати, що ці дії виконані з відома Київської міської ради на виділеній для цих цілей земельній ділянці, за користування якою позивач сплачує земельний податок, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Спростовуючи висновки суду першої інстанції, апеляційний господарський суд зазначив про відсутність підстав для застосування ст.392 ЦК України, оскільки необхідність у зазначеному способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, піддається сумніву, не визнається або оспорюється іншими особами, а не тоді, коли цими особами не виконується рішення суду, ухвалене раніше. Разом з тим, позивач не надав суду доказів того, що у нього виникло право власності на вказану нерухомість і це право зареєстровано у відповідності до ст.331 ЦК України, тобто що підприємство є власником спірного майна.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками, які зроблено у порушення вимог ст.43 ГПК України, при неповно установлених обставинах справи. Відхиляючи як неналежні надані позивачем докази, апеляційний суд не звернув уваги, що з Акту комісії про готовність павільйону торговельного призначення до експлуатації від 11.12.2000 убачається, що наданий до прийняття монтаж павільйону торгового призначення з продажу товарів народного вжитку з благоустроєм прилеглої території, що розташований по вул. Лайоша Гавро, 17б, прийнято в експлуатацію. Роблячи висновок про незаконне знаходження позивача на земельній ділянці, апеляційним господарським судом не спростовано доводи позивача, що відповідно до п.12 рішення Київської міської ради №170/1147 від 30.01.2001 "Про погодження місць розташування об'єктів" позивачу погоджено місце розташування торговельного павільйону на вул. Лайоша Гавро, 17 у Мінському районі на землях міської забудови орієнтовною площею 0,04га. Залишено поза увагою, що реорганізація позивачем павільйону на підставі розпоряджень №135 від 12.04.1995 та №1146 від 04.12.1997 є свідченням виконання відповідачем дій з відома міської ради та на виділеній для цих цілей земельній ділянці.

У свою чергу, суд першої інстанції не взяв до уваги, що вищезгаданими розпорядженнями позивачу дозволено реконструкцію та зобов'язано ПМП "Георг" отримати дозвіл на реконструкцію, укласти договір оренди. Також місцевим судом не враховано, що Департаментом земельних ресурсів проведено обстеження земельної ділянки по вул. Лайоша Гавро, 17б у м. Києві та складено акт №16-0788-05 від 21.04.2016, з якого убачається, що у позивача відсутні документи на майно та земельну ділянку, при цьому остання належить до зеленої зони (парк "Дружби народів").

У сукупності всі вищенаведені обставини свідчать про неповноту встановлення судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи всупереч приписів ст.43 ГПК України відповідно до наявних у матеріалах справи документів та доводів сторін, зроблено передчасні висновки стосовно наявності чи відсутності порушення відповідачем належного позивачу права власності, на захист якого подано позов.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене та вимоги ч.2 ст.1117 ГПК України, відповідно до яких касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення попередніх судових інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи для нового розгляду. Під час нового розгляду господарському суду необхідно всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, встановити дійсні права та обов'язки сторін, і в залежності від установленого правильно застосувати норми матеріального та процесуального права, якими урегульовано спірні правовідносини, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного малого підприємства "Георг" задоволити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 06.06.2016 скасувати, а справу №910/4787/16 направити для нового розгляду до суду першої інстанції.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяЛ.В. Ковтонюк
Суддя Н.М. Нєсвєтова