номер провадження справи 9/69/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017 Справа № 908/1702/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, місто Київ, Кловський узвіз, 9/1) в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії Управління магістральних газопроводів Харківтрансгаз Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз (69035, м.Запоріжжя, Дослідна станція, 6-Б)

до відповідача: Концерну Міські теплові мережі (69091, місто Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137)

про стягнення суми 3768792,88 грн.

Головуючий суддя: Боєва О.С.

судді: Колодій Н.А.,

ОСОБА_1

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність № 6-02 від 04.01.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 72/20-19 від 06.06.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми 18242535,19 грн., з яких: сума 14473742,31 грн. заборгованість щодо оплати наданих у лютому-червні 2017р. послуг по договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.03.2016р. № 160400137/685/ЗП-16, сума 2412574,50 грн. пеня, сума 1077291,15 грн. інфляційні втрати, сума 278927,23 грн. 3% річних.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2017 р., справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/1702/17 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.08.2017р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1702/17, справі присвоєно номер провадження № 9/69/17, судове засідання призначено на 14.09.2017р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 03.10.2017р. Ухвалою суду від 03.10.2017р. на підставі ст. 69 ГПК України строк вирішення спору у справі продовжений на пятнадцять днів по 07.11.2017 р. включно, розгляд справи відкладено на 26.10.2017р. В судовому засіданні 26.10.2017р. оголошувалась перерва до 07.11.2017р.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 07.11.2017р., згідно зі статтею ст. 4-6 ГПК України та на підставі заяви судді Боєвої О.С., справу передано на колегіальний розгляд та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Боєва О.С., судді: Колодій Н.А., Носівець В.В. Ухвалою від 07.11.2017р. справа № 908/1702/17 прийнята до провадження у визначеному складі колегією суддів, судове засідання призначено на 05.12.2017 р.

У судовому засіданні 05.12.2017 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням сторін здійснення фіксації судового процесу технічними засобами не проводилося.

Від позивача 31.10.2017р. надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог на суму 14473742,31 грн. основного боргу у звязку з перерахуванням відповідачем 22.08.2017р., відповідно до Постанови КМУ № 20 від 11.01.2005р., грошових коштів за спільними протокольними рішеннями № 1877/у та № 170/УТГ від 20.03.2017р. в рахунок погашення заборгованості за надані послуги з транспортування природного газу по договору № 160400137/685/ЗП-16 від 31.03.2016р. Решта позовних вимог: в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних залишилися незмінними. Позивач просить стягнути з відповідача суму 2412574,50 грн. пені, суму 1077291,15 грн. інфляційних втрат та суму 278927,23 грн. 3% річних.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог відповідає приписам ст. 22 ГПК України та була прийнята судом до розгляду.

Таким чином, предметом розгляду у даній справі є позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 2412574,50 грн. пені за порушення грошових зобовязань щодо оплати наданих позивачем послуг у січні липні 2017 року, а також 1077291,15 грн. - інфляційних втрат та 278927,23 грн. - 3% річних, нарахованих у звязку із простроченням оплати.

В судовому засіданні 05.12.2017 позивач підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, з підстав викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, що надійшли до суду 05.12.2017. Позов мотивовано, зокрема, наступним. На виконання умовам договору на транспортування природного газу №160400137/685/ЗП-16 позивач у січні-липні 2017 року надав відповідачу послуги, що підтверджується актами наданих послуг. Відповідач оплатив надані послуги з порушенням строків, внаслідок чого йому нараховано пеню згідно з п. 7.3 договору, а також втрати від інфляції та 3 % річних. На підставі умов договору, ст.ст. 526, 530, 625, 953 ЦК України, ст.ст.193, 198 ГК України просить позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, просить частково відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, втрат від інфляції та 3 % річних з урахуванням його контррозрахунку, що обґрунтований наступним. Кошти, які надходять від споживачів в першу чергу перераховуються відповідачем за спожитий природний газ, послуги з його транспортування та розподілу у відповідності та в порядку, встановленому Постановою Кабінету міністрів України № 217 від 18.06.2014р. Правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами зазнають імперативного регулюючого впливу в частині обумовленого Законом України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Законом про державний бюджет на відповідний рік, нормами яких передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, та інший законодавчих актів, на виконання яких, в свою чергу, було прийнято постанову КМУ № 20 від 11.01.2005, якою передбачається механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу шляхом перерахування з державного бюджету місцевим бюджетам субвенцій на надання пільг, субсидій та компенсацій. Оформлення та підписання сторонами в кожному розрахунковому періоді спільних прокольних рішень (СПР) про організацію взаєморозрахунків за послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу стосується розрахунків за рахунок субвенцій з державного бюджету, що є процедурою реалізації права. Так, в останній день розрахунків за січень та лютий 2017 року підписано та узгоджено СПР від 20.02.2017 № 93/УТГ на суму 5000000 грн., СПР від 20.03.2017 № 1877/у та № 170/УТГ на суму 6000000 грн. та, відповідно, 10000000 грн. Проте, дані спільні прокольні рішення, які за своєю правовою природою є багатостороннім договором і є домовленістю сторін, які його підписали, спрямованою на встановлення і зміну цивільних прав та обовязків, не враховано позивачем при визначенні періоду заборгованості та розрахунків. Новація припиняє повязані з первісним (основним) зобовязанням додаткові зобовязання, що забезпечують виконання основного (неустойку, заставу , поруку тощо). Незалежно від того, що правовідносини сторін виникли на підставі господарського договору, грошові зобовязання між сторонами, в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови. Отже, для застосування санкцій, передбачених договором та наслідків порушення грошового зобовязання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, за зобовязаннями, які компенсує держава, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами та порядку і строків, встановлених постановою КМУ № 20. З урахуванням цього, та здійснених відповідачем часткових оплат, прострочення оплати послуг має місце за січень з 21.02.2017 по 21.03.2017, за лютий з 21.03.2017р. по 27.03.2017р., за березень з 21.04.2017 по 19.05.2017, за квітень з 21.05.2017 по 12.06.2017, за травень з 21.06.2017 по 29.06.2017р., прострочення розрахунків за червень та липень 2017 року відсутнє. За здійсненим відповідачем контррозрахунком, розмір пені складає 209245,43 грн., втрат від інфляції 210254,20 грн., 3% річних 22905,61 грн. У відзиві відповідач зазначив, що специфіка законодавчого регулювання діяльності підприємства, Порядок розподілу коштів, затверджений постановою КМУ від 18.06.2014 № 217, який обмежує можливість розпоряджатися коштами, негативний стан проведення розрахунків споживачів за теплоносії, функціонування в умовах жорсткого державного регулювання проведення розрахунків за спожитий природний газ та відсутність, у звязку з цим, джерел для покриття штрафних та фінансових санкцій, нестача обігових коштів для виплати зарплати, податків, зборів, інших обовязкових платежів та складна фінансова ситуація Концерну «МТМ» в цілому, позбавляє відповідача можливості сплачувати пеню. Враховуючи зазначене, а також тривалий, взаємовигідний, конструктивний характер правовідносин сторін, виникнення прострочки з обєктивних причин, тривалість якої є незначною, повну сплату основного боргу, на підставі ст. 551 ЦК України, ст. 83 ГПК України просить суд зменшити суму пені на 90%. Також 04.12.2017р. від позивача надійшла заява про розстрочку виконання рішення на 12 місяців.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2016р. Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз (Газотранспортне підприємство, позивач у справі) та Концерном Міські теплові мережі (Замовник, відповідач у справі) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /685/ЗП-16, відповідно до умов якого газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобовязується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору (п. 1.1.). Річний плановий обсяг транспортування природного газу, замовника складає 168036,18 тис.куб.м., у тому числі по місяцях, згідно переліку (п. 1.2.).

Порядок розрахунків встановлено розділом 5 договору. Згідно з п. 5.1. розрахунки за послуги з транспортування здійснюється за тарифами, які встановлені національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. Газотранспортне підприємство зобов'язується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

В пунктах 5.4, 5.5. договору узгоджено, що вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг. Оплата вартості послуг за транспортування природного газу здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно з п. 7.3 договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 11.1. договору, він укладений на строк з 01 квітня 2016 року і діє в частині надання послуг по транспортуванню газу до 31 грудня 2016р., а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобовязань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Матеріали справи свідчать, що позивач на виконання умов договору у період з січня по липень 2017 року надав відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами на загальну суму 23933302,93 грн. відповідно до актів наданих послуг, які підписані без зауважень уповноваженими представниками сторін.

Із наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що Концерн «МТМ» здійснював часткові оплати за надані за договором послуги у спірний період, що здійснювалися ним зі спеціального рахунку згідно з Порядком розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу зі спеціальними обовязками, газотранспортним підприємством, газорозподільним підприємством, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 21. Проведення часткових оплат підтверджується платіжними дорученнями та меморіальними ордерами, копії яких долучено до справи. Крім того, згідно з платіжними дорученнями № 1923 від 10.08.2017р., № 1928 від 21.08.2017р., № 1929 від 21.08.2017р. із призначенням платежу: Постанова уряду від 11.01.2005р. № 20; СПР № 93/УТГ від 20.02.17, № 170/УТГ від 20.03.17, №1877/у від 20.03.17, за транспортування газу по договору від 31.03.16р. № /685/ЗП-16, за 2017р., відповідачем перераховано 5000000 грн., 10000000 грн. та 6000000 грн. відповідно.

Станом на 22.08.2017р. розрахунки за послуги транспортування газу за період січень липень 2017 року відповідачем здійснені у повному обсязі.

Із змісту позовних вимог слідує, що у звязку зі здійсненням відповідачем оплат вартості наданих послуг з порушенням строків, обумовлених договором, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача суму 2412574,50 грн. пені за загальний період з 21.02.2017 р. по 21.08.2017р., 1077291,15 грн. інфляційних втрат за загальний період лютий липень 2017 р., 278927,23 грн. 3% річних за загальний період з 21.02.2017 р. по 21.08.2017р.

На обґрунтування своїх вимог, позивач надав розрахунок позовних вимог, в якому відображено дати надходження від відповідача платежів та хронологію їх зарахування позивачем в рахунок погашення заборгованості. Відповідач визнав позов частково, зазначивши, що порядок розрахунків за договором був змінений, шляхом підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, що не враховано позивачем.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч.1 ст.13, ч.1,2 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

За приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 Господарського кодексу України).

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з ст.549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Вирішуючи спір, суд також враховує наступне.

Відповідно до ст. 7 ГК України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно ст. 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 року затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, який визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу тощо.

Для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства Енергоринок, які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб'єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків. (7 даного Порядку).

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості, Міністерства фінансів України 03.08.2015 року № 493/688 затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію. Відповідно до п.п. 1.1 - 1.3, цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, ДП Енергоринок, ПАТ УКРТРАНСГАЗ, ПАТ Укргазвидобування, виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами та іншими учасниками розрахунків за природний газ, послуги з постачання, розподілу та транспортування природного газу, в тому числі послуги замовленої потужності, фізичного транспортування природного газу, балансування обсягів природного газу (далі - послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу), теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20 (далі - Порядок).

Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України контролюють проведення розрахунків від початку розрахунків до зарахування податків до Державного бюджету України або на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно пункту 2.6. розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій» Головним управлінням Державної казначейської служби України в Запорізькій області (сторона 1), Департаментом фінансів Запорізької обласної державної адміністрації (сторона 2), Департаментом фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради (сторона 3), Управлінням соціального захисту населення запорізької міської ради (сторона 4), Управлінням праці та соціального захисту населення по Комунарському району (сторона 5), Концерном «Міські теплові мережі» (сторона 6) та Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз (сторона 7 - в спільному протокольному рішенні № 1877/у, сторона остання в інших протокольних рішеннях) підписано Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України від 20.02.2017 за № 93/УТГ, від 20.03.2017 за № 170/УТГ, від 20.03.2017 за № 1877/у. Зазначені спільні протокольні рішення підписані представниками всіх учасників взаєморозрахунків та скріплені їх печатками.

За змістом спільних протокольних рішень, Концерн «Міські теплові мережі» перераховує ПАТ Укртрансгаз кошти за транспортування природного газу за 2017 рік згідно з договором від 31.03.2016 р. № /685/ЗП-16 із відповідним записом у графі «призначення платежу».

Відповідно до розділу 3 спільних протокольних рішень, сторони зобов'язались перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до цих спільних протокольних рішень та з урахуванням укладених договорів на розрахункове-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби своїм платіжним дорученням можуть самостійно перерахувати кошти за схемою, передбаченою спільними протокольними рішеннями.

Згідно розділу 4 спільних протокольних рішень, сторони, що підписали ці Спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 № 20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобовязань за цими Спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Пунктом 5.2. спільних протокольних рішень встановлено, що спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим спільним протокольним рішенням.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій (Постанова КМУ № 20 від 11.01.2005р.), держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Фактично, визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави, шляхом прийняття, зокрема, Закону України Про житлово-комунальні послуги, Закону про Державний бюджет на відповідний рік, нормами яких передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, та інших законодавчих актів, на виконання яких, у свою чергу, було прийнято підзаконні нормативні акти і, зокрема, згадану вище Постанову КМУ № 20 від 11.01.2005р.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

Підписанням протокольних рішень сторони за своєю згодою змінили строки виконання боржником (відповідачем) грошових зобов'язань перед кредитором (позивачем), які виникли на підставі договору.

Такий висновок суду узгоджується з висновками щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, викладеними у постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 року у справі № 924/1265/13, від 30.09.2014 року у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012, постановах Вищого господарського суду України від 21.12.2016р. у справі № 908/1491/16, від 04.04.2017р. у справі № 924/726/16 та ін.

Таким чином, підписання сторонами спільних протокольних рішень, враховуючи положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20, свідчить, що сторони фактично погодились, що оплата наданих послуг з транспортування природного газу за договором підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення. При цьому, умовами спільних протокольних рішень сторонами передбачено не лише погашення заборгованості за рахунок державних коштів, а і змінено строк виконання боржником грошових зобовязань перед кредитором, які виникли на підставі договору.

Статтею 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалося вище, сторонами та іншими учасниками взаєморозрахунків підписані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України: № 93/УТГ від 20.02.2017 на суму 5000000 грн., № 170/УТГ від 20.03.2017 на суму 10000000 грн., № 1877/у від 20.03.2017 на суму 6000000 грн. Вказані спільні протокольні рішення набрали чинності з дати їх підписання

Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» у визначеному постановою алгоритмі перерахував кошти ПАТ «Укртрансгаз» на погашення зобовязань за договором транспортування природного газу від 31.03.2016р. № /685/ЗП-16 у 2017 році, що підтверджується платіжними дорученнями № 1923 від 10.08.2017р. на суму 5000000 грн., №1928 від 21.08.2017р. на суму 10000000 грн. та № 1929 від 21.08.2017р. на суму 6000000 грн.

Підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за транспортування природного газу на суму, обумовлену в кожному конкретному випадку, що, у свою чергу, тягне відсутність, з моменту підписання цих рішень, підстав для застосування наслідків передбачених договором №/685/ЗП-16 від 31.03.2016р. за порушення строків оплати в цій частині.

В той же час, така зміна порядку і строку проведення розрахунків стосується виключно тих сум, що є предметом спільних протокольних рішень.

В даному випадку для застосування наслідків порушення грошового зобовязання, передбачених п. 7.3 договору (пені) та частиною 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених спільними протокольними рішеннями. Доказів порушення відповідачем взятих на себе за спільними протокольними рішеннями обовязків, позивачем в матеріали справи не надано.

За таких обставин, обґрунтованим є здійснення нарахування пені, втрат від інфляції та 3% річних лише в тій частині грошових зобовязань, що не охоплюються умовами спільних протокольних рішень та оплата яких проведена з порушенням передбаченого договором строку.

В пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 зазначено, що з огляду на вимоги ч.1 ст. 47 і ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Відповідно до п. 1.9 цієї постанови день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із запереченнями відповідача, викладеними у відзиві, та його контррозрахунком.

Таким чином, судом задовольняються вимоги про стягнення з відповідача суми 209245,43 грн. пені, суми 210254,20 грн. втрат від інфляції та суми 22905,61 грн. 3% річних, в іншій частині заявлених вимог судом відмовляється.

За таких обставин, в цілому, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідач на підставі ст. 83 ГПК України просить суд зменшити розмір пені на 90% та розстрочити виконання рішення на 12 календарних місяців зі сплатою щомісячно рівними частинами.

Позивач проти зменшення пені та застосування розстрочки виконання рішення заперечив.

Частинами 3, 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання; відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірної великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є встановлення судом факту наявності виняткових обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен врахувати викладені відповідачем обставини, матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Викладені відповідачем обставини щодо скрутного матеріального становища не є винятковими, не спростовують наявність вини у простроченні виконання грошового зобовязання. Оцінивши у сукупності надані докази, зіставляючи майнові інтереси обох сторін, беручи до уваги факт того, що інфляційні процеси в державі також негативно впливають на майнові інтереси позивача у справі, суд не вбачає виключних підстав для зменшення пені на 90 % та надання розстрочки виконання рішення на 12 місяців. При цьому, суд бере також до уваги, що за наслідками встановлених судом обставин, розмір задоволених позовних вимог, в тому числі, пені, суттєво відрізняється (в сторону зменшення) від початково заявленого до стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивачем згідно з платіжним дорученням № 25519 від 08.08.2017р. при зверненні до суду сплачено судовий збір в максимальному розмірі в сумі 240 000 грн. Враховуючи зменшення розміру позовних вимог, ціна позову склала 3768792,88 грн. Судовий збір, що належить до сплати, в даному випадку, становить 56531,89 грн. (1,5 % від ціни позову). Таким чином, переплата складає 183468,11 грн.

Згідно з п.1 ч. 1, ч.ч. 2, 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» в разі зменшення розміру позовних вимог, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Оскільки від позивача надійшла заява про повернення переплаченої суми судового збору, суд вважає за необхідне повернути із Державного бюджету України зайво сплачений судовий в розмірі 183468,11 грн., про що винести ухвалу.

Згідно зі ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму 6636,08 грн. витрат зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Концерну Міські теплові мережі (69091, місто Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, місто Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) в особі Запорізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Філії Управління магістральних газопроводів Харківтрансгаз Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз (69035, м.Запоріжжя, Дослідна станція, 6-Б, ) суму 209245 (двісті девять тисяч двісті сорок пять) грн. 43 коп. - пені, суму 210254 (двісті десять тисяч двісті пятдесят чотири) грн. 20 коп. - втрат від інфляції, суму 22905 (двадцять дві тисячі девятсот пять) грн. 61 коп. - 3% річних, суму 6636 (шість тисяч шістсот тридцять шість) грн. 08 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Головуючий суддя О.С. Боєва

Суддя Н.А. Колодій

Суддя В.В. Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 11 грудня 2017 р.