ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Справа № 924/330/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:ОСОБА_1,
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3,
за участю представників:
позивачаОСОБА_4, ОСОБА_5
відповідачаОСОБА_6
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 09.08.2017
у справі№924/330/15 Господарського суду Хмельницької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001"
простягнення 2 756 635,07 грн.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" про стягнення 574400,09 грн. - пені, 1190551,00 грн. - штрафу, 991683,98 грн. - збитків.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 28.11.2016 (головуючий суддя Димбовська В.В., судді Олійник Ю.П., Смаровоз М.В.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс" 287200,05 грн. - пені, 595275,50 грн. - штрафу, 35299,02 грн. - витрат по оплаті судового збору, 26740,15 грн. - витрат на оплату проведення експертизи. У позові в частині стягнення 991683,98 грн. - збитків, 287200,04 грн. - пені та 595275,50 грн. - штрафу відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.08.2017 (головуючий суддя Саврій В.А., судді Дужич С.П., Мамченко Ю.А.) рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.11.2016 скасовано в частині стягнення 287200,05 грн. - пені, 595275,50 грн. - штрафу, 35299,02 грн. - витрат по оплаті судового збору, 26740,15 грн. - витрат на оплату проведення експертизи. Прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено у позові. В решті рішення залишено без змін. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" 60645,98 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги, 1980,00 грн. - витрат на оплату проведення експертизи у апеляційному проваджені.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та постанову апеляційної інстанції повністю, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Скаржник вважає, що постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції прийняті з порушенням вимог чинного законодавства України, при цьому судами не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, неправильно та неповно досліджені докази, а також невірно застосовано норми як матеріального так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Корсак В.А., Алєєва І.В.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.11.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 06.12.2017.

У запереченнях на касаційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" просить залишити постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.08.2017 без змін, а скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 09.10.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" (постачальник або продавець) укладено договір поставки №С-0910/4, згідно п.1.1 якого продавець зобов'язується продати та поставити, а покупець зобов'язується оплатити і прийняти сою та/або сою нестандартну врожаю 2014 року насипом, у відповідності до умов цього договору.

При цьому, у матеріалах справи містяться два примірника договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 з різними редакціями пунктів 3.1 та 4.2, якими регулюються питання щодо кількості та загальної вартості товару, та того, що товариство з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" зобов'язалося поставити товариству з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс".

У договорі, наданому позивачем (том 1, а.с.195-199), пункт 3.1 викладено у наступній редакції: продавець зобов'язався поставити 2000,00 метричних тон (дві тисячі) метричних тон товару з опціоном +/-5% за вибором продавця. Натомість, у договорі, наданому відповідачем (том 1, арк. справи 201-205), пункт 3.1 викладено у такій редакції: продавець зобов'язується поставити 850,00 метричних тон (вісімсот п'ятдесят) метричних тон товару з опціоном +/-5% за вибором продавця.

Ціну товару обумовлено в розділі 4 договору поставки. Пункт 4.1 договору поставки, як у примірнику, наданому позивачем, так і у примірнику, наданому відповідачем, викладено однаково: ціна товару без податку на додану вартість (ПДВ) за цим договором складає 4241,67 грн. (чотири тисячі двісті сорок одна гривня 67 копійок) за одну метричну тонну. Ціна товару з ПДВ за цим договором складає 5090,00 грн. за одну метричну тонну.

Однак, пункт 4.2 договору містить різні редакції: у договорі, наданому позивачем (том 1, арк. справи 195-199), пункт 4.2 має наступний зміст: загальна вартість по цьому договору товару складає: без ПДВ 8483340,00 грн., загальна вартість товару з ПДВ складає 10180 008 грн. +/- 5%, згідно п.3.1.

У договорі, наданому відповідачем (том 1, а.с. 201-205), пункт 4.2 викладено у наступній редакції: загальна вартість по цьому договору товару складає: без ПДВ 3605419,50 грн., загальна вартість товару з ПДВ складає 4326500,00 грн. +/- 5%, згідно п.3.1.

Інші умови примірників договору, як позивача, так і відповідача, є ідентичними.

Так, строк поставки товару, згідно п.5.2 договору, з 10.10.2014 по 10.11.2014, обидві дати включно.

Пунктом 7.3.1 договору сторони погодили, що за не поставку (недопоставку) товару в строки, вказані в п. 5.2 цього договору, продавець зобов'язується сплатити покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості товару, поставку якого було прострочено. За прострочення поставки більш ніж на 10 календарних днів продавець, крім пені (додатково) зобов'язується також сплачувати покупцю штраф в розмірі 20% від вартості непоставленого (недопоставленого) товару. Пеня та штраф за цим пунктом сплачується продавцем незалежно від заподіяних покупцю збитків (штрафна неустойка).

Відповідно до 7.3.2 договору, у випадку прострочення поставки покупець має право відмовитися від прийняття/поставки непоставленого (недопоставленого) товару та його оплати, а продавець при цьому зобов'язується відшкодувати покупцю всі понесені у зв'язку з простроченням збитки, а також сплатити покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого (недопоставленого) товару. Штраф по цьому пункту сплачується продавцем незалежно від заподіяних покупцю збитків (штрафна неустойка).

Як встановлено п.10.2 договору поставки, цей договір може бути укладеним сторонами шляхом обміну між ними копіями факсимільним та/або електронним зв'язком (з допомогою факсу та/ або електронної пошти). Причому факсимільні та/або електронні копії такого договору, що знаходяться у кожної зі сторін мають бути повністю однаковими по змісту (автентичними), а також повинні мати копії печаток кожної сторони та підписи уповноважених осіб сторін. Договір підписаний таким чином буде вважатися укладеним та дійсним з дати, вказаної на факсимільних/електронних копіях тільки у випадку, якщо протягом наступних трьох днів сторони проведуть обмін оригіналами договорів.

Якщо протягом 3-х днів, протягом яких діє договір, укладений з використанням факсимільного та/або електронного зв'язку, будь-яка зі сторін проведе будь-які дії направлені на виконання своїх зобов'язань по договору (завантаження/поставка/оплата товару і т.п.), то цей договір буде вважатися укладеним незалежно від виконання іншою стороною (сторонами) умови обміну оригіналами договорів.

Судами встановлено, що обидва примірники договору скріплені відтисками печаток сторін та проставлено підписи з обох сторін. Зі сторони позивача проставлено підписи під в.о.генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс" ОСОБА_7, головний бухгалтер товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс" ОСОБА_8; зі сторони відповідача проставлено підписи під виконавчий директор товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" ОСОБА_9

Представник позивача долучив до матеріалів справи роздруківку з екрану робочого комп'ютера - ОСОБА_10, із зображенням тексту листа від 10.10.2014 відправленого на електронну поштову скриньку працівника товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" ОСОБА_11 (ОСОБА_11 <ІНФОРМАЦІЯ_1>) та прикладених до цього листа файлів "Україна 2001" авто.docх" та "Санкции Украйна 2001 авто.doc" та роздруківку сторінок договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 щодо поставки товариству з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" товару (зерна сої урожаю 2014 року) в загальній кількості 2000 т. (з опціоном +/- 5% за вибором продавця) на загальну вартість 10180008,00 грн., який містився у файлі "Украйна 2001 авто.docх" прикріпленому до листа представника позивача від 10.10.2014 відправленого на електронну поштову скриньку працівника товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" ОСОБА_11 (ОСОБА_11 <ІНФОРМАЦІЯ_1>); роздруківку з екрану комп'ютера представника позивача із зображенням тексту листа працівника товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" - ОСОБА_13, отриманого представником позивача 13.10.2014 з електронної поштової скриньки ОСОБА_13 (ОСОБА_13 <ІНФОРМАЦІЯ_2>) та прикладених до цього листа файлів; роздруківку зображень JPG-файлів від 13.10.2014: 222 - 0009.jpg (перша сторінка), 222 -0010.jpg, 222 - 0011.jpg, 222 - 0012.jpg, 222 - 0013.jpg, 222 - 0014.jpg, 222 - 0015.jpg, 222 - 0016.jpg, 222 - 0017.jpg, 222 - 0018.jpg, 222 - 0019.jpg, 222 - 0020.jpg., які були прикріплені до листа працівника товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" ОСОБА_13 (ОСОБА_13 <ІНФОРМАЦІЯ_2>).

У заяві від 09.04.2015, засвідченій нотаріально, представник позивача - ОСОБА_10 пояснила, що 10.10.2014 о 10 год. 21 хв., зі своєї електронної поштової скриньки відправила на електронну поштову скриньку менеджера товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" - ОСОБА_11 текст договору поставки №С-1510/4 від 09.10.2014 у файлі формату МS-WORD, а також текст угоди про дотримання сторонами нормативних актів, якими встановлено економічні санкції до певних фізичних та/чи юридичних осіб та на грошові операції з ними внаслідок існуючої політичної ситуації в Україні та АР Крим у файлі формату МS-WORD. 13.10.2014 о 16 год. 22 хв., на свою електронну поштову скриньку, ОСОБА_10 отримала з електронної поштової скриньки працівника бухгалтерії товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" ОСОБА_13 листа з прикріпленими до нього 12 файлами із сторінками договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 та додатками до нього у форматі JPG з наступними найменуваннями: 222- 0009.jpg (перша сторінка), 222-0010.jpg, 222-0011.jpg, 222-0012.jpg, 222-0013.jpg, 222- 0014.jpg, 222- 0015.jpg, 222- 0016.jpg, 222- 0017.jpg, 222- 0018.jpg, 222-0019.jpg, 222-0020.jpg. Зокрема файл 222-0009.jpg містив першу сторінку договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. з інформацією в п.3.1. про зобов'язання продавця поставити 2000,00 метричних тон товару, а файли 222-0013.jpg. та 222 - 0015.jpg. містили зображення підписів директора та відбитків печатки товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001". У подальшому, оригінали двох примірників договору поставки №С-910/4 від 09.10.2014, зображення яких було отримано електронною поштою 13.10.2014 о 16 год. 22 хв. з електронної поштової скриньки працівника бухгалтерії товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" ОСОБА_13, були надіслані товариством з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" на адресу нашого офісу в м.Хмельницький (м. Хмельницький, вул. Старокостянтинівське шосе, 26 оф.20) для підписання з боку товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс". Один примірник договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014, підписаного з боку товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс", було повернуто товариству з обмеженою відповідальністю "Україна 2001".

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 30.04.2015 у даній справі було призначено судову технічну експертизу двох оригіналів договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014, наданих позивачем та відповідачем. На вирішення експертизи були поставлені наступні питання:

1. Чи змінювались у обох примірниках договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 аркуші?

2. Чи містять аркуші обох примірників договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 ознаки втручання/змін?

3. Чи належать аркуші паперу, з яких складаються обидва примірника договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 до різних партій випуску?

4. Який спосіб друку використано під час виготовлення обох договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014?

5. Чи готовлена перша сторінка обох договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 шляхом монтажу за допомогою комп'ютерної або копіювально-розмножувальної техніки?

6. Чи нанесений відтиск печатки (штампа) та підписів на обох договорах поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 у той час, яким виготовлений документ?

За результатами проведення судової технічної експертизи документів, експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз складено два висновки №8785/8786/15-33/22819/22824/15-33 від 15.12.2015 та №8787/15-34/14701-14709/16-34 від 04.10.2016.

У висновку від 15.12.2015 надано відповіді на перше, друге, четверте, п'яте питання, а також питання 6 в частині встановлення часу нанесення відтисків печаток.

Відповідь на третє питання та шосте питання в частині встановлення часу проставлення підписів надано у висновку від 04.10.2016.

Згідно висновку №8785/8786/15-33/22819/22824/15-33 від 15.12.2015 експертом встановлено наступне:

1. Аркуші договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 (т.1, а.с. 195-199) виготовлені на одному і тому ж знакосинтезуючому пристрої. Встановити, чи одночасно, чи з розривом у часі виготовлені дані аркуші - не є можливим; перший, другий, третій і четвертий аркуші договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 (т.1, а.с.201-204), виготовлені не одночасно з п'ятим аркушем даного договору (т.1, а.с.205). Перший, другий, третій і четвертий аркуші даного договору були замінені.

2. Аркуші паперу, на яких виконані договори поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 - об.№1 (т.1, а.с. 195-199) та об.№2 (т.1, а.с. 201-204), не піддавались змінам (штучному старінню) з метою унеможливлення встановлення часу виготовлення документів.

4. Друкований текст договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 об.№1 (т.1, а.с.195-199) виготовлений на монохромному знакосинтезуючому пристрої (принтері) з лазерною технологією друку. Друкований текст договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 - об.№2 (т.1, а.с. 201-204), виготовлений за допомогою комп'ютерного обладнання - монохромних знакосинтезуючих пристроїв з лазерною технологією друку.

5. Ознаки, які свідчили б про виготовлення першого аркушу договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 об.№1 (т.1, а.с. 195) шляхом монтажу відсутні.

Зважаючи на те, що перший, другий, третій і четвертий аркуші договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 - об.№2 (т.1, а.с. 201-204) були замінені, не виключено, що при виготовленні першого аркушу даного примірника договору був використаний монтаж за допомогою комп'ютерної техніки - сканування з подальшою обробкою отриманих зображень за допомогою графічних редакторів комп'ютерних програм, внесенням змін до первинного змісту тексту та наступною роздруківкою зміненого тексту.

6. Відтиски печатки від імені товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс", які містяться у двох примірниках договору поставки, наданих позивачем та відповідачем, нанесені однією і тією ж печаткою, а саме, печаткою товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс", вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження.

Відтиски печатки від імені товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс", які містяться у двох примірниках договору поставки, наданих позивачем та відповідачем, нанесені в той же період часу, що й вільні зразки відтисків печатки від імені товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс", які містяться у наданих документах за 09.10.2014.

Відтиски печатки від імені товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001", які містяться у двох примірниках договору поставки, наданих позивачем та відповідачем, нанесені однією і тією ж печаткою, а саме, печаткою товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001", вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження.

Відтиск печатки від імені товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001", який міститься у договорі поставки, наданого позивачем, нанесений у той же період часу, що й вільні зразки відтисків печатки від імені товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001", які містяться у видаткових накладних за період з 04.09.2014 по 21.10.2014.

Відтиск печатки від імені товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001", який міститься у договорі поставки № С - 0910/4 від 09.10.2014 - об. № 2 (т.1, а.с. 201-205), нанесений у той же період часу, що й вільні зразки відтисків печатки від імені товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001", які містяться у видаткових накладних №1014 від 04.09.2014 (т.4, а.с.144), №1015 від 08.09.2014 (т.4, а.с.145), №1016 від 09.09.2014 (т.4, а.с.146), №1023 від 16.09.2014 (т.4, а.с.147), №1030 від 16.09.2014 (т.4, а.с.148), №1110 від 02.10.2014 (т.4, а.с.151), №1114 від 14.10.2014 (т.4, а.с.153), №1141 від 16.10.2014 (т.4, а.с.152), №1155 від 20.10.2014 (т.4, а.с.150), №1158 від 21.10.2014 (т.4, а.с.149).

Встановити час (період часу) нанесення відтиску печатки від імені товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001", який міститься у договорі поставки, наданого позивачем, та чи нанесено даний відтиск печатки в той час, яким датований даний документ, - не є можливим.

Висновками судової технічної експертизи документів №8787/15-34/14701-14709/16-34 від 04.10.2016 є наступні:

1. Підписи від імені ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у двох примірниках договору поставки №С-0910/4, датованих 09.10.2014, виконані кульковими ручками, спорядженими пастами синього та синьо-фіолетового кольорів.

2. У двох примірниках договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014, відсутні ознаки штучного зістарювання документів.

3. Папір аркушів досліджуваних двох примірників договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014, що розташовані в т. 1 матеріалів справи а.с.195-199 та а.с.201-205 поділяється на три відмінні між собою групи:

- першу групу складає папір усіх п'яти аркушів примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с.195-199;

- другу групу складає папір чотирьох перших аркушів примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с.201-205;

- третю групу представляє п'ятий аркуш примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с. 201-205.

В межах однієї групи аркушів папір має спільну родову належність.

4. У наданому на дослідження примірнику договору поставки №С-0910/4, датованому 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с. 195-199, підпис від імені ОСОБА_8, виконаний кульковою ручкою, спорядженою пастою синьо-фіолетового кольору, але значна частина його штрихів перетинається зі штрихами відтиску печатки від імені товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс", а підпис від імені ОСОБА_9 виконаний кульковою ручкою, спорядженою пастою синього кольору, але значна частина його штрихів перетинається зі штрихами відтиску печатки від імені товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001", що унеможливлює отримання вирізок штрихів цих підписів у достатній для проведення дослідження кількості.

У зв'язку з цим, встановити час виконання підписів від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що містяться у наданому на дослідження примірнику договору поставки №С-0910/4, датованому 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с. 195-199, не видається можливим.

Підпис від імені ОСОБА_7 у наданому на дослідження примірнику договору поставки №С-0910/4, датованому 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с. 195-199, а також підписи від імені ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у наданому на дослідження примірнику договору поставки №С-0910/4, датованому 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с. 201-205, виконані у період часу ймовірно не пізніше листопада 2014 року. Більш точно встановити період виконання вказаних підписів у документах не представляється можливим із причини малої кількості наданих зразків порівняння із штрихами такої ж рецептури, як і у досліджуваних записах та підписах.

Отже, виконання досліджуваних: підпису від імені ОСОБА_7 у наданому на дослідження примірнику договору поставки №С-0910/4, датованому 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с. 195-199, а також підписів від імені ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у наданому на дослідження примірнику договору поставки №С-0910/4, датованому 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с. 201-205, у вказану в документах дату: 09.10.2014, не виключається.

Згідно висновку №1467/1468/17-26 від 29.06.2017 експертом встановлено наступне:

1. Підпис від імені ОСОБА_9 в графі "продавець" біля прізвища "ОСОБА_9" в договорі поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 (т. 1 а.с. 195-199) виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів.

2. Підпис від імені ОСОБА_9 "продавець" біля прізвища "ОСОБА_9" в договорі поставки №С0910/4 від 09.10.2014 (т. 1 а.с.195-199) ймовірно виконано не ОСОБА_9, а іншою особою.

Надати висновок з питання "Чи виконано підпис на договорі поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 (т.1 а.с. 201-205) виконавчим директором товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" ОСОБА_9?" неможливо по причині вказаній у дослідницькій частині.

Надати висновок з питання: "Чи виконано підписи на примірниках оригіналів обох договорів поставки №С0910/4 від 09.10.2014 (т.1 а.с.195-199 та т.1 а.с. 201-205) різними особами" неможливо по причині вказаній у дослідницькій частині.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач поставив позивачу товар (сою нестандартну) загальною кількістю 830,500 тонн на суму 4227248,32 грн., що підтверджується видатковими накладними: №1138 від 17.10.2014 у кількості 222,620 т; №1144 від 17.10.2014 у кількості 123,740 т; №1145 від 18.10.2014 у кількості 76,360 т; №1146 від 19.10.2014 у кількості 180,160 т; №1153 від 21.10.2014 у кількості 39,900 т; №1176 від 24.10.2014 у кількості 43,180 т; №1179 від 26.10.2014 у кількості 36,160 т; №1203 від 31.10.2014 у кількості 31,720 т; №1222 від 05.11.2014 у кількості 76,660 т.

Поставка товару у вказаній кількості підтверджується також наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними та реєстрами машин товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" за період 17.10.2014 - 05.11.2014.

Поставлений відповідачем товар у кількості 830,500 тонн на суму 4227248,32 грн. позивачем оплачено, про що свідчить довідка №71919 від 03.03.2015 ПАТ "ІНГ Банк Україна" за період з 17.10.2014 по 06.11.2014.

У листі №1832 від 13.11.2014, адресованому позивачу, відповідач повідомив, що у зв'язку з технічними причинами договір №С-0910/4 від 09.10.2014 виконується частково.

Позивач надсилав відповідачу претензії-вимоги про виконання зобов'язань з поставки недопоставленого товару в кількості 1169,500 т та сплату штрафних санкцій. Претензії-вимоги надіслано відповідачу 25.11.2014, 24.12.2014, 15.01.2015 та отримано останнім, про що свідчать фіскальні чеки, описи вкладення у цінний лист та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачем претензії задоволено не було.

У той же час, в матеріалах справи наявний лист відповідача від 05.01.2015, адресований позивачу, згідно якого відповідач повідомив про відсутність заборгованості у товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" перед товариством з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс".

В подальшому, 31.01.2015 позивач надіслав відповідачу лист №208/02 в якому, посилаючись на тривале прострочення у поставці товару та втрату інтересу до такої поставки, повідомив відповідача про відмову від прийняття товару за договором поставки та відшкодування прямих (реальних) збитків у розмірі 991683,98 грн. Також вимагав сплатити 20% штрафу від вартості непоставленого товару та пеню, загалом вимагав сплатити 2555709,20 грн. Направлення вимоги підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення в цінний лист та фіскальним чеком відділення поштового зв'язку від 31.01.2015. Відповідач отримав вимогу 06.02.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення від 31.01.2015.

На підставі п.п.7.3.1, 7.3.2 договору поставки, позивач нарахував пеню та штраф. Згідно розрахунків позивача, пеня складає 574400,09 грн. за період з 11.11.2014 по 05.03.2015, а штраф (20%) - 1190551,00 грн.

Позивач зазначає, що з огляду на втрату інтересу до поставки товару відповідачем, він був змушений у період з 13.11.2014 по 23.12.2014, укласти договори поставки сої з іншим постачальником - ПП ПСОП "Прогрес" (договір №С-1411/1 від 13.11.2014, №С-1711/1 від 14.11.2014, №С-2011/1 від 20.11.2014, №С-0812/1 від 06.12.2014, №С-1512/3 від 14.12.2014, №С-1612/1 від 15.12.2014, №С-1812/1 від 17.12.2014, №С-1912/1 від 18.12.2014, №С-2312/1 від 23.12.2014, №С-2412 від 23.12.2014).

Підпунктами 1.1, 3.1, 4.1, 4.2 договорів, сторони погодили, що продавець зобов'язався продати та поставити, а покупець зобов'язався оплатити і прийняти сою та/або сою нестандартну врожаю 2014 року насипом, у відповідності до умов цього договору. Продавець зобов'язався поставити: 40,060 тон товару за ціною 6200,00 грн./тонна (вартість - 248372,16 грн.), 105,540 тон за ціною 6200,00 грн./тонна (вартість - 654348,42 грн.), 41,140 тон за ціною 6250,00 грн./тонна (вартість - 257124,84 грн.), 168,920 тон за ціною 6250,00 грн./тонна (вартість - 1055749,32 грн.), 3,480 тон за ціною 6600,00 грн./тонна (вартість - 22968,00 грн.), 41,680 тон за ціною 6750,00 грн./тонна (вартість - 281340,00 грн.), 88,320 тон за ціною 6800,00 грн./тонна (вартість - 600576,35 грн.), 38,600 тон за ціною 6800,00 грн./тонна (вартість - 262480,15 грн.), 136,480 тон за ціною 6800,00 грн./тонна (вартість - 928064,54 грн.), 34,000 тон за ціною 6900,00 грн./тонна (вартість - 234600,00 грн.).

У додаткових угодах до вказаних договорів поставки сторони домовилися доповнити їх преамбулами наступного змісту: "Цей договір поставки є одним із договорів, які покупець вимушений укладати для заміщення обсягу товару, який не було поставлено товариством з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" за договором поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 у встановлені строки".

У подальшому, позивач отримав від ПП ПСОП "Прогрес" сою загальною кількістю 698,22 т на суму 4545623,78 грн. згідно товарно-транспортних накладних та реєстрів машин ПП ПСОП "Прогрес", оплативши її вартість, про що свідчить довідка №71920 від 03.03.2015 та банківські виписки ПАТ "ІНГ Банк Україна" за період з 12.11.2014 по 24.12.2014.

За розрахунком позивача, різниця між вартістю сої, визначеної умовами договору поставки, укладеного з відповідачем, та вартістю сої, поставленої позивачу іншим постачальником (яку позивач розцінює та заявляє як збитки) складає 991683,98 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, долучив до матеріалів справи статут товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001", зареєстрований 13.06.2013, та наказ генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" №0910/2 від 09.10.2014.

Згідно п 7.14.2 Статуту, виконавчий директор товариства розпоряджається всім майном товариства, включаючи кошти на розрахункових та інших рахунках з урахуванням обмежень встановлених п. 7.12.5 цього статуту.

Відповідно до п.7.12.5. Статуту, до компетенції генерального директора товариства відноситься надання згоди на укладання різноманітних договорів та вчинення інших правочинів від імені товариства, в тому числі договорів купівлі-продажу, поставки, обміну, позики, кредитних договорів та договорів по відчуженню майна товариства на суму, що перевищує 3000000,00 грн., а також договорів, які у відповідності до вимог чинного законодавства потребують обов'язкового нотаріального посвідчення та/або державної реєстрації.

Згідно наказу генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" №0910/2 від 09.10.2014, виконавчого директора товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" ОСОБА_9 уповноважено на підписання договору поставки сої з товариством з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс" у кількості 850 тонн на загальну суму 3605419,50 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав вимог і заперечень суд апеляційної інстанції правомірно зазначав про наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який втілюється в положеннях статей 3 та 627 Цивільного кодексу України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки, і кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, зокрема, відповідач зобов'язався поставити позивачу сою, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити її вартість.

Як встановлено статтею 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Сторони надали два примірника договору поставки з різними редакціями пунктів 3.1 та 4.2, якими регулюються питання кількості та загальної вартості товару, що відповідач зобов'язався поставити позивачу. У договорі, наданому позивачем, відповідач мав поставити 2000,00 тон зерна сої, в той час як у договорі, наданому відповідачем, останній зобов'язався поставити 850,00 тон зерна сої.

Суд першої інстанції прийняв до уваги висновки проведеної у справі судової технічної експертизи двох оригіналів договору поставки, наданих позивачем та відповідачем. Так, експертом встановлено, що аркуші договору поставки, надані позивачем, виготовлені на одному і тому ж знакосинтезуючому пристрої, папір усіх п'яти аркушів примірника договору поставки, наданого позивачем, складає одну групу і ознаки, які свідчили б про виготовлення першого аркушу договору поставки, наданого позивачем, шляхом монтажу відсутні.

Натомість, експертом встановлено, що перший, другий, третій і четвертий аркуші договору поставки, надані відповідачем, виготовлені не одночасно з п'ятим аркушем даного договору (наданого відповідачем); перший, другий, третій і четвертий аркуші даного договору були замінені. З огляду на це, експерт не виключає, що при виготовленні першого аркушу примірника договору, наданого відповідачем, був використаний монтаж за допомогою комп'ютерної техніки - сканування з подальшою обробкою отриманих зображень за допомогою графічних редакторів комп'ютерних програм, внесенням змін до первинного змісту тексту та наступною роздруківкою зміненого тексту.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що експертизою встановлено відсутність ознак монтажу та підміни аркушів у наданому позивачем примірнику договору поставки та підміну, у наданому відповідачем примірнику договору поставки, перших чотирьох аркушів, на першому з яких, зокрема, і містяться істотні умови щодо кількості товару, що мав бути поставлений, та його загальної вартості.

Однак, при цьому, суд першої інстанції не звернув увагу, що за висновками судово-технічної експертизи №8787/15-34/14701-14709/16-34 від 04.10.2016 встановлено, зокрема:

"Папір аркушів досліджуваних двох примірників договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014, що розташовані в т. 1 матеріалів справи а.с. 195-199 та а.с. 201-205 поділяється на три відмінні між собою групи:

Першу групу складає папір усіх п'яти аркушів примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с. 195-199;

Другу групу складає папір чотирьох перших аркушів примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с. 201-205;

Третю групу представляє п'ятий аркуш примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с. 201-205" (третій пункт висновку на сторінці 15)".

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що зазначені висновки експертизи спростовують висновок щодо можливої підміни перших чотирьох аркушів у наданому відповідачем примірнику договору поставки, адже у випадку підміни обидва примірники спірного договору повинні були б містити не три, а дві групи паперу - одну групу паперу повинні складати п'ять аркушів примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с. 195-199 та п'ятий аркуш примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с. 201-205, а іншу - папір чотирьох перших аркушів примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014, що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с. 201-205.

Також, поза увагою місцевого господарського суду залишились обставини, встановлені в абз. 4 та абз. 5 ст. 4 висновку, а саме: друкований текст договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 об.№1 (т. 1, а.с.195-199) виготовлений на монохромному знакосинтезуючому пристрої (принтері) з лазерною технологією друку. Разом із тим встановлено, що на п'ятому аркуші досліджуваного договору наявні забруднення тонером чорного кольору, які відсутні на перших чотирьох аркушах даного договору. Тому встановити, чи одночасно, чи з розривом у часі виготовлені дані аркуші, не є можливим, а також в абз. 8 ст. 4 висновку, а саме: друкований текст договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 об.№2 (т.1, а.с. 201-205) виготовлений за допомогою комп'ютерного обладнання - монохромних знакосинтезуючих пристроїв з лазерною технологією друку.

Суд першої інстанції прийняв до уваги надану позивачем електронну переписку та дійшов висновку, що відповідач знав про договір, в редакції поставки сої в кількості 2000 тон, представником позивача було надано та у подальшому отримано від відповідача електронною поштою погоджений сторонами договір поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 в редакції поставки відповідачем товару в загальній кількості 2000 т, про що свідчить зміст першої сторінки договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014.

При цьому, судом першої інстанції не було прийнято до уваги заперечення відповідача щодо даної переписки та надані на спростування цього докази щодо належності товариству з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" іншої електронної адреси, а позивачем не надано доказів про те, що надана ним переписка з електронної пошти, відбувалася саме з товариством з обмеженою відповідальністю "Україна 2001".

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вірно не прийняв до уваги надану позивачем електронну переписку як належний доказ обізнаності відповідача про договір, в редакції поставки сої в кількості 2000 тон.

Також, листом №1832 від 13.11.2014 товариство з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" повідомило товариство з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс" про те, що у зв'язку із технічними причинами виконання договору №С-0910/4 від 09.10.2014 виконується частково.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, що позиція відповідача про виконання договору поставки спростовується зазначеним листом, оскільки відповідно до п.3.1 договору, в редакції наданій відповідачем, продавець зобов'язувався поставити 850 тон сої, а було поставлено 830,5 тон сої (на 19,50 тон сої менше), тобто, про дану обставину і могло повідомлятися у зазначеному листі є помилковим.

Для перевірки твердження відповідача, що договір на поставку сої в кількості 2000 т, наданий позивачем, ним не підписувався, а підпис виконавчого директора товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" ОСОБА_9 підроблено, було призначено судову експертизу, на дослідження якої поставлено таке питання: "Чи виконано підписи на примірниках оригіналів обох договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 (т.1 а.с.195-199 та т.1 а.с.201-205) виконавчим директором товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" ОСОБА_9, чи дані підписи на примірниках оригіналів обох договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 виконано різними особами?"

Згідно п. 2 висновку №1467/1468/17-26 від 29.06.2017 експертом встановлено наступне: підпис від імені ОСОБА_9 "продавець" біля прізвища "ОСОБА_9" в договорі поставки №С0910/4 від 09.10.2014 (т. 1 а.с.195-199) ймовірно виконано не ОСОБА_9, а іншою особою.

Відповідно до частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюються печаткою. Аналогічні приписи містяться і в частині 1 статті 181 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Положеннями наданої відповідачем копії статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" (в редакції, діючій в період укладення договору), встановлено грошові обмеження виконавчого директора щодо укладення договорів, та копію наказу генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" на укладення договору поставки, з істотною умовою саме 850 тон.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що укладення між сторонами договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 в редакції пунктів 3.1 та 4.2 відповідача про зобов'язання у строк до 10.11.2014 поставити 850,00 метричних тон сої, загальною вартістю з ПДВ - 4326500,00 грн. +/- 5%.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать наявні в матеріалах справи докази, відповідач поставив позивачу товар в кількості 830,5 тон на загальну суму 4227248,32 грн.

З п.3.1 договору вбачається, що продавець зобов'язується поставити 850,00 метричних тон (вісімсот п'ятдесят) метричних тон товару з опціоном +/-5% за вибором продавця.

Згідно пункту 4.2 договору, загальна вартість по цьому договору товару складає: без ПДВ 3605419,50 грн., загальна вартість товару з ПДВ складає 4326500,00 грн. +/- 5%, згідно п.3.1.

Отже, з наведеного вбачається обов'язок відповідача за своїм вибором поставити від 807,5 до 892,5 метричних тон товару загальною вартістю товару з ПДВ від 4110175,00 грн. до 4542825,00 грн.

А відтак, колегія суддів погоджується з доводами апеляційного господарського суду про те, що відповідач, поставивши позивачу товар (сою нестандартну) загальною кількістю 830,50 тонн на суму 4227248,32 грн., належним чином виконав умови договору.

Згідно пункту 3 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Аналогічні приписи містить стаття 199 Господарського кодексу України, згідно якої виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Частиною 2 статті 9 Цивільного кодексу України визначено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Так, у відповідності до частини 1 статті 216 та частини 2 статті 217 Господарського кодексу України, за правопорушення у сфері господарювання до учасників господарських відносин можуть бути застосовані заходи впливу у вигляді господарсько - правової відповідальності шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій.

Згідно частини 4 статті 231 Господарського кодексу України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Виходячи з наведеної норми, сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити договором неустойку, що стягується за прострочення негрошового зобов'язання у відсотках до суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про стягнення такої неустойки у зв'язку з простроченням зобов'язання.

Сторони, узгоджуючи пункти 7.3.1, 7.3.2 договору поставки, передбачили обов'язок відповідача зі сплати покупцеві пені за прострочення поставки товару у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла в період її нарахування, за кожен день прострочення поставки товару та штрафу (20% від вартості недопоставленого товару).

З огляду на виконання відповідачем умов договору, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" 574400,09 грн. пені, нарахованої за період з 11.11.2014 по 05.03.2015 на суму непоставленого товару та 1190551,00 грн. штрафу в розмірі 20% від вартості недопоставленого товару.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача збитків у розмірі 991683,98 грн. суд апеляційної інстанції вказував про наступне.

Так, відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, яка узгоджуються з положеннями статті 623 Цивільного кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками, згідно частини 2 статті 224 Господарського кодексу України, розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України.

Обов'язковими умовами для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків є: протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб; вина боржника.

Колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок апеляційного господарського суду про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс" про стягнення 991683,98 грн. збитків з огляду на виконання відповідачем умов договору, а отже і відсутності протиправних дій чи бездіяльності, що призвела до порушення боржником зобов'язання.

Зі змісту статті 1117 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що завданням господарського суду касаційної інстанції є перевірка застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судами фактичних обставин справи.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та докази, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає постанову суду апеляційної інстанції такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Натомість, доводи, викладені у касаційній скарзі колегія суддів касаційної інстанції вважає непереконливими та такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими обставинами.

Враховуючи наведене, та керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур-Екс" залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.08.2017 у справі №924/330/15 Господарського суду Хмельницької області залишити без змін.

Головуючий суддя М. Данилова

Судді І. Алєєва

В. Корсак