ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. Справа № 5023/4190/12

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Тарасова І. В.

секретар судового засідання Курченко В.А.

за участю:

арбітражного керуючого Саутенка С.О. (свідоцтво №216 від 20.02.2013)

кредиторів:

ТОВ «АГ Ріелті» - директора Бугай О.О.

ТОВ «Алко Бест» - Бугай О.О. (довіреність від 19.01.2017 №04/01-17)

ТОВ «Анграм Холдинг» - директора Волковський В.П.

ОСОБА_3 - особисто

ТОВ «Анграм-Спецбуд» - Цистан В.В. (довіреність від 20.01.2017 б/н)

ТОВ «Хімтехкомплект- Харків» - директора Цистан В.В.

ГУ ДФС в Харківській області - Коробки І.С. (довіреність від 14.07.2017 №5534/96/20-40-07-01)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ «Інтерхім» арбітражного керуючого Саутенка С.О. (вх. №3574 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.11.2017 у справі №5023/4190/12

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхім», м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Інтерхім», м. Харків

про банкрутство,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ліквідатор ТОВ «Інтерхім», арбітражний керуючий Саутенко С.О., звернувся до Господарського суду Харківської області, в межах справи про банкрутство ТОВ «Інтерхім», зі скаргою на дії учасника ліквідаційної процедури - Головного управління ДФС у Харківській області в частині відмови в анулюванні реєстрації ТОВ «Інтерхім» як платника податку на додану вартість, в якій просить визнати дії Головного управління ДФС у Харківській області щодо відмови в анулюванні реєстрації ТОВ «Інтерхім» як платника податку на додану вартість неправомірними, зобов'язати Головне управління ДФС у Харківській області здійснити анулювання реєстрації платника на додану вартість - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхім», ІК 30881963.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.11.2017 у справі №5023/4190/12 (суддя Усатий В.О.) відмовлено ліквідатору в задоволенні скарги (вх.№21557 від 03.07.2017) на дії учасника ліквідаційної процедури.

Ліквідатор ТОВ «Інтерхім» арбітражний керуючий Саутенко С.О. з вказаною ухвалою суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.11.2017 у справі №5023/4190/12 повністю та прийняти нове рішення, яким:

задовольнити скаргу арбітражного керуючого, ліквідатора ТОВ «Інтерхім» Саутенко С.О. на дії Головного управління ДФС у Харківській області щодо відмови у анулюванні реєстрації ТОВ «Інтерхім» як платника податку на додану вартість;

визнати дії Головного управління ДФС у Харківській області щодо відмови у анулюванні реєстрації ТОВ «Інтерхім» як платника податку на додану вартість неправомірними;

зобов'язати Головне управління ДФС у Харківській області здійснити анулювання реєстрації платника податку на додану вартість - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхім».

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.11.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.12.2017.

06.12.2017 від Головного управління ДФС у Харківській області надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. 12564).

В судовому засіданні 07.12.2017, ліквідатор банкрута наполягав на задоволенні апеляційної скарги, зазначив про необґрунтованість висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, просив суд її скасувати та задовольнити скаргу на дії учасника ліквідаційної процедури. Представники кредиторів підтримали доводи ліквідатора, просили скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.11.2017 у справі №5023/4190/12, скаргу ліквідатора задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні пояснення арбітражного керуючого, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Постановою Господарського суду Харківської області від 09.03.2017 року по справі № 5023/4190/12 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерхім» (ідентифікаційний код 30881963) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Саутенко Сергія Олеговича.

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 07.03.2017 року опубліковано повідомлення № 41015 про визнання ТОВ «Інтерхім» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором - арбітражного керуючого Саутенко С.О.

ТОВ «Інтерхім» перебуває на податковому обліку у Центральній ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області як платник податку на додану вартість, має відповідне свідоцтво платника ПДВ встановленого зразку № 100020084, видане Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова 07.02.2007 року.

У квітні 2017 року ліквідатор ТОВ «Інтерхім» арбітражний керуючий Саутенко С.О. звернувся до Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області із заявою про анулювання реєстрації ТОВ «Інтерхім» як платника податку на додану вартість форми №3-ПДВ (а.с. 7 т.17), в якій послався на підпункт «є», пункту 184.1. ст. 184 розділу V Податкового кодексу України - «платник податку на додану вартість ліквідується за рішенням суду, платник податків звільнений від сплати податків» .

За результатами розгляду заяви Головним управлінням ДФС у Харківській області ліквідатору ТОВ «Інтерхім» листом за вих. № 6518/10/20-40-08-01-11 від 08.06.2017року надано відповідь, в якій повідомлено про відмову в анулюванні реєстрації свідоцтва платника ПДВ ТОВ «Інтерхім», посилаючись на те, що станом на 02.06.2017 року рішення суду про ліквідацію юридичної особи банкрута та відомості з Єдиного державного реєстру про внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення банкрута у інспекції відсутні.

Як на підставу для анулювання реєстрації свідоцтва платника ПДВ ТОВ «Інтерхім», податкова інспекція посилається на підпункт «д» пункту 184.1 статті 184 розділу V Податкового кодексу України, згідно якої рішення про анулювання реєстрації за ініціативою контролюючого органу приймається за наявності підтверджуючих документів (відомостей) ухвали суду та інформації з реєстру про припинення юридичної особи.

Не погоджуючись з відмовою ГУ ДФС України в Харківській області в анулюванні свідоцтва платника ПДВ ТОВ «Інтерхім», ліквідатор боржника звернувся до суду зі скаргою на дії учасника ліквідаційної процедури - Головного управління ДФС у Харківській області та просив визнати дії Головного управління ДФС у Харківській області щодо відмови у анулюванні реєстрації ТОВ «Інтерхім» як платника податку на додану вартість неправомірними і зобов'язати податковий орган здійснити анулювання реєстрації ТОВ «Інтерхім» як платника податку на додану вартість.

Відмовляючи у задоволенні цієї скарги, Господарський суд Харківської області зазначив, що анулювання реєстрації платника ПДВ юридичної особи - банкрута, відносно якої господарським судом винесено ухвалу про ліквідацію законодавством визначено п.п. "д" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу. Рішення про анулювання реєстрації за ініціативою контролюючого органу згідно підпункт "д" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу приймається за наявності ухвали суду про ліквідацію юридичної особи - банкрута, відомості з Єдиного державного реєстру про внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення банкрута. Однак, на цей час банкрут знаходиться в стадії ліквідації та рішення суду про ліквідацію банкрута не прийнято.

Переглядаючи оскаржуваний судовий акт, з урахуванням приписів 99 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Відповідно до статті 4-1 цього кодексу, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов'язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство;

9) справи у спорах, підвідомчих господарським судам, щодо порушення прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет.

Відповідно до п. 4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 «Про деякі питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам», до компетенції господарських судів віднесено розгляд усіх справ про банкрутство, а також справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, за певними винятками (пункт 7 частини першої статті 12 ГПК). Зазначені справи відповідно до частини другої статті 4-1 ГПК розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законами України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та "Про банки і банківську діяльність".

Пунктом 9 Інформаційного листа «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)» від 28.03.2013 № 01-06/606/2013, передбачено, що частина четверта статті 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника. Винятком є спори, пов'язані із визначенням та сплатою (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатор банкрута - арбітражний керуючий Саутенко С.О., в межах справи про банкрутство ТОВ «Інтерхім» під час здійснення ліквідаційної процедури звернувся до Господарського суду Харківської області зі скаргою на дії учасника ліквідаційної процедури, в якій просить визнати неправомірними дії ГУ ДФС у Харківській області щодо відмови в анулюванні реєстрації банкрута як платника ПДВ та зобов'язати контролюючий орган здійснити анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «Інтерхім».

Втім, колегія суддів зазначає, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Однак, підстави та порядок анулювання реєстрації платника податків визначено ст.184 Податкового кодексу України та Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1130 від 14.11.2014 року.

Органом, уповноваженим на здійснення реєстрації платника ПДВ є органи державної фіскальної служби.

Згідно із пунктами 1, 7 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

До того ж, характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов'язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов'язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, основною визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні. Сторони в адміністративному спорі ще до його виникнення повинні перебувати у відносинах вертикального підпорядкування (постанова Верховного суду України від 05.07.2017 № 6-1094цс17).

Таким чином, виходячи з наведеного вище, розгляд скарги ліквідатора про визнання неправомірними дії ГУ ДФС у Харківській області щодо відмови в анулюванні реєстрації банкрута як платника ПДВ та зобов'язання контролюючий орган здійснити анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «Інтерхім» не може бути розглянуто господарським судом під час провадження справи про банкрутство, оскільки ліквідатором у скарзі порушено питання публічно-правового характеру, зобов'язальною стороною у цих відносинах є орган владних повноважень, який здійснює управлінські функції у публічно-правовій сфері.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що питання анулювання реєстрації банкрута, як платника ПДВ, та оскарження дій контролюючого органу щодо відмови в анулюванні такої реєстрації підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України шляхом звернення з відповідним адміністративним позовом.

До такого ж висновку дійшов Вищий адміністративний суд України у постанові від 20.04.2017 у справі №820/10750/15, розглядаючи по суті адміністративний позов банкрута (ВАТ «Ізюмський тепловозоремонтний завод») про зобов'язання орган ДФС анулювати реєстрацію платника ПДВ.

Колегія суддів не погоджується з посиланнями ліквідатора на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 13.04.2016 року у справі №3304гс16, оскільки предметом розгляду суду в цій справі є заява про визнання недійсним договору. При розгляді цієї заяви, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону № 2343-XII); за позовом розпорядника майна (частина дев'ята статті 22 Закону № 2343-XII); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону № 2343-XII); за заявою керуючого санацією (частина п'ята статті 28 Закону № 2343-XII); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону № 2343-XII).

Тобто, Верховним судом України вирішено питання щодо розгляду всіх господарських спорів щодо боржника у межах справи про банкрутство. Питання щодо розмежування підвідомчості між господарською та адміністративною юрисдикцією при розгляді питання, яке ліквідатор порушує у своїй скарзі, Верховним Судом України в даній постанові не розглядалось.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», передбачено, що якщо у розгляді справи буде встановлено, що провадження у відповідній частині порушено помилково, господарський суд припиняє провадження у справі в цій частині згідно з пунктом 1 частини першої статті 80 ГПК.

Отже, суд першої інстанції розглядаючи по суті скаргу ліквідатора про визнання неправомірними дій ГУ ДФС у Харківській області щодо відмови в анулюванні реєстрації банкрута, як платника ПДВ та про зобов'язання контролюючого органу здійснити анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «Інтерхім», порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та припинення провадження з розгляду скарги ліквідатора на дії учасника ліквідаційної процедури.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 3, ст. 103, п. 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ «Інтерхім» арбітражного керуючого Саутенка С.О. задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 09.11.2017 у справі №5023/4190/12 (якою відмовлено у задоволенні скарги на дії учасника ліквідаційної процедури) скасувати.

Прийняти нове рішення.

Припинити провадження з розгляду скарги ліквідатора на дії учасника ліквідаційної процедури (вх.№ 21557).

Повний текст постанови складено 11.12.17

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Тарасова І. В.