ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2017 р.Справа № 922/3605/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Сіті", м. Харків
до Приватного підприємства "Транс-Сервіс", смт. Васищеве
про стягнення 826373,34 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_3 за довіреністю № б/н від 24.10.2017 р. та довіреністю № б/н

від 15.04.2016 р.

ОСОБА_4 за довіреністю № б/н від 18.04.2016 р., директор

відповідача - ОСОБА_1 за довіреністю № б/н від 20.03.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Сіті" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства "Транс-Сервіс" (відповідач) про стягнення з відповідача на свою користь 650000,00 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги; 141006,22 грн. інфляційних втрат за прострочення повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та 35367,12 грн. трьох процентів річних за прострочення повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 12395,60 грн. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач в порушення умов договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № ФП 20/0614 від 20.06.2014 р., отриману від позивача поворотну безвідсоткову фінансову допомогу (позику) у розмірі 1200000,00 грн. повернув позивачу не в повному обсязі, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем з поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) у розмірі 650000,00 грн., на яку позивачем були нараховані інфляційні та річні.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.10.2017 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 08.11.2017 р. о 12:00 год.

08.11.2017 р. господарським судом Харківської області розгляд справи відкладено на 27.11.2017 р. о 10:00 год.

Позивач, через канцелярію господарського суду 23.11.2017 р. за вх. № 38748, надав заяву про забезпечення позову, яка судом долучена до матеріалів справи.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 23.11.2017 р. за вх. № 38789, надав клопотання про зупинення провадження у справі, яке судом долучено до матеріалів справи.

Відповідач, через канцелярію господарського суду 23.11.2017 р. за вх. № 38788, надав документи згідно супровідного листа, які судом долучені до матеріалів справи.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 27.11.2017 р. за вх. № 39355, надав оригінал довіреності згідно клопотання, яка судом долучена до матеріалів справи.

У судовому засіданні призначеному на 27.11.2017 р. о 10:00 год. була оголошена перерва до 04.12..2017 р. о 11:30 год.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 04.12.2017 р. за вх. № 40251, надав копію довіреності згідно клопотання, яка судом долучена до матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав клопотання про зупинення провадження у справі та просив суд його задовольнити.

Представники позивача у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та просили суд відмовити в його задоволенні.

Господарський суд, розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, зазначає наступне.

Згідно клопотання про зупинення провадження у справі відповідач просить суд зупинити провадження у справі № 922/3605/17 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 922/3678/17 за позовом учасника ТОВ "ОСОБА_2 Сіті" ОСОБА_5 до ТОВ "ОСОБА_2 Сіті", Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання недійсним рішення від 18.04.2016 р. про призначення директором ОСОБА_4 та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що проведена 20.04.2016 р. №1064802.

В обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі відповідач вказує, що з метою підтвердження повноважень керівника до матеріалів справи директором ТОВ "ОСОБА_2 Сіті" ОСОБА_4 надана копія протоколу від 18.04.2016 р. про призначення на посаду директора ТОВ "ОСОБА_2 Сіті". Якщо судом у справі № 922/3678/17 буде визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ "ОСОБА_2 Сіті", оформлене протоколом від 18.04.2016 р., та скасовано державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що проведені 20.04.2016 р. №1064802, здійснену на підставі протоколу від 18.04.2016 р., станом на час подання позовної заяви до ПП "Транс-Сервіс" повноваження щодо представництва юридичної особи у виконавчого органу були відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Згідно ч.2 ст. 28 ГПК України керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Відповідно до ч.1 ст. 54 ГПК України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Вищим господарським судом України у підпункту 3.16. пункту 3 Постанови Пленуму № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому повязаною з даною справою є така інша справа, й якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч.3, ч.4 ст.35 ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно становити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у звязку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох повязаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень та подати відповідні докази.

Як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 01.02.2017 р. по справі № 6-1957цс16, зупиняючи провадження у справі до розгляду іншої справи, суд зобов'язаний проаналізувати предмети спорів у цих справах та обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання недійсним (в даному випадку) рішення від 18.04.2016 р., виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими відповідач обґрунтовував свої вимоги, та можливість стягнення з відповідача грошових коштів.

При цьому суд враховує правову позицію Вищого господарського суду України (постанова ВГСУ від 02.11.2016 р. у справі № 904/1163/15) з приводу того, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати:

а) як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом;

б) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок:

а) непідвідомчості;

б) обмеженості предметом позову;

в) неможливості розгляду тотожної справи;

г) певної черговості розгляду вимог.

Отже, господарський суд не позбавлений можливості при розгляді справи по суті заявлених позовних вимог про стягнення грошових коштів надати правову оцінку доказам наявним в матеріалах справах.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позовна заява у справі від імені ТОВ "ОСОБА_2 Сіті" була подана та підписана директором ОСОБА_4 В підтвердження повноважень на підписання позовної заяви від імені ТОВ "ОСОБА_2 Сіті" директором ОСОБА_4 позивачем надана до суду копія статуту ТОВ "ОСОБА_2 Сіті" (редакція від 2015 року), копія протоколу загальних зборів учасника ТОВ "ОСОБА_2 Сіті" від 18.04.2016 р. та копія приказу ТОВ "ОСОБА_2 Сіті" № 01/04-1 від 19.04.2016 р. по кадрам.

Під час підготовки справи до розгляду господарським судом Харківської області була отримана інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "ОСОБА_2 Сіті" (витяг від 24.10.2017 р.) з якої вбачається, що засновниками ТОВ "ОСОБА_2 Сіті" є ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а керівником ТОВ "ОСОБА_2 Сіті" (відповідно до статуту) та підписантом є ОСОБА_4.

Також, судом встановлено, що згідно довіреності № б/н від 18.04.2016 р. ОСОБА_4 надано право подавати від імені ТОВ "ОСОБА_2 Сіті" позови.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що навіть у разі визнання у справі № 922/3678/17 недійсним рішення від 18.04.2016 р. ОСОБА_4 мав повноваження на подання від імені ТОВ "ОСОБА_2 Сіті" позову по справі № 922/3605/17 на підставі довіреності № б/н від 18.04.2016 р., виданої директором ТОВ "ОСОБА_2 Сіті" ОСОБА_6, що свідчить про можливість суду вирішення по суті справи № 922/3605/17 до вирішення справи № 922/3678/17. Крім того, вирішення питання про недійсність рішення від 18.04.2016 р. не може впливати на вирішення судом питання щодо виконання сторонами договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № ФП 20/0614 від 20.06.2014 р.

При цьому суд зазначає, що факти, які би мали преюдиціальне значення (частина третя і четверта статті 35 ГПК України) для підтвердження відсутності у ОСОБА_4 повноважень на підписання та подання позовної заяви по справі, в матеріалах справи № 922/3605/17 відсутні, а судове провадження у справи № 922/3678/17 не може свідчити про наявність таких фактів, оскільки на даний час у справі № 922/3678/17 відповідні обставини рішенням суду, яке набрало законної сили, не встановлені.

Таким чином, з матеріалів справи № 922/3605/17 вбачається, що позовну заяву у справі подано та підписано уповноваженою особою, у зв'язку з чим такий критерій як неможливість розгляду даної справи відсутній.

Оскільки такий критерій як неможливість розгляду даної справи відсутній, суд вважає, що зупинення провадження у справі було б неправомірним, суперечило б положенням чинного законодавства та процесуальним правам позивача на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні призначеному на 04.12.2017 р. о 11:30 год. була оголошена перерва до 14:00 год.

Після перерви представником відповідача у судовому засіданні було заявлено усне клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки позовну заяву у справі підписано особою, яка не має права на її підписання.

Розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, суд вважає за необхідне в його задоволенні відмовити у зв'язку з відсутністю підстав для його задоволення.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд встановив наступне.

20 червня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Крим" (Сторона-1) та Приватним підприємством "Транс-Сервіс" (Сторона-2) укладено договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № ФП 20/0614 (надалі - договір).

За умовами п.1.1. договору Сторона-1 надає Стороні-2 у вигляді поворотної фінансової допомоги (позики) грошові кошти в сумі 2000000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2. договору, проценти за надання поворотної фінансової допомоги не сплачуються.

В пункті 2.3. договору сторони домовились, що в рамках даного договору з урахуванням його строку дії та загальної суми позики, між сторонами договору можливо перерахування грошових коштів частинами.

Згідно п. 1.3. договору позика вважається переданою з моменту зарахування грошових коштів на рахунок Сторони-2 та вважається повернутою з моменту зарахування грошових коштів на рахунок Сторони-1.

Пунктом 2.1.1. договору передбачалася можливість перерахування Стороною-1 грошових коштів Стороні-2 частинами.

Згідно п. 3.1. договору, Сторона-2 зобов'язувалася повернути грошові кошти, які були отримані у якості поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, Стороні-1 повністю в строк до 31 грудня 2014 року.

Сума поворотної фінансової допомоги підлягає поверненню шляхом її перерахування на розрахунковий рахунок Сторони-1 (п.2.2.2. Договору).

Відповідно до п.3.2. договору, цей договір набуває чинності з моменту надання Стороною-1 позики Стороні-2 та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Пунктом 4.1. договору було передбачено, що за не виконання або не належне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність згідно з діючим законодавством України.

Отже, як вбачається зі змісту договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № ФП 20/0614 від 20.06.2014 року він за своєю правовою природою є договором позики, Сторона-1 є Позикодавцем, а Сторона-2 є Позичальником.

02 січня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Крим" (Сторона-1, Позикодавець) та Приватним підприємством "Транс-Сервіс" (Сторона-2, Позичальник) укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої пункт 3.1. договору було викладено в наступній редакції: Сторона-2 зобов'язується повернути грошові кошти повністю в сумі 2000000,00 грн., отримані від Сторони-1 у якості поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, Стороні-1 в строк до 31 грудня 2015 року. Всі інші умови договору залишились незмінними.

У зв'язку із зміною найменування Сторони-1 з ТОВ "ОСОБА_2 Крим" на ТОВ "ОСОБА_2 Сіті", 17 серпня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Сіті" (Позивач, Сторона-1, Позикодавець) та Приватним підприємством "Транс-Сервіс" (Відповідач, Сторона-2, Позичальник) укладено додаткову угоду № 2 до договору, внесено зміни у найменування Сторони-1. Всі інші умови договору залишились незмінними.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач частково виконав взяті на себе зобов'язання за договором та надав відповідачу поворотну безвідсоткову фінансову допомогу у розмірі 1200000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 424 від 23 червня 2014 року про перерахування ТОВ "ОСОБА_2 Крим" на рахунок ПП "Транс-Сервіс" у якості поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору № ФП 20/0614 від 20.06.2014 року грошових коштів в сумі 1000000,00 грн. та платіжним дорученням № 425 від 25 червня 2014 року про перерахування ТОВ "ОСОБА_2 Крим" на рахунок ПП "Транс-Сервіс" у якості безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору № ФП 20/0614 від 20.06.2014 року грошових коштів в сумі 200000,00 грн..

Вказані обставини також підтверджуються Випискою по особовим рахункам в ПАТ "Альфа-Банк" за 23.06.2014 року про перерахування ТОВ "ОСОБА_2 Крим" на рахунок ПП "Транс-Сервіс" у якості поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору № ФП 20/0614 від 20.06.2014 року грошових коштів в сумі 1000000,00 грн. та Випискою по особовим рахункам в ПАТ "Альфа-Банк" за 25.06.2014 року про перерахування ТОВ "ОСОБА_2 Крим" на рахунок ПП "Транс-Сервіс" у якості поворотної безвідсоткової фінансової допомоги згідно договору № ФП 20/0614 від 20.06.2014 року грошових коштів в сумі 200000,00 грн.

Таким чином, на виконання своїх зобов'язань за договором позивач надав, а відповідач отримав поворотну безвідсоткову фінансову допомогу (позику) у розмірі 1200000,00 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Однак, відповідач, в порушення умов договору, а саме п.п. 2.2.2., 3.1., та взятих на себе зобов'язань, отриману від позивача поворотну безвідсоткову фінансову допомогу (позику) у розмірі 1200000,00 грн., повернув позивачу не в повному обсязі, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем з поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) у розмірі 650000,00 грн.

Так, відповідно до Виписки по особовим рахункам ТОВ "ОСОБА_2 Крим" за 08.10.2014 року у ПАТ "Альфа-Банк" 08.10.2014 року на рахунок позивача від відповідача за платіжним документом № 7125 від 08.10.2014 року у якості повернення фінансової допомоги згідно договору № ФП 20/0614 від 20.06.2014 року надійшли грошові кошти в сумі 500000,00 грн. Крім того, відповідно до Виписки по рахунку ТОВ "ОСОБА_2 Сіті" за 15.10.2015 року у ПАТ "ВТБ Банк" 15.10.2015 року на рахунок позивача від відповідача за документом № 8668 від 15.10.2015 року у якості повернення фінансової допомоги згідно договору № ФП 20/0614 від 20.06.2014 року та додаткової угоди № 2 від 17.08.2015 року надійшли грошові кошти в сумі 50000,00 грн.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача перед позивачем щодо повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (позики) за договором у розмірі 650000,00 грн.

В порядку досудового врегулювання спору позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 11/09/17 від 11.09.2017 року про повернення грошової заборгованості згідно договору на суму 1200000,00 грн. з вимогою розглянути претензію у чотирнадцятиденний строк з моменту отримання даної претензії та у добровільному порядку повернути позику. Дана претензія відповідачем була отримана 19.09.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на вищевикладене, господарський суд приходить до висновку, що сума поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у розмірі 650000,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, порушення відповідачем грошового зобов'язання тягне за собою наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунки позивача 3% річних та інфляційних втрат, та враховуючи те, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у розмірі 650000,00 грн., господарський суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за прострочення повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у розмірі 141006,22 грн. за період 01.01.2016 р. - 24.10.2017 р. та трьох процентів річних за прострочення повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у розмірі 35367,12 грн. за період 01.01.2016 р. - 24.10.2017 р.

Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Господарський суд, розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, керуючись вимогами ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, а також враховуючи положення Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", зазначає наступне.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові суми, що належить відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами. Види забезпечення позову можуть використовуватися господарським судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом.

Суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після

пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно заяви про забезпечення позову позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти Приватного підприємства "Транс-Сервіс", які знаходяться на рахунку 324 в ПАТ "СКАЙ-БАНК", МФО 351254 (попередня назва ПАТ "РЕГІОН-БАНК", МФО 351254), у розмірі ціни позову - 826373,34 грн., посилаючись на вчинення відповідачем дій щодо реалізації свого майна.

Проте, в порушення ст. 33 ГПК України позивачем не було надано до суду доказів вчинення відповідачем певних дій по витрачанню коштів не для здійснення розрахунків з позивачем в межах ціни позову, які би свідчили про те, що не вжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити не можливим виконання рішення господарського суду по даній справі у майбутньому.

За таких обставин господарський суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, господарський суд на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору за подання позову до суду у розмірі 12395,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 629, 1046, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 4-3, 12, 22, 28, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 54, 66, 67, 75, 79, 81, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Транс-Сервіс" (62495, Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, вул. Промислова, буд. 21, ідентифікаційний код 33010796) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Сіті" (61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська (Котлова), буд. 210, ідентифікаційний код 38040914) 650000,00 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги; 141006,22 грн. інфляційних втрат за прострочення повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги; 35367,12 грн. трьох процентів річних за прострочення повернення поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та витрати зі сплати судового збору у розмірі 12395,60 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 11.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_7