ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р.Справа № 922/3490/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши справу

за позовом Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона", м. Херсон
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сан Ойл", м. Харків
про стягнення 1814547,00 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № 02/04-08/142 від 14.02.2017 р.

відповідача ОСОБА_2, довіреність № б/н від 27.11.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Міське комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сан Ойл" (відповідач) на свою користь штрафну санкцію в розмірі 1764980,00 грн., за виключенням ПДВ, у звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за договором № 3/2 про закупівлю бензину та дизельного палива від 03.07.2017 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.10.2017 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 25.10.2017 р. о 12:00 год.

25.10.2017 р. судом розгляд справи було відкладено на 06.11.2017 р. о 12:00 год.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 03.11.2017 р. за вх. № 36189, надав відзив на позовну заяву з додатком, який судом долучено до матеріалів справи. Згідно відзиву на позовну заяву представник відповідача просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі. При цьому у відзиві на позовну заяву представник відповідача вказував про відсутність підстав для притягнення відповідача до передбаченої договором відповідальності.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 06.11.2017 р. за вх. № 36367, надав заяву про збільшення розміру позовних вимог. Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.11.2017 р. прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, у звязку з чим справа розглядається з урахуванням цієї заяви. За таких обставин згідно позову позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сан Ойл" на свою користь штрафну санкцію у розмірі 1814547,00 грн. Також, позивач просить суд витрати по оплаті судового збору покласти на відповідача.

06.11.2017 р. судом розгляд справи було відкладено на 27.11.2017 р. о 11:00 год.

У судовому засіданні призначеному на 27.11.2017 р. о 11:00 год. була оголошена перерва до 06.12.2017 р. о 11:15 год.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 06.12.2017 р. за вх. № 40653, надав письмові пояснення з додатком, які судом долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 06.12.2017 р. за вх. № 40807, надав додаткові письмові пояснення, які судом долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні призначеному на 06.12.2017 р. о 11:15 год. була оголошена перерва до 13:00 год.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною ОСОБА_2 України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд встановив наступне.

03 липня 2017 року між сторонами був укладений договір № 3/2 про закупівлю бензину та дизельного палива (надалі договір).

Пунктом 1.1. договору було передбачено, що постачальник (відповідач) зобовязується у ІІ півріччі 2017 року поставити замовнику (позивачу) товар, що зазначений у додатку № 1, який є невідємною частиною цього договору, а замовник (позивач) прийняти і оплатити товар.

Згідно додатку № 1 до договору, укладеного між сторонами, вартість пального за одиницю товару становила:

Бензин А-92 21,00 грн.;

Бензин А-95 21,10 грн.;

Дизельне пальне 18,90 грн.

Згідно позову позивач вказує, що відповідно до п. 4, 6 Тендерної пропозиції, гарантійний термін, протягом якого ТОВ ТД Сан Ойл погодилось дотримуватись вищезазначеної запропонованої ціни, становить 90 днів.

Пунктом 3.1. договору було передбачено, що ціна договору становить 2474857,00 грн., у т.ч. ПДВ становить 412476,17 грн.

Згідно п. 3.2. договору, постачальник зобов'язується поставити замовнику товар по цінам, що склалися на АЗС постачальника на момент заправки автотранспортного засобу, але не більшими ніж вказано у додатку № 1.

Пунктом 3.3. договору передбачалося, що ціна договору може бути змінена за взаємною згодою сторін.

У разі збільшення ціни за одиницю товару різниця між запропонованою ціною учасника за результатами аукціону (аукціонна ціна) та фактичною ціною за одиницю товару на відповідній АЗС міста Херсона в день проведення аукціону зберігається на весь період дії договору (п.3.4. договору).

Пунктом 4.1. договору було передбачено, що здійснення попередньої оплати не передбачається. Розрахунки здійснюються по факту поставки товару з відстроченням платежу до 30 банківських днів включно.

Відповідно до п. 5.1. договору строк (термін) поставки товарів: протягом ІІ півріччя 2017 року.

Згідно п. 5.2. договору місце поставки (передачі) товарів: товар має поставлятись частинами протягом 24 години за письмовою або усною (в телефоном режимі) заявкою замовника на АЗС м. Херсона та по трасах: Херсон-Київ, Херсон-Одеса, Херсон-Львів, Херсон-Запоріжжя. Заправлення бензином та дизельним пальним здійснюється на підставі наливних карт або бланків дозволу.

Також, відповідно до п. 6.3.1. договору, постачальник був зобов'язаний забезпечити поставку товарів, у строки встановлені цим договором.

Згідно положень п. 7.3. договору, у разі невиконання взятих на себе зобов'язань, або розірвання договору за ініціативи постачальника до нього застосовується штрафна санкція у розмірі вартості невиконаних зобов'язань за весь період на який укладено договір.

Пунктом 10.1. договору передбачалося, що цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017 року, а в частині фінансових зобовязань до повного їх виконання.

У пункті 11.2. договору було передбачено, що згідно з ч. 4 статті 36 Закону Про публічні закупівлі істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами у повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, постачальником було відпущено замовнику за договором товару на загальну суму 297400,00 грн., що підтверджується: видатковими накладними та актами приймання-передачі талонів: №15312 від 03.07.2017 р., №15553 від 10.07.2017 р., №15753 від 18.07.2017 р.

Також, між сторонами був складений акт звірки взаєморозрахунків за період 01.07.2017 - 30.09.2017, відповідно до якого за час дії договору постачальником було відпущено замовнику товару на загальну суму 297400,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з вих. № 721/1 від 21.07.2017 р. звернувся до позивача з повідомленням про неможливість здійснення поставки за договором на поточних умовах, у звязку з підвищенням рівню цін заводів-виробників нафтопродуктів. При цьому відповідач пропонував збільшити з 21.07.2017 р. вартість товару за договором, посилаючись на експертний Висновком ТПП №Ц-549.

Листом № 02/04-2/1171 від 26.07.2017 р. позивач висловив відповідачу свій рішучий протест на пропозицію щодо збільшення ціни на товар за договором та повідомив, що не відвантаження нафтопродуктів у відповідності до умов укладеного договору призведе до зупинки роботи підприємства позивача. За таких обставин позивач пропонував відповідачу у найкоротшій термін переглянути цінову політику та відновити постачання бензину та дизельного палива. Також, позивачем у листі № 02/04-2/1171 вказувалося, що в іншому випадку позивач буде вимушений розірвати договір та звернутися до правоохоронних органів.

Листом № 240 від 28.07.2017 р. з експертним висновком ТПП №Ц-549 від 10.07.2017 р. відповідач вказував, що на ринку світлих нафтопродуктів відбулись значні коливання цін порівняно із цінами на товар, що існували на момент проведення тендеру та укладення договору. За таких обставин відповідач просив позивача розглянути можливість збільшення вартості товару, що поставляється за договором, у звязку з чим додав до вказаного листа проект відповідної додаткової угоди на підвищення цін на товар до рівня цін, що склалися на момент заправки автотранспорту, але не більш як на 10 відсотків відповідно до умов договору, а саме:

Бензин А-92 - 22.70 грн.;

Бензин А-95 23,21 грн.;

Дизельне пальне 20,79 грн.

10 серпня 2017 р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 02/04-08/1312 про сплату штрафної санкції на підставі п.7.3. договору з посиланням на те, що відмова відповідача у наданні 28.07.2017 р. паливно-мастильних матеріалів порушує, як умови договору, так і тендерної пропозиції відповідача, що ставить під загрозу діяльність позивача.

В процесі розгляду справи позивачем був наданий до суду лист Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона" № 02/04-08/1218 від 31.07.2017 р. згідно яким позивач повідомляв відповідача, що у випадку не відновлення поставок протягом 24 годин з моменту отримання цього листа, позивач достроково розриває даний договір та вважає його розірваним через 24 години з моменту отримання відповідачем даного листа на підставі п.6.2.1. договору.

У додаткових поясненнях від 06.12.2017 р. вх.№ 40807 представник відповідача вказував, що наданий представником позивача до матеріалів справи лист від 31.07.2017 р. № 02/04-08/1218 про розірвання договору відповідач не отримував.

При цьому, суд зазначає, що наданий разом з листом № 02/04-08/1218 до матеріалів справи фіскальний чек не містить відомостей про те, що особі, яка у ньому зазначена, було направлено саме цей лист, а є лише розрахунковим документом і підтверджує лише факт надання послуги відділенням поштового зв'язку, а роздруківка з сайту УДППЗ Укрпошта не є належним доказом отримання відповідачем саме листа позивача № 02/04-08/1218 від 31.07.2017 р.

Разом з цим, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази невиконання відповідачем заявок позивача за договором та обсягів невиконаних зобов'язань, зазначених у цих заявках.

Крім того, суд зазначає, що надані представником позивача до матеріалів справи додаткові пояснення (вх.№ 36337 від 06.11.2017 р.) з доданими документами, які, на думку позивача, свідчать про неправомірність підвищення цін на товар, не підтверджують порушення відповідачем умов договору.

Також, суд зазначає, що постійне збільшення цін на нафту та нафтопродуктів на світових ринках є підставою для погодження питання збільшення вартості одиниці палива відповідно до умов укладено договору. Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 01.06.2017 р. по справі № 910/17438/16.

З огляду на вищевикладені обставини господарський суд вважає, що матеріалами справи не підтверджуються невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором № 3/2 про закупівлю бензину та дизельного палива від 03.07.2017 р.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази розірвання договору за ініціативи відповідача (постачальника), та те, що матеріалами справи не підтверджується невиконання відповідачем (постачальником) своїх зобовязань за договором, господарський суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача штрафної санкції у розмірі 1814547,00 грн. на підставі п. 7.3. договору № 3/2 про закупівлю бензину та дизельного палива від 03.07.2017 р.

Таким чином, позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованим, у звязку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 628, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 11.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_3