ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Справа № 915/379/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя суддіПоляк О.І.(доповідач), Корсак В.А., Коробенко Г.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуФізичної особи-підприємця Надулич Анни Григорівни
на ухвалуОдеського апеляційного господарського суду від 21.08.2017
у справі№ 915/379/17 Господарського суду Миколаївської області
за позовомЗаступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі: 1)Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області; 2)Миколаївської обласної державної адміністрації;
доФізичної особи-підприємця Надулич Анни Григорівни
про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, відновлення стану земельної ділянки та повернення земельної ділянки
у судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача-1: не з'явився;

від позивача-2: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від прокуратури: прокурор відділу ГП України - Паршутіна Ю.А.;

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області, Миколаївської обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до Приватного підприємця Надулич Анни Григорівни про: дострокове розірвання договору оренди землі від 24.12.2004, укладений між Новоодеською районною державною адміністрацією та Приватним підприємцем Надулич А.Г., який зареєстрований у Новоодеському відділі Миколаївської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №02; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, шляхом знесення об'єктів нерухомості на земельній ділянці кадастровим номером :08:005:0001, розташованій на території Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області за власний рахунок; повернення у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 50 га (із них 21,56 га пасовищ, 25,56 га під ставками, 0,23 га під гідротехнічними спорудами, 0,14 га під господарськими шляхами та проїздами, 2,51 га низинні болота), яка розташована на території Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, кадастровий номер :08:005:0001.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12.07.2017 (суддя Семенчук Н.О.) позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим у справі рішенням, Фізична особа-підприємець Надулич Анна Григорівна звернулась до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.07.2017, яка ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 повернута скаржнику без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з ненаданням доказів направлення копії апеляційної скарги іншим сторонам у справі.

19.08.2017 Фізична особа - підприємець Надулич Анна Григорівна вдруге звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.07.2017.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 (головуючий суддя - Разюк Г.П., судді - Діброва Г.І., Колоколов С.І.) апеляційну скаргу повернуто заявнику без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з ненаданням доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Не погоджуючись із прийнятою у справі ухвалою, Фізична особа - підприємець Надулич Анна Григорівна звернулась до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосуванням апеляційним судом абз. 4 підпункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 21.08.2017, справу направити до апеляційного суду для здійснення апеляційного провадження.

Відповідно до протоколу Вищого господарського суду України від 04.12.2017, у зв'язку відпусткою судді Яценко О.В, для розгляду касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Надулич Анни Григорівни у справі №915/379/17 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляк О.І., судді - Корсак В.А., Коробенко Г.П.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів частини 3 статті 94 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору. Недотримання цієї вимоги є підставою для повернення апеляційної скарги з посиланням на пункт 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги, ставка судового збору, що підлягає сплаті за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (абзац 1 частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір", у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги).

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, у якості доказу сплати судового збору за її подання відповідачем додано квитанцію №0.0.811700845.1 від 20.07.2017 на суму 5 280,00 грн.

Натомість, за висновком апеляційного суду, скаржник при зверненні до Одеського апеляційного господарського суду з цією апеляційною скаргою повинен був сплатити судовий збір у розмірі 18 950х110/100=20 845,00 грн. Відтак, сплата судового збору у розмірі меншому, ніж це передбачено законом слугувала підставою для повернення апеляційної скарги без розгляду.

Переглядаючи справу у касаційному порядку, колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитись із висновками апеляційного суду щодо характеру позовних вимог та проведеного ним розрахунку суми судового збору у зв'язку з наступним.

Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, останній виходив з того, що прокурором у справі заявлено три позовні вимоги, дві з яких - про дострокове розірвання договору оренди землі та про відновлення стану земельної ділянки мають немайновий характер, а вимога про повернення земельної ділянки є майновою вимогою, оскільки відповідно до 181 Цивільного кодексу України земельна ділянка є нерухомим майном і має грошову оцінку.

Водночас, постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що статтею 55 Господарського процесуального кодексу України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

При цьому, господарським судам слід враховувати, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Як убачається із характеру заявлених прокурором позовних вимог, вимога про повернення земельної ділянки обумовлена достроковим розірванням договору оренди землі, відтак, не може вважатися майновою, оскільки як похідна від вимоги про дострокове розірвання договору, спрямована на урегулювання правовідносин сторін у разі її задоволення.

Таким чином, усі три із позовних вимог є немайновими. Відтак, розмір судового збору за подання апеляційної скарги складає 5280,00 грн (1600,00 * 3 * 110%). Саме у цьому розмірі апелянт сплатив судовий збір, що підтверджується квитанцією №0.0.811700845.1 від 20.07.2017.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд безпідставно повернув подану відповідачем апеляційну скаргу від 09.08.2017, а винесена ним ухвала від 21.08.2017 суперечить приписам статі 55, частини 3 статті 94, пункту 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, а також абз. 4 підпункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір". Доводи заявника касаційної скарги є обґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 у справі №915/379/17 з направленням справи до господарського суду апеляційної інстанції для здійснення апеляційного провадження.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Надулич Анни Григорівни на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 у справі №915/379/17 задовольнити.

Ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 у справі №915/379/17 скасувати.

Справу передати на розгляд до Одеського апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді В.А. Корсак

Г.П. Коробенко