ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Справа № 5023/1936/11

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В., суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

ПАТ НАК "Нафтогаз України" - ОСОБА_1 (дов. № 14-85 від 14.04.2017)

КП "Харківські теплові мережі" - ОСОБА_2 (дов. № 38-4055/391 від 27.12.2010)

Представник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції: ОСОБА_3 (дов. № 117 від 29.12.2016)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків (вх. №3561 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.11.17 у справі № 5023/1936/11

за скаргою ПАТ НАК "Нафтогаз України" на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 28826132

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", с. Подвірки

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків

про стягнення 1339224,25 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.11.2017 у справі № 5023/1936/11 клопотання ПАТ НАК "Нафтогаз України" про поновлення пропущеного процесуального строку для подачі скарги на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень задоволено та поновлено процесуальний строк для подачі скарги на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 28826132.

Скаргу ПАТ НАК "Нафтогаз України" на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень (вх. № 197) - задоволено.

Визнано незаконними дії Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 28826132.

Визнано недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 28826132, яку винесено 14.07.2017р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4

КП Харківські теплові мереж звернулось з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Харківської області від 10.11.2017 у справі № 5023/1936/11, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні скарги ПАТ НАК "Нафтогаз України" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо винесення постанови від 14.07.2017 про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП № 28826132 з виконання наказу

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що виходячи з вимог пункту 10 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження ВП № 28826132, де стягувачем є НАК «Нафтогаз України», а боржником теплопостачальне підприємство КП «Харківські теплові мережі», що включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, підлягає зупиненню. Апелянт вважає, що застосування частини 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" до виконавчих проваджень, де не стягується заборгованість за природний газ з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), є порушенням пункту 10 частини 1 статті 34 цього Закону, який крім стягувачів (постачальників природного газу) НАК «Нафтогаз України», ДК «Газ України», передбачає інших стягувачів, що не є постачальниками природного газу ПАТ «Укррансгаз», постачальників електричної енергії, тобто не ставить зупинення вчинення виконавчих дій в залежність від предмету стягування. Таким чином, як зазначає апелянт, дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області по зупиненню виконавчого провадження ВП № 28826132 є законними та правомірними.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції законною та такою, що прийнята у відповідності з нормами чинного законодавства. Позивач в обґрунтування відсутності підстав щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 28826132 зазначає, що заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника на підставі рішення господарського суду Харківської області у справі № 5023/1936/11, виникла не у звязку з несвоєчасністю розрахунків останнього за спожиті енергоносії, а у звязку з несвоєчасністю розрахунків за поставлений товар у вигляді теплової енергії, отже вона не може бути врегульована за процедурами Закону України від 03.11.2016 № 1730 «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Позивач також звертає увагу на те, що виконавче провадження з примусового виконання рішення у справі № 5023/1936/11 було розпочато ще у вересні 2011 року і триває протягом 6 років, та за відсутності можливості вжиття заходів врегулювання заборгованості згідно з положеннями закону № 1730, зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 28826132 втрачає свій практичний сенс і створює додаткову можливість для боржника для ухилення від виконання загальнообовязкового судового рішення.

Представник державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області відзиву на апеляційну скаргу не надав, в судовому засіданні в судовому засіданні зазначив, що не згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її незаконною та необґрунтованою з тих мотивів, що на його думку, судом неповно з'ясовані обставини, які мають значення для справи, вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм чинного законодавства, просить ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати, задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача та у відзиві на неї доводи позивача, вислухавши доводи представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Харківської області від 02.06.2011 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Комунального підприємства „Харківські теплові мережі" на користь ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" 1 027 562,62 грн. інфляційних втрат, 311 661,63 грн. 3% річних, 13 392,24 грн. витрат по сплаті держмита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. На виконання рішення судом видано відповідний наказ.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.08.2011 рішення господарського суду Харківської області від 02.06.2011 по справі №5023/1936/11 змінено. Позов задоволено частково. Стягнуто з КП "Харківські теплові мережі" на користь ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" 311 661,63 грн. 3% річних, 1010939,86 грн. інфляційних втрат, 13 226,01 грн. витрат по сплаті держмита та 213,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В частині позовних вимог щодо стягнення 16 622,76 грн. інфляційних втрат в позові відмовлено.

21.09.2011 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрите виконавче провадження № 28826132 з виконання наказу господарського суду Харківської області по справі № 5023/1936/11 про стягнення з боржника на користь Відкритого акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", правонаступником якого є скаржник, інфляційних в розмірі 1010939,86 грн., 3% річних в розмірі 311661,63 грн., 13226,01 грн. державного мита, 213,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою суду від 05.03.2014 замінено сторону виконавчого провадження у справі № 5023/1936/11 - Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" () на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" ().

14.07.2017р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області прийнято постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 28826132 з підстав, передбачених п.10 ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження.

В якості правових підстав зазначено, що боржник - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", перебуває у Реєстрі теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії субєктів господарювання відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, тому вчинення виконавчих дій з примусового виконання має бути зупинене на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" до закінчення терміну дії зазначених обставин.

10 серпня 2017 року до суду надійшло клопотання ПАТ НАК "Нафтогаз України", в якому останній просив суд поновити процесуальний строк для подачі скарги та скарга на дії Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень (вх. № 197), в якій скаржник просив суд:

- визнати незаконними дії Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 28826132;

- визнати недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 28826132, яку винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4

Скарга обґрунтована тим, що заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника на підставі рішення господарського суду Харківської області по справі № 5023/1936/11, виникла не у звязку з несвоєчасністю розрахунків останнього за спожитий природний газ, а у звязку з несвоєчасністю розрахунків за отриману теплову енергію на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється установам та організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджеті № 385 від 07.11.2008, а тому не підпадає під дію норм Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. Так, відповідно до абз.5 ч.1 ст.1 цього Закону під заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону розуміється кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, тоді як правова природа виникнення заборгованості боржника у спірних правовідносинах не повязана з постачанням останньому природного газу.

Розглянувши клопотання ПАТ НАК Нафтогаз України про поновлення пропущеного процесуального строку для подачі скарги на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень, суд першої інстанції дійшов висновку про його задоволення, враховуючи те, що заявником пропущено процесуальний строк подання скарги на дії державної виконавчої служби лише на один день; у поданому клопотанні про поновлення пропущеного строку заявник обґрунтував дату отримання постанови державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій, з якої має обчислюватися строк, коли заявник дізнався про порушення його прав, а також поважність пропуску строку.

Разом з цим, зважаючи на те, що заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника на підставі рішення господарського суду Харківської області у справі № 5023/1936/11, виникла за поставку теплової енергії, а не за спожитий природний газ чи електричну енергію, як того вимагають норми відповідного Закону, суд першої інстанції вважав, що наявність цього боргу не є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", і ця заборгованість має бути стягнута у загальному порядку. Таким чином суд дійшов висновку, що скарга ПАТ НАК "Нафтогаз України" на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень (вх. № 197) є обґрунтованою, правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів повністю погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Статтями 6, 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, в тому числі виконавчої, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Питання, пов'язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, загалом врегульовано, зокрема, Законом України "Про виконавче провадження". Так, пунктом 5 частини першої статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об'єктивності.

Положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 115 ГПК України, рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 11 Закону "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Згідно ч. 4 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.06.17 № 152 Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" включене до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (абз. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії").

Суд звертає увагу на те, що Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII (далі Закон) визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення; поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (ст. 2 цього Закону).

Відповідно абз. 5, 8 частини 1 статті 1 цього Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню, є, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; постачальник природного газу - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та її дочірня компанія "Газ України".

Спожиті енергоносії - спожиті природний газ, електрична енергія (абз. 10 частина 1 статті 1 Закону).

Таким чином, виходячи з аналізу вищезазначених норм, для прийняття рішення про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець повинен встановити наступні обставини: чи є стягувачем у виконавчому провадженні НАК "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", ПАТ "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржником - підприємство, що виробляє теплову енергію, транспортує та постачає теплову енергію, надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємство централізованого водопостачання та водовідведення, що надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення; чи включено боржника до відповідного реєстру; чи стягується за рішенням суду заборгованість такого боржника за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 р. для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ) перед постачальником такого природного газу.

Матеріали справи свідчать, що предметом спору у справі № 5023/1936/11 було стягнення інфляційних в розмірі 1010939,86 грн. та 3% річних в розмірі 311661,63 грн., нарахованих на заборгованість за договором купівлі-продажу теплової енергії, що поставлялася установам та організаціям, які фінансувалися з державного та місцевих бюджетів № 385 від 07.11.2008, яка виникла не у звязку з несвоєчасністю розрахунків КП ХТС за спожитий природний газ, а у звязку з несвоєчасністю розрахунків за теплову енергію.

Оскільки вказана заборгованість виникла за поставку теплової енергії, а не за спожитий природний газ чи електричну енергію, як того вимагають норми відповідного Закону, суд вважає, що наявність цього боргу не є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій на підставі положень п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 4 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, варто звернути увагу на те, що в абз. 2 вказаної постанови про зупинення вчинення виконавчих дій державний виконавець, обґрунтовуючи наявність підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, посилається на те, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду. Тобто фактично мотивувальна частина постанови містить посилання на положення частини 4 статті 34 Закону України Про виконавче провадження.

Cуд також враховує правову позицію, викладену в постанові Конституційного суду України від 13.12.2012 у справі №18-рп/2012, в якій зазначено, що зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень полягає у відстроченні виконання судового рішення на певний строк, має відповідати принципу верховенства права та здійснюватися у випадках і на підставі, визначених законом.

Запроваджуючи названий механізм правового регулювання, законодавець установив, що не зупиняється здійснення щодо підприємств паливно-енергетичного комплексу, внесених до Реєстру, виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у звязку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості зі сплати внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України (частина третя статті 37 Закону № 606, абзац шостий пункту 3.7 статті 3 Закону № 2711).

Крім того, Конституційний Суд України зазначив про те, що наведений перелік підстав, за яких не зупиняється виконавче провадження, не є вичерпним, оскільки підприємства паливно-енергетичного комплексу, внесені до Реєстру, залишаються субєктами господарських, трудових та інших правовідносин, не повязаних з розрахунками за енергоносії.

За таких обставин, враховуючи, що заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника на підставі рішення господарського суду Харківської області у справі № 5023/1936/11 виникла не у звязку з несвоєчасністю розрахунків останнього за спожитий природний газ, а у звязку з несвоєчасністю розрахунків за теплову енергію, то ця заборгованість має бути стягнута у загальному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що скарга ПАТ НАК "Нафтогаз України" на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень (вх. № 197) є обґрунтованою, правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

У відповідності до частини 1 статті 121-2 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Згідно з частиною 3 статті 121-2 ГПК України, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п. 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

На підставі викладеного, суд першої інстанції правомірно задовольнив скаргу ПАТ НАК "Нафтогаз України" на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень (вх. № 197) та визнав незаконними дії Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі відділу примусового виконання рішень щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 28826132; визнав недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 28826132, яку винесено 14.07.2017 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4

Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Харківської області від 10.11.2017 у справі № 5023/1936/11 винесена при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм процесуального права і підстави для її скасування відсутні, в звязку з чим, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 106 ГПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 10.11.2017 у справі № 5023/1936/11 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Медуниця О.Є.