Р І Ш Е Н Н Я

05 грудня 2017 року Справа № 913/783/17

Провадження №1/913/783/17

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Автоспецгрупп», м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 1024010 грн. 52 коп.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання Богуславська Є.В.

В засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, представник за довіреністю від 04.10.2017;

від відповідача ОСОБА_3, представник за довіреністю від 03.01.2017 № СА/765/17;

Суть спору: про стягнення боргу в сумі 952004 грн. 59 коп., який утворився при розрахунках за договором на надання транспортних послуг навантажувача від 27.12.2016 № 40-СА-АБ, 16571 грн. 14 коп. інфляційних втрат, 10697 грн. 44 коп. 3% річних та 44737 грн. 35 коп. пені (з урахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог, яка по суті є заявою про зменшення розміру цих вимог) .

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків щодо причин виникнення спору між ними.

Так, між позивачем ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Автоспецгрупп» (підрядником) та відповідачем - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» (замовником) було укладено договір № 40-СА-АБ на надання транспортних послуг навантажувача від 27.12.2016.

За умовами цього договору позивач прийняв на себе зобовязання надати транспортні послуги навантажувачем з обємом ковша не менш 3,6 м3 РН 956, LG 956 L (або аналог) з переміщення готової вугільної продукції, відходів вуглезбагачення, формування породних відвалів (складські операції та транспортна обробка вантажів) по обєктах ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» (п. 1.1 договору).

Також у відповідності до умов п.п. 1.2 договору замовник взяв на себе зобовязання здійснити оплату за транспортні послуги в порядку, передбаченому умовами цього договору.

Щодо строку дії договору, то п. 8.1 його визначено сторонами з 01.01.2017 до 31.12.2017.

Крім цього, сторони обумовили, що замовник надає підряднику планове щомісячне замовлення на послуги техніки (додаток № 1 до договору). Підрядник зобовязується отримувати замовлення у замовника до 25 числа місяця, що передував місяцю, в якому будуть надаватися послуги (п. 2.1.1 договору).

Згідно п. 3.1 та п. 3.1.9 договору при наданні транспортних послуг підрядник приймає на себе зобовязання щомісячно, не пізніше 2 числа (включно) наступного місяця за звітним надавати акти приймання-передачі наданих послуг, рахунки на оплату з наданням товарно-транспортних документів, підписаних замовником.

На виконання умов договору замовник має приймати надані послуги та своєчасно здійснювати їх оплату (п. 3.2 та п. 3.2.1 договору).

Відповідно до п. 4.4 договору оплата послуг, наданих підрядником у відповідному місяці, здійснюється замовником протягом 5 робочих днів на 90 календарний день з дати підписання обома сторонами акту здачі-приймання наданих послуг та отримання рахунку від підрядника шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок підрядника, зазначений в цьому договорі.

Як свідчать матеріали справи, в обґрунтування позову позивач посилається на факти підписання між ним та відповідачем наступних актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 2 від 10.01.2017 на суму 91383 грн. 84 коп., № 3 від 10.01.2017 на суму 26877 грн. 60 коп., № 6 від 20.01.2017 на суму 107510 грн. 40 коп., № 7 від 20.01.2017 на суму 16126 грн. 56 коп., № 8 від 20.01.2017 на суму 16126 грн. 56 коп., № 9 від 20.01.2017 на суму 10751 грн. 04 коп., № 10 від 31.01.2017 на суму 37628 грн. 64 коп., № 11 від 31.01.2017 на суму 11288 грн. 59 коп., № 12 від 31.01.2017 на суму 118261 грн. 44 коп., № 14 від 10.02.2017 на суму 37628 грн. 64 коп., № 15 від 10.02.2017 на суму 10751 грн. 04 коп., № 16 від 10.02.2017 на суму 107510 грн. 40 коп., № 19 від 20.02.2017 на суму 107510 грн. 40 коп., № 20 від 20.02.2017 на суму 32253 грн. 12 коп., № 21 від 20.02.2017 на суму 37628 грн. 64 коп., № 23 від 28.02.2017 на суму 86008 грн. 32 коп., № 24 від 28.02.2017 на суму 5375 грн. 52 коп., № 25 від 28.02.2017 на суму 10751 грн. 04 коп., № 29 від 10.03.2017 на суму 43004 грн. 16 коп., № 30 від 10.03.2017 на суму 10751 грн. 04 коп., № 31 від 10.03.2017 на суму 5375 грн. 52 коп., № 32 від 14.03.2017 на суму 16126 грн. 56 коп., № 33 від 14.03.2017 на суму 5375 грн. 52 коп., а усього на суму 952004 грн. 59 коп.

Позивач зазначає про відсутність оплати цих актів у встановлений договором строк та просить стягнути 952004 грн. 59 коп., тому суд виходить з цієї суми боргу за надані послуги.

Також позивачем заявлено до стягнення додаткові вимоги у сумах 10697 грн. 44 коп. 3% річних (за період з 19.04.2017 по 30.09.2017), 16571 грн. 14 коп. інфляційних нарахувань (за період з травня по серпень 2017 року) на підставі ст. 625 ЦК України та 44737 грн. 35 коп. пені.

Відповідач відзив щодо суті спору не надав, позовні вимоги не оспорив, оскільки за листами від 23.10.2017 та 23.11.2017 звернувся до суду з клопотанням про припинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України, яке мотивоване посиланням на умови п. 6.5 договору на надання транспортних послуг навантажувача від 27.12.2016 № 40-СА-АБ, згідно з яким усі спори, які виникають між сторонами у звязку з невиконанням цього договору або які стосуються його зміни, припинення, недійсності, підлягають розгляду та вирішуються в третейському суді для розгляду конкретного спору (третейський суд «ad hoc»).

Позивач у запереченнях на вказане клопотання доводи відповідача відхиляє та посилається на відсутність волі обох сторін на передачу спору третейському суду та неможливість позбавлення його конституційного права на звернення до господарського суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 11128 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

18.10.2017 Судовою палатою у господарських справах та Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України було прийнято постанову по справі № 910/8318/16 (№ 3-133гс-17), в якій, зокрема, зазначено, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав. У звязку з викладеним у сторін існує виключно правова можливість, а не обовязок звертатися до третейського суду. При цьому обмеження права звернення до господарського суду не допускається. Відсутність взаємної згоди саме сторін спору на його вирішення комерційним судом (арбітражем), оформленої відповідним арбітражним застереженням, незалежно від попередньої домовленості про це, виключає можливість розгляду спору таким судом.

Доводи відповідача про те, що у згаданій справі інші фактичні обставини, оскільки лише одна сторона звернулась з відповідним клопотанням, а тому таку правову позицію не може бути застосовано судом у порядку ст. 11128 ГПК України, судом відхиляються.

Так, відповідач, не звернув уваги, що у мотивувальній частині прийнятого рішення Верховний Суд України значну увагу приділив посиланням на ч. 2 ст. 124 Конституції України, ст. ст. 7, 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 3 ст. 1 ГПК України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Оскільки позивач у справі звернувся до суду з позовом та у ході його розгляду заперечує проти передачі спору на розгляд третейського суду, з урахуванням вище викладеного суд залишає без задоволення клопотання відповідача про припинення провадження у справі та розглядає спір на загальних підставах.

Оцінивши матеріали справи, доводи сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Так, правове регулювання договірних зобовязань щодо надання послуг здійснюється главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

У відповідності до ст. 903 ЦК України, яка регулює проведення оплати за договором про надання послуг, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як було встановлено при розгляді справи, належне виконання позивачем зобов'язань по виконанню транспортних послуг, передбачених договором № 40-СА-АБ від 27.12.2016 підтверджено підписаними сторонами актами № 2 від 10.01.2017 на суму 91383 грн. 84 коп., № 3 від 10.01.2017 на суму 26877 грн. 60 коп., № 6 від 20.01.2017 на суму 107510 грн. 40 коп., № 7 від 20.01.2017 на суму 16126 грн. 56 коп., № 8 від 20.01.2017 на суму 16126 грн. 56 коп., № 9 від 20.01.2017 на суму 10751 грн. 04 коп., № 10 від 31.01.2017 на суму 37628 грн. 64 коп., № 11 від 31.01.2017 на суму 11288 грн. 59 коп., № 12 від 31.01.2017 на суму 118261 грн. 44 коп., № 14 від 10.02.2017 на суму 37628 грн. 64 коп., № 15 від 10.02.2017 на суму 10751 грн. 04 коп., № 16 від 10.02.2017 на суму 107510 грн. 40 коп., № 19 від 20.02.2017 на суму 107510 грн. 40 коп., № 20 від 20.02.2017 на суму 32253 грн. 12 коп., № 21 від 20.02.2017 на суму 37628 грн. 64 коп., № 23 від 28.02.2017 на суму 86008 грн. 32 коп., № 24 від 28.02.2017 на суму 5375 грн. 52 коп., № 25 від 28.02.2017 на суму 10751 грн. 04 коп., № 29 від 10.03.2017 на суму 43004 грн. 16 коп., № 30 від 10.03.2017 на суму 10751 грн. 04 коп., № 31 від 10.03.2017 на суму 5375 грн. 52 коп., № 32 від 14.03.2017 на суму 16126 грн. 56 коп., № 33 від 14.03.2017 на суму 5375 грн. 52 коп., а усього на суму 952004 грн. 59 коп.

У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватись належним чином, зокрема, відповідно до умов договору.

Як передбачено ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідач у встановлений умовами договору строк борг не сплатив.

Таким чином матеріалами справи підтверджений факт прострочення виконання відповідачем зобов'язань по оплаті послуг на загальну суму 952004 грн. 59 коп., які стягуються на користь позивача.

Вимоги про стягнення 10697 грн. 44 коп. 3% річних (за період з 19.04.2017 по 30.09.2017) та 16571 грн. 14 коп. інфляційних нарахувань (за період з травня по вересень 2017 року) є обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству, у т.ч. ст. 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо вимог по пені, то така відповідальність передбачена п. 7.6 договору від 27.12.2016 № 40-СА-АБ за порушення замовником строків оплати транспортних послуг, які надані підрядником за договором та прийняті замовником без зауважень, за письмовою вимогою підрядника, сплачується пеня в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За належним розрахунком позивача (арк. справи 193) пеня складає 44737 грн. 35 коп.

Втім, на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України суд зменшує суму штрафних санкцій до 5000 грн. 00 коп., оскільки ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» знаходиться на частині території Луганської області, яка тимчасово не контролюється українською владою, у березні 2017 року відбулись факти захоплення підприємства та втрата його майна (виробничих потужностей), що є загальновідомим та не потребує доведення.

Позивач по цій справі здійснив розрахунок пені за період з квітня 2017 року, тобто за період після настання вказаних обставин.

З урахуванням викладеного позов підлягає задоволенню на суми 952004 грн. 59 коп. боргу, 10697 грн. 44 грн. 3% річних, 16571 грн. 14 коп. інфляційних нарахувань та 5000 грн. 00 коп. пені з віднесенням на відповідача судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України. У задоволенні решти вимог по пені слід відмовити.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду з позовом позивачем зайве сплачено 39 грн. 37 коп. судового збору, який підлягає поверненню разом із частиною судового збору зі зменшеної частини позову, про що позивач має подати заяву у відповідності до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, п. 3 ст. 83, 84, 85, 11128 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гоголя, буд. 24А, ідент. код 37596090 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Автоспецгрупп», м. Київ, вул. Івана Кудрі, буд. 5, ідент. код 38472131 952004 грн. 59 коп. боргу, 10697 грн. 44 грн. 3% річних, 16571 грн. 14 коп. інфляційних нарахувань, 5000 грн. 00 коп. пені та 15360 грн. 16 коп. судового збору, видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У решті вимог по пені відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.12.2017.

Суддя Н.М.Зюбанова