РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017Справа № 910/20779/17

За позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія

«ІНГО Україна»

до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське»

про стягнення 5 469,70 грн.

Суддя Удалова О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача Гаркуша Г.В. (довіреність № 3 від 01.01.2017 р.)

від відповідача не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (далі - ПрАТ «СТ «Іллічівське», відповідач) про стягнення 5 469,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», на підставі договору добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 310592881.14 від 08.07.2014 р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплатив страхове відшкодування, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України набув право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільно-правова відповідальність особи, з вини якої трапилась ДТП, була застрахована відповідачем - ПрАТ «СТ «Іллічівське», позивач направив останньому заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Враховуючи, що відповідачем не відшкодована заявлена сума, позивач просить стягнути з відповідача шкоду в розмірі 5 469,70 грн. у судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.11.2017 р. порушено провадження у справі № 910/20779/17 та призначено її до розгляду на 07.12.2017 р.

04.12.2017 р. від Моторного (транспортного) страхового бюро України через відділ автоматизованого діловодства суду надійшла відповідь на судовий запит з відомостями про умови страхування цивільно-правової відповідальності особи, винної у ДТП, за полісом АІ № 4473755.

У судовому засіданні 07.12.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі, надав власне письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору в провадженні іншого компетентного органу.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, вимог ухвали суду від 23.11.2017 р. про надання відзиву на позовну заяву не виконав.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, та наявність у матеріалах справи доказів необхідних і остатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

08.07.2014 р. між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник, вигодонабувач) був укладений договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 310592881.14 (далі - договір добровільного страхування), згідно з умовами якого були застраховані зокрема й майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володіння, користування і розпорядження транспортним засобом - автомобілем марки Nissan Juke, державний номерний знак НОМЕР_1.

08.04.2015 р. ОСОБА_3, керуючи автомобілем Nissan Qashqai, державний номерний знак НОМЕР_2, скоїв ДТП в м. Києві по вул. Новокостянтинівська 13/10 за участю автомобіля Nissan Juke, державний номерний знак НОМЕР_1. Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 07.05.2015 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340,00 грн.).

На підставі рахунку № 02263 від 09.04.2015 р. на суму 5 469,70 грн. був складений страховий акт № 127258 від 10.04.2015 р., згідно з яким розмір збитків становить 5 469,70 грн.

20.04.2015 р. на виконання умов договору добровільного страхування страховик - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» сплатив страхувальнику - ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 5 469,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3100.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків (п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент скоєння ДТП була застрахована у відповідача - ПрАТ «СТ «Іллічівське» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ № 4473755.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, на підставі вищезазначених норм чинного законодавства та у зв'язку з укладенням полісу АІ № 4473755 відповідач прийняв на себе обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну третім особам внаслідок експлуатації автомобіля Nissan Qashqai, державний номерний знак НОМЕР_2.

02.10.2015 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 3925 від 29.09.2015 р. про виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 5 469,70 грн., яку відповідач отримав 05.10.2015 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 768, проте вказану суму позивачу не сплатив та доказів протилежного суду не надав.

Суд зазначає, що згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

При цьому суд звертає увагу, що страхове відшкодування не обов'язково має визначатись з урахуванням оціненої шкоди, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 р. у справі № 3-50гс15).

Пунктом 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Судом встановлено, що за умовами договору добровільного страхування № 310592881.14 від 08.07.2014 р., а також полісу АІ № 4473755 розмір франшизи становить 0,00 грн.

Таким чином, заявлена позовна вимога щодо стягнення з відповідача відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 5 469,70 грн. є обґрунтованою та правомірною.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача відшкодування шкоди в порядку регресу підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 38Б, ідентифікаційний код 25186738) на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, будинок 33, ідентифікаційний код 16285602) грошові кошти в розмірі 5 469,70 грн. (п'ять тисяч чотириста шістдесят дев'ять грн. 70 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Повне рішення складено 11.12.2017 р.

Суддя О.Г. Удалова