ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017р. Справа № 917/1972/17

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Перше травня", вул.Першотравнева, 17, с.Великі Вільми, Сумський район, Сумська область, 42345

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гадячсир - Україна", вул. Героїв Майдану 82 офіс 21, м.Гадяч, Гадяцький район, Полтавська область, 37300

про стягнення 286 781,72 грн

Суддя Киричук О.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, свідоцтво № 1172 від 21.04.2004р..

від відповідача: не з"явився

Розглядається позов про стягнення 286 781,72 грн. боргу по договору поставки № 1209-28 від 12.09.2016 р., у тому числі: 270479,04 грн. основної заборгованості, 8012,32 грн. інфляційних, 3 % річних в сумі 1538,93 грн. та 6751,43 грн. пені.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір та вартість послуг адвоката.

07.21.2017р. представником позивача подана заява про те, що на покладенні витрат з оплати послуг адвоката на відповідача позивач не наполягає. Крім того, у заяві зазначено, що інших договір з відповідачем, крім зазначеного, не укладалось.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав у встановлені договором строки свої договірні зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням, наведеним у позовній заяві.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчать матеріали справи, відзив на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв"язку з неможливістю забезпечити явку представника.

Представник позивача кроти відкладення розгляду справи з підстав, визначених відповідачем, заперечив.

Суд відхилив клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст.77 ГПК України.

У п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32- 34 ГПК).

Таким чином, юридична особа не обмежена у виборі особи та наданні такій особі повноважень на представництво її інтересів у господарському суді.

Також, слід зазначити, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що суд не викликав представників сторін у судове засідання, не визнавав їх явку обов'язковою, неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смирнова проти України»).

Відтак, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи у відсутності представника відповідача та за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 ГПК України.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши представника позивача, суд встановив:

12.09.2016 p. між Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма «Перше травня» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гадячсир - Україна» (Покупець) укладено договір поставки № 1209-28 (далі Договір), за умовами якого постачальник зобов'язується систематично передавати у власність покупця молоко коров'яче незбиране ДСТУ 3662-97 (молоко), а покупець зобов'язується приймати й оплачувати молоко (п. 1.1. Договору).

Згідно з пунктом 2.1 договору кількість молока зазначається у Спеціалізованій товарній накладній на перевезення молочної сировини за формою-1 ТН (ТТН) затвердженою Наказом Міністерства аграрної політики України №457 від 01.12.2015 року (далі за текстом - товарна накладна), ціна - у протоколах погодження цін (додаток №1), які після погодження (в порядку передбаченому цим договором), належного оформлення та підписання, є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.3.2 договору постачальник зобов'язаний передати покупцю молоко на умовах EХW (Інкотермс 2010) - склад постачальника, що знаходиться за адресою: с.Великі Вільми, Сумський район, Сумська область.

Відповідно до п. 2.4. договору постачальник зобов'язаний надати покупцю наступні супровідні документи: товарно-транспортну накладну Ф1-ТН, спеціалізовану товарну накладну за формою №1-ТН(МС) з заповненням в них усіх реквізитів щодо кількості та якості молока; видаткову накладну, ветеринарне свідоцтво (Ф-2) надається постачальником покупцю, на заплановану кількість молока, що передаватиметься у власність покупцю, на кожний місяць, не пізніше 3 числа поточного місяця.

У випадку, якщо постачальник своєчасно не надасть покупцю документи (всі разом, або будь-які з них окремо), що зазначені в п.2.4 цього договору, або надасть покупцю документи (всі разом, або будь-які з них окремо) неналежно оформленими, то в цьому випадку покупець має право призупинити оплату молока, згідно п.5.4 цього договору, до моменту надання постачальником належним чином оформлених документів, зазначених в п.2.4 цього договору.

Не пізніше 3-го числа місяця наступного за звітним покупцем, на підставі товарних накладних на перевезення молочної сировини, виписується приймальна квитанція за формою №3-ПК (МС), в якій вказуються кількість та вартість молочної сировини (п.2.6 договору).

Ціна на молоко встановлюється в національній валюті України гривні, та погоджується сторонами шляхом підписання протоколу погодження ціни (додаток № 1), який є невід'ємною частиною цього договору (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 5.4 договору покупець здійснює оплату за об"єм молока протягом 7 (семи) календарних днів у найближчий банківський день, наступним за останнім днем поставки, у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що ним на виконання умов договору було поставлено відповідачу молоко загальною вартістю 4 466 327,13 грн.

В підтвердження цього позивач надав приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини: №12 від 30.09.2016 p. за період з 12.09.2016 до 30.09.2016 р. на загальну суму 128683.22 грн., №13 від 31.10.2016 р. за період з 01.10.2016 до 31.10.2016 р. на загальну суму 433621,26 грн., №14 від 30.11.2016 р. за період з 01.11.2016 до 30.11.2016 р. на загальну суму 439356,34 грн., №12 від 31.12.2016 р. за період з 01.12.2016 до 31.12.2016 р. на загальну суму 504996,34 грн., №20 від 31.01.2017 р. за період з 01.01.2017 до 31.01.2017 р. на загальну суму 552323,02 грн., №14 від 28.02.2017 р. за період з 01.02.2017 до 28.02.2017 р. на загальну суму 492479,64 грн., №14 від 31.03.2017 р. за період з 01.03.2017 до 31.03.2017 р. на загальну суму 523430,46 грн., №18 від 30.04.2017 р. за період з 01.04.2017 до 30.04.2017 р. на загальну суму 126839,03 грн., №16 від 31.05.2017 р. за період з 01.05.2017 до 31.05.2017 р. на загальну суму 163914,36 грн., №14 від 30.06.2017 р. за період з 01.06.2017 до 30.06.2017 р. на загальну суму 330184,92 грн., №10 від 31.07.2017 р. за період з 01.07.2017 до 31.07.2017 р. на загальну суму 349918,95 грн., №1 від 31.08.2017 р. за період з 01.08.2017 до 31.08.2017 р. на загальну суму 385602,89 грн., №8 від 30.09.2017 р. за період з 01.09.2017 до 30.09.2017 р. на загальну суму 34976,70 грн., спеціалізовані товарні накладні на перевезення молочної сировини, довіреності на отримання молока (копії додані в матеріали справи).

За твердженням позивача відповідач частково розрахувався за поставлену йому продукцію, сплативши кошти в загальній сумі 4 195 848,09 грн. (дати та розміри часткових оплат позивач відобразив у позові), станом на 21.11.2017 р. заборгованість становить 270479,04 грн.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 270479,04 грн. основної заборгованості, 8012,32 грн. інфляційних, 3 % річних в сумі 1538,93 грн. та 6751,43 грн. пені.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата) покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 та п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, договору; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що підписаними між сторонами накладними, приймальними квитанціями та довіреностями, виданими відповідачем на отримання цінностей, підтверджується факт поставки позивачем товару відповідачу на загальну суму 4 466 327,13 грн.

Сторони у п. 5.4. Договору узгодили, що покупець здійснює оплату за об"єм молока протягом 7 (семи) календарних днів у найближчий банківський день, наступним за останнім днем поставки, у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

З огляду на визначений у договорі порядок розрахунку, зобов"язання по оплаті отриманого молока у відповідача виникло відповідно по закінченню 7 (семи) календарних днів у найближчий банківський день, наступним за останнім днем поставки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково розрахувався за отриманий товар, всього перерахував 4 195 848,09 грн. (з 16.09.2016р. по 08.09.2017 р.), на момент розгляду справи заборгував 270479,04 грн.

Докази того, що відповідач здійснив оплату поставленої позивачем продукції за договором поставки у повному обсязі в матеріалах справи відсутні. Відповідач при розгляді справи не повідомляв про неправильність здійснених позивачем зарахувань чи неврахування проплат.

За даних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 270479,04 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов"язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов"язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у розі порушення боржником зобов"язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов"язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір непередбачений законом або договором (п.6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.3. Договору визначено, що за прострочення в оплаті молока постачальник має право вимагати від покупця сплатити пеню у розмірі облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

На підставі вказаного позивачем заявлено до стягнення 6751,43 грн. пені за прострочення оплати товару за загальний період з 08.09.2017 по 21.11.2017р.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 1538,93 грн. 3% річних за аналогічний період та 8012,32 грн. інфляційних за вересень-жовтень 2017р.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, провівши перевірку правильності нарахування пені, інфляційних та 3 % річних встановив, що позивачем при їх нарахуванні враховано, що відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок; за ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідач контррозрахунку заявлених до стягнення розмірів пені, інфляційних та 3% річних не надав, про неправильність проведених позивачем нарахувань суд не повідомляв.

З огляду на встановлення вище факту прострочення відповідача, нарахування позивачем 8012,32 грн. інфляційних, 3 % річних в сумі 1538,93 грн. та 6751,43 грн. пені, відповідає вимогам Цивільного кодексу України (зокрема пеня нарахована у межах встановленого чинним законодавством шестимісячного строку), Господарського кодексу України та умовам Договору, а тому вимоги про їх стягнення є правомірними, обґрунтованими і підлягають задоволенню (судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних та 3% річних за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. і 29 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84,85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Гадячсир-Україна" (вул. Героїв Майдану, буд. 82, офіс 21, м. Гадяч, Полтавська область, 37300 ) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Перше травня» (42345, Сумська область, Сумський район, с Великі Вільми, вул. Першотравнева, 17, ) 270479,04 грн. основної заборгованості, 8012,32 грн. інфляційних, 3 % річних в сумі 1538,93 грн. та 6751,43 грн. пені, 4301,73 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.12.2017р.

Суддя Киричук О.А.