ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

04 грудня 2017 року Справа № 915/706/17

м. Миколаїв

Кредитор: Публічне акціонерне товариство Державна продовольчо-зернова корпорація України, вул.Саксоганського, 1, м.Київ, 01033

Боржник: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СК-РЕГІОН, вул.7-а Поперечна, 1, м.Миколаїв, 54010, ідентифікаційний код 37104966

Розпорядник майна: ОСОБА_2, а/с 64, м.Київ, 03022

Суддя Давченко Т.М.

при секретарі Говоріній А.Е.,

20.11.2017:

від кредитора: ОСОБА_3, дов. № 811 від 30.12.2016

04.12.2017:

від кредитора: ОСОБА_3, дов. № 811 від 30.12.2016

розпорядник майна: ОСОБА_2

Суть справи: про визнання додаткових грошових вимог у сумі 9 291 493,76 грн. у справі про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СК-РЕГІОН

20.11.2017 в судовому засіданні оголошено перерву до 04.12.2017 об 11:15.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши присутніх учасників провадження у справі, суд встановив:

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.08.2017 порушено провадження у справі про банкрутство боржника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СК-РЕГІОН за заявою кредитора Публічне акціонерне товариство Державна продовольчо-зернова корпорація України, за загальним порядком провадження у справі про банкрутство, передбаченим положеннями ст.ст. 11, 12, 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон про банкрутство); визнано грошові вимоги кредитора до боржника в загальній сумі 16 686 613,92 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2 та інше.

На підставі вказаної ухвали суду, оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення справи про банкрутство боржника (№ 45537 від 28.08.2017).

У тридцятиденний строк з дня оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення справи про банкрутство боржника, до суду звернувся ініціюючий кредитор з заявою про визнання додаткових вимог до боржника у сумі 9 292 493,76 грн., з якої: 9 250 521,00 грн. за рішенням Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2015 у справі № 915/1638/15, 40 972,76 грн. за договором складського зберігання зерна від 31.10.2014 № 12 (21 053,67 грн. основного боргу, 1728,71 грн. 3 % річних, 16716,62 грн. інфляційних втрат, 1473,76 грн. 7 % штрафу).

Грошові вимоги ґрунтуються на наказі, виданого 10.11.2015 на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2015 у справі № 915/1638/15 про стягнення з банкрута на користь кредитора заборгованість у сумі 9 250 521,00 грн. (6 077 867,50 грн. основного боргу, 164 352,20 грн. 3 % річних, 2 948 764,07 грн. витрат від інфляції, 59 537,23 грн. витрат по сплаті судового збору), на договорі складського зберігання зерна від 31.10.2014 № 12 (21 053,67 грн. основного боргу, 1728,71 грн. 3 % річних, 16716,62 грн. інфляційних втрат, 1473,76 грн. 7 % штрафу).

Розпорядник майна боржника надіслав кредитору відзив-повідомлення від 01.11.2017 № 01/11-17 в якому не визнав грошові вимоги кредитора, оскільки від боржника не надходило ніяких документів, що підтверджують податкову заборгованість.

Представник кредитора в судовому засіданні підтримав грошові вимоги у повному обсязі.

Розпорядник майна в судовому обсязі не визнав вимоги кредитора з підстав вказаних у відзиві.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим Кодексом з врахуванням вимог Закону про банкрутство, норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами ГПК України.

Згідно ст. 2 Закону банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно ч. 4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Судом встановлено, що між кредитором в особі директора філії «Роменський комбінат хлібопродуктів» (Зерновий склад) та боржником (Поклажодавець) укладено договір складського зберігання зерна № 12 від 31.10.2014 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Поклажодавець зобов'язався передати, а Зерновий склад зобов'язався прийняти на зберігання зерно врожаю 2014 року та надавати додаткові послуги, відповідно до додатку № 1, що є невід'ємною частиною даного договору та у встановлений строк повернути їх Поклажодавцю або особі, зазначеній ним як одержувач, відповідно до якісних показників, передбачених цим договором.

Як закріплено п. 4.3.2 Договору, Поклажодавець зобов'язався своєчасно розраховуватися за надані послуги з приймання, зберігання, відвантаження, а також додаткові послуги згідно з додатком 1 до цього Договору.

Умовами п. 5.3 Договору визначено, що Зерновий склад щомісяця до третього числа наступного за звітним надає Поклажодавцю акт приймання-передачі наданих послуг, що надані Зерновим складом.

Згідно з п.п. 5.5-5.8 Договору, оплата послуг, що надані Зерновим складом повинні бути оплачені Поклажодавцем на підставі рахунку не пізніше 6-го числа місяця, наступного за звітним. Поклажодавець у триденний термін з дня отримання акту приймання-передачі наданих послуг надсилає Зерновому складу свої обґрунтовані заперечення. У разі не підписання Поклажодавцем акту приймання-передачі наданих послуг у триденний термін з дня його отримання акту приймання-передачі наданих послуг надсилає Зерновому складу свої обґрунтовані заперечення, акт приймання-передачі наданих послуг вважається підписаним.

На виконання умов договору, Зерновим складом надавалися Поклажодавцю послуги та було виставлено як акт приймання-передачі робіт (№ 39 від 26.11.2014), так і рахунок для проведення оплати ТОВ «СК-Регіон» (№ 39 від 26.11.2014 у сумі 21 053,67 грн.).

Однак, Боржником заборгованість погашено не було, у зв'язку з чим кредитор не однократно звертався до боржника із відповідними претензіями, відповіді на які не надавались.

Факт надання Поклажодавцю послуг підтверджують складські квитанції.

Так, згідно п. 24 ст. 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» від 04.07.2002 № 37 складські документи на зерно це товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов'язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа.

Відповідно до розділу 3 «Обіг складських квитанцій» Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 27.06.2003 № 198, складська квитанція є документом, який видається зерновим складом при прийнятті кожної партії зерна на зберігання. Підставою для видачі складської квитанції на зерно є угода про зберігання зерна, укладена між зерновим складом і поклажодавцем, та факт прийняття зерна на зберігання.

Пунктом 1 Порядку випуску бланків складських документів на зерно, їх передачі та продажу зерновим складам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2003 № 510, встановлено, що підставою для видачі складських документів на зерно є прийняття зерна зерновим складом на зберігання.

Крім того, наказом Міністерства аграрної політики України від 27.06.2003 № 198 затверджено Положення про обіг складських документів на зерно (далі - Положення).

Згідно п. 1.1. Положення складськими документами на зерно є: складська квитанція, просте та подвійне складські свідоцтва.

Пункт 1.7. Положення визначає, що зерновий склад на бажання поклажодавця зобов'язаний видати йому один із складських документів на зерно. При оформленні партії зерна складська квитанція виписується в обов'язковому порядку як первинний документ, що засвідчує кількість та якість прийнятого складом зерна.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996 первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, складські квитанції є належним підтвердженням факту зберігання зерна боржника.

Умовами п. 6.1. Договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання умов цього Договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та умов даного Договору.

Відповідно до п. 6.3 Договору, сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від взятих на себе зобов'язань за цим Договором.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами частини 1 статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Так, згідно з п.п. 5.5 Договору, обов'язок з оплати послуг у боржника виник 07.12.2014, а тому кредитором на підставі рахунку № 39 нараховані 3 % річних за період прострочення з 07.12.2014 по 31.08.2017 (999 днів) у сумі 1728,71 грн. та втрати від інфляції за період з 07.12.2014 по 31.08.2017 у сумі 16 716,62 грн.

Згідно з п. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ст. 22 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» було створене як державне підприємство згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010р. № 764 «Про заходи з утворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», на виконання якої був виданий наказ Міністерства аграрної політики України від 8 вересня 2010 р. № 549 «Про утворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з віднесенням його до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764» було перетворено державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у державне публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України»: повноваження з управління корпоративними правами підприємства здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України; 100 відсотків акцій державного публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України.

Отже, кредитор є суб'єктом господарювання державного сектора економіки відповідно до ч. 2 ст. 22 ГК України, а відтак, за неналежне виконання договірних зобов'язань кредитором нараховано 7 % штрафу, а саме: 21053,67 х 7/100% = 1473,76 грн.

Тому, загальна заборгованість божника за договором № 12 від 31.10.2014 перед кредитором становить: 21 053,67 грн. (основна заборгованість) + 1728.71 грн. (3% річних) + 16716.62 грн. (інфляційні втрати) + 1473,76 грн. (7% штрафу) = 40 972,76 грн.

Таким чином, розмір додаткових грошових вимог кредитора до боржника становить: 9 250 521,00 грн. (згідно з рішенням у справі № 915/1638/15 ) + 40 972,76 грн. (за договором складського зберігання зерна № 12 від 31.10.2014) = 9 291 493,76 грн. та 3200,00 грн. судового збору, які підлягають визнанню у повному обсязі відповідно до наступної черговості: 3200,00 грн. (1-а черга), 9 290 020,00 грн. (4-а черга), 1473,76 грн. (6-а черга).

На підставі викладеного та керуючись розділом ІІІ Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, - господарський суд

У Х В А Л И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України від 07.09.2017 № 130-2-21/4986 задовольнити.

Визнати додаткові грошові вимоги Публічного акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СК-РЕГІОН у сумі 3200,00 грн. (1-а черга), 9 290 020,00 грн. (4-а черга), 1473,76 грн. (6-а черга) та зобовязати розпорядника майна ОСОБА_4 включити ці вимоги до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СК-РЕГІОН.

Суддя Т.М. Давченко