ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2017 р. Справа № 925/1394/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем Козоріз О.І. за участю представників: позивача ОСОБА_1 за довіреністю; першого відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю, ОСОБА_3 - за довіреністю; другого відповідача ОСОБА_4 за довіреністю; третьої особи ОСОБА_5 - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Національного антикорупційного бюро України до публічного акціонерного товариства Азот та до публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні другого відповідача державне підприємство Енергоринок про визнання угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося Національне антикорупційне бюро України до публічного акціонерного товариства Азот та публічного акціонерного товариства Черкасиобленерго про визнання недійсною угоди у формі заяви публічного акціонерного товариства Азот про зарахування зустрічних однорідних вимог №202-09/77-2678 від 13 грудня 2016 року.

До початку судового засідання перший позивач подав суду клопотання про в якому просив здійснювати розгляд справи колегіально у складі трьох суддів у звязку із значним суспільним резонансом даної справи та її складністю.

Представники позивача, другого відповідача та третьої особи проти задоволення вказаного клопотання заперечували вважаючи його необґрунтованим.

Відповідно до ст.. 4-6 ГПК України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Суд оцінивши доводи першого відповідача викладені в клопотанні приходить до висновку про їх необґрунтованість, а тому клопотання не підлягає до задоволення.

Також, 27 листопада 2017 року від представника першого відповідача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні другого відповідача Фонд Державного майна України.

Клопотання вмотивовано наступним.

Держава Україна володіє 46% акцій ПАТ «Черкасиобленерго». У разі задоволення позову у другого відповідача виникне зобовязання щодо повернення першому відповідачу 5500000,00 грн., що , на думку заявника, може вплинути на права держави або обов'язки щодо однієї з сторін.

У судовому засіданні представник першого відповідача клопотання про залучення третьої особи підтримав з підстав викладених у клопотанні та просив його задовольнити.

Представники позивача, другого відповідача та третьої особи проти задоволення клопотання заперечили, вважаючи приведені у ньому доводи надуманими.

Відповідно до ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, розглянувши клопотання першого відповідача, суд вважає його таким, що не підлягає до задоволення.

Суд вважає, що перший відповідач не довів та доказами не підтвердив, як рішення господарського суду у даній справі може вплинути на права та обовязки Фонд Державного майна України, який він просив залучити в якості третьої особи.

В обґрунтування позову позивач вказав на невідповідність спірної угоди вимогам ОСОБА_6 України "Про електроенергетику", Правилам користування електричною енергією, а також інтересам держави і суспільства.

Перший відповідач проти позову заперечив, вказавши при цьому на відсутність у позивача підстав для подання такого позову через недоведеність порушення спірною угодою його цивільних прав чи законних інтересів та на ненадання позивачу ОСОБА_6 України "Про Національне антикорупційне бюро України" повноважень на здійснення представництва інтересів держави за позовами про визнання угод недійсними, які (повноваження) за ОСОБА_6 України "Про прокуратуру" надані прокурору.

Другий відповідач позов визнав повністю, і крім того, зазначив, що він не є стороною спірного одностороннього правочину.

Третя особа позовні вимоги підтримала повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявність в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, судом було встановлено наступне:

24 травня 2005 року відкрите акціонерне товариство "Черкасиобленерго", як постачальник електричної енергії, і відкрите акціонерне товариство "Азот", як споживач, уклали між собою договір постачання електричної енергії №524-213/24, за яким постачальник електричної енергії зобовязався постачати електричну енергію споживачу, а останній оплачувати її вартість постачальнику та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору та такими додатками до нього як "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії".

В подальшому відкриті акціонерні товариства "Черкасиобленерго" та "Азот" на вимогу пункту 5 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" ОСОБА_6 України "Про акціонерні товариства" були перейменовані у публічні акціонерні товариства "Черкасиобленерго" та "Азот".

Відповідно до пункту 1 Договору постачання № 524-213/24 постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює ' інші платежі згідно з умовами цього договору і додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

Згідно з пунктом 2.1.2 Договору постачання № 524-213/24 постачальник електричної енергії зобов'язується постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору.

Пунктом 2.2.3 Договору постачання № 524-213/24 передбачено, що споживач зобов'язується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Згідно з п. 2 Додатку 3 до Договору постачання № 524-213/24 оплата вартості електричної енергії ВАТ «Черкасиобленерго», у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами в уповноваженому банку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ВАТ «Черкасиобленерго».

Відповідно до пункту 9.4 договору постачання електричної енергії від 24.05.2005 №524-213/24 цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня 2005 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

На підставі пункту 9.4 договору постачання електричної енергії від 24.05.2005 №524-213/24 строк дії цього договору протягом 2005 2016 років щорічно продовжувався.

Відповідно до Додаткової угоди № 1 до Договору постачання № 524-213/24 ВАТ «Черкасиобленерго» має поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 3 в ОПЕРВ філії Черкаське ОУ AT «Ощадбанк».

Під час здійснення господарської діяльності ПАТ «Черкасиобленерго» постачалася електрична енергія для ПАТ «Азот», яким не здійснювалась оплата платежів за поставлену електричну енергію за період лютий 2016 року в сумі 3 111 042, 23 грн., та за період березень 2016 року в сумі 2 388 957, 77 грн., що призвело до утворення заборгованості у загальному розмірі 5 500 000, 00 грн.

В подальшому, 25.11.2016 між ПАТ «Азот» та ПАТ «Черкасиобленерго» укладено договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 371 -304 (далі - Договір № 371 -304).

Відповідно до пунктів 2.1, 4.2 Договору № 371-304 розмір фінансової допомоги становить 5 500 000, 00 грн. Строк повернення фінансової допомоги встановлюється до 30.11.2016.

Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" безвідсоткову поворотну фінансову допомогу в сумі 5 500 000 грн. 00 коп. отримало на свій поточний рахунок із загальним режимом використання коштів на ньому і у строк до 30.11.2016 публічному акціонерному товариству "Азот" її не повернуло.

13.12.2016 ПАТ «Азот» направлено заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.12.2016 № 202-09/77-2678, якою здійснено зарахування та припинення зобов'язань ПАТ «Азот» перед ПАТ «Черкасиобленерго» за Договором постачання № 524-213/24 по оплаті активної електроенергії на суму 5 500 000, 00 грн., та зобов'язань ПАТ «Черкасиобленерго» перед ПАТ «Азот» щодо повернення отриманих за Договором № 371-304 на суму 5 500 000, 00 грн.

Однак внаслідок подання заяви ПАТ «Азот» про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.12.2016 № 202-09/77-2678 грошові кошти, які мали бути сплачені ПАТ «Азот» на користь ПАТ «Черкасиобленерго» за Договором постачання № 524-213/24 у розмірі 5 500 000, 00 грн. (на поточний рахунок із спеціальним режимом використання), сплачені не були, а право вимоги ПАТ «Черкасиобленерго» фактично втрачено до боржника, який був спроможний виконати зобов'язання з оплати поставленої електричної енергії.

У свою чергу ненадходження вищезазначених коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання унеможливлює реалізацію відповідного алгоритму оптового ринку електричної енергії, оскільки такий механізм призводить до припинення зобов'язань по перерахуванню коштів на відповідний поточний рахунок із спеціальним режимом використання, у тому числі тих, які по алгоритму повинні були автоматично надійти на рахунок ДП Енергоринок, що призведе до порушення стабільного фінансового стану учасників оптового ринку електроенергії, державних енергогенеруючих компаній.

Стаття 601 Цивільного кодексу України та частина третя статті 203 Господарського кодексу України передбачають можливість припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги і, що таке зарахування може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до частин першої-третьої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

З викладених вище обставин справи та норм Цивільного і Господарського кодексів України вбачається, що зарахуванням між відповідачами зустрічних однорідних вимог за заявою публічного акціонерного товариства "Азот" від 13.12.2016 №202-09/77-2678, як дія цього товариства, внаслідок якої припиняються зобовязання обох відповідачів, є одностороннім правочином в розумінні статті 202 Цивільного кодексу України, для вчинення якого достатньо вказаної заяви.

Стаття 602 Цивільного кодексу України містить невичерпний перелік випадків коли зарахування зустрічних вимог не допускається:

1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю;

2) про стягнення аліментів;

3) щодо довічного утримання (догляду);

4) у разі спливу позовної давності;

4 1) за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом;

5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з частиною пятою статті 203 Господарського кодексу України не допускається зарахування вимог, щодо яких за заявою другої сторони належить застосувати строк позовної давності і строк цей минув, а також в інших випадках, передбачених законом.

Отже, Цивільний та Господарський кодекси України безпосередньо не забороняють зарахування вказаних у заяві публічного акціонерного товариства "Азот" від 13.12.2016 №202-09/77-2678 зустрічних однорідних вимог, які є такими, проте передбачають можливість такої заборони у випадках, встановлених договором або законом.

ОСОБА_6 України "Про електроенергетику", як зазначено у його преамбулі, визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Статтею 1 ОСОБА_6 України "Про електроенергетику" термін "поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії" визначає як рахунки суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії, а термін "алгоритм оптового ринку електричної енергії" - як порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

Згідно з частиною першою статті 15 ОСОБА_6 України "Про електроенергетику" купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим ОСОБА_6), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

Частина друга стаття 151 ОСОБА_6 України "Про електроенергетику" містить такі норми:

"Споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. У разі перерахування споживачами коштів за електричну енергію на інші рахунки отримувачі повинні повернути ці кошти за заявою споживача або за власною ініціативою в триденний термін з моменту їх отримання. У разі неповернення споживачу у цей термін коштів, сплачених на інші, не на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, ці суми підлягають вилученню до Державного бюджету України як санкція за вчинене правопорушення і не зараховуються як оплата електричної енергії. Зарахування коштів до Державного бюджету України не звільняє їх отримувача від повернення цих коштів споживачу електричної енергії.

Подібні вказаним нормам частини другої статті 151 ОСОБА_6 України "Про електроенергетику" містить і пункт 6.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.07.1996 №28 з урахуванням внесених до них у подальшому змін і доповнень.

Відповідно до частини третьої 3 статті 151 ОСОБА_6 України "Про електроенергетику" кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, перераховуються згідно з алгоритмом оптового ринку електричної енергії виключно на:

поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії;

поточний рахунок підприємства, яке здійснює розподіл електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами;

поточний рахунок енергопостачальника;

поточний рахунок із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості оптового постачальника електричної енергії".

Аналогічний порядок розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричну енергію із застосуванням поточних рахунків із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії стаття 151 ОСОБА_6 України "Про електроенергетику" передбачає і для енергопостачальників, підприємств, що здійснюють передачу електричної енергії, та всіх підприємствами, що здійснюють розподіл електричної енергії.

Частиною восьмою статті 26 ОСОБА_6 України "Про електроенергетику" встановлено, що споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

У даному випадку внаслідок здійсненого за заявою публічного акціонерного товариства "Азот" від 13.12.2016 №202-09/77-2678 зарахування зустрічних однорідних вимог відповідачі обійшли (зігнорували) вимоги ОСОБА_6 України "Про електроенергетику" і Правил користування електричною енергією щодо оплати поставленої електричної енергії виключно шляхом перерахування коштів споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника і фактично провели розрахунки за поставлену електричну енергію в іншому форматі без використання поточного рахунку із спеціальним режимом використання енергопостачальника і тим самим уникнули перерахування коштів із такого поточного рахунку за відповідним алгоритмом оптового ринку електричної енергії, що в силу статті 26 ОСОБА_6 України "Про електроенергетику" не вважається оплатою спожитої публічним акціонерним товариством "Азот" у лютому, березні 2016 року електричної енергії.

Таким чином, здійснене за заявою публічного акціонерного товариства "Азот" від 13.12.2016 №202-09/77-2678 зарахування зустрічних однорідних вимог, як односторонній правочин, суперечить вимогам статей 15, 26 ОСОБА_6 України "Про електроенергетику" і пункту 6.3 Правил користування електричною енергією.

Із змісту ОСОБА_6 України "Про електроенергетику" випливає, що встановлений ним порядок розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричну енергію спрямований на забезпечення стабільного фінансового стану електроенергетики, відповідальності суб'єктів електроенергетики та споживачів за порушення цього порядку, надійного (безперебійного) постачання споживачам електричної енергії і енергетичної безпеки як складових економічних основ держави України, у чому безперечно є інтерес держави і суспільства.

Отже, порушення відповідачами встановленого ОСОБА_6 України "Про електроенергетику" і Правилами користування електричною енергією порядку розрахунків за поставлену електричну енергію не відповідає інтересам держави і суспільства щодо забезпечення стабільного фінансового стану електроенергетики і відповідальності суб'єктів електроенергетики та споживачів за порушення цього порядку, забезпечення надійного (безперебійного) постачання споживачам електричної енергії і енергетичної безпеки України.

Частина перша статті 215 Цивільного кодексу України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зі змінами, внесеними згідно із ОСОБА_6 України від 02.12.2010 №2756-VI, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України зі змінами і доповненнями, внесеними згідно із ОСОБА_6 України від 02.12.2010 №2756-VI, встановлено, що у разі недодержання вимог щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Згідно з частиною першою статті 207 Господарського кодексу України господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" була прийнята до внесення змін і доповнень ОСОБА_6 України від 02.12.2010 №2756-VI у частину першу статті 203 та у частину третю статті 228 Цивільного кодексу України, тому не містить розяснень щодо застосування цих норм Цивільного кодексу України в редакції ОСОБА_6 України від 02.12.2010 №2756-VI.

Пленум Вищого господарського суду України у пункті 3.7 своєї постанови від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" розяснив, що необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства (частина перша статті 207 Господарського кодексу України), є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків. Для прийняття рішення зі спору необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов'язання, а також наявність наміру у кожної із сторін.

Як вбачається з вище викладеного завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета вчинення одностороннього правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог і його наслідки полягала у тому щоб обійти встановлений ОСОБА_6 України "Про електроенергетику" і Правилами користування електричною енергією порядок оплати поставленої електричної енергії, оплатити її без використання передбаченого цим порядком рахунку із спеціальним режимом використання енергопостачальника і тим самим уникнути перерахування коштів із такого поточного рахунку за відповідним алгоритмом оптового ринку електричної енергії та залишити усю отриману публічним акціонерним товариством "Черкасиобленерго" суму коштів фінансової допомоги у своєму розпорядженні, що призвело до неотримання іншими учасниками оптового ринку електричної енергії України своїх частин від цієї суми коштів згідно з алгоритмом.

Наявність таких намірів у відповідачів є очевидною, оскільки вони усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність зарахування зустрічних однорідних вимог у спірних правовідносинах і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули настання вказаних вище протиправних наслідків.

Доводи представника публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" про його непричетність до порушення інтересів держави і суспільства, враховуючи, що зарахування зустрічних однорідних вимог було здійснено публічним акціонерним товариством "Азот" в односторонньому порядку, господарський суд відхилив з огляду на те, що публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго" було заінтересоване у вчиненні такого правочину, оскільки прагнуло отримати усі надані йому кошти фінансової допомоги у своє розпорядження і тому сприяло вчиненню цього правочину, про що свідчить його бездіяльність після отримання від публічного акціонерного товариства "Азот" заяви від 13.12.2016 №202-09/77-2678 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

У Цивільному та у Господарському кодексах України від 16.01.2003 відсутнє визначення терміну "угода", проте цей термін вживається у цих Кодексах як тотожний термінам правочин, договір, контракт, зобовязання тощо, тому у даному спорі вимога позивача про визнання недійсною угоди у формі заяви публічного акціонерного товариства "Азот" про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.12.2016 №202-09/77-2678 є тотожною вимозі про визнання недійсним вчиненого публічним акціонерним товариством "Азот" згідно з його заявою від 13.12.2016 №202-09/77-2678 одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Отож таке формулювання позивачем позовної вимоги, яке він вказав у позовній заяві, також є правильним.

З огляду на приведені вище обставини справи та норми чинного законодавства господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість і законність позову Національного антикорупційного бюро України та про безпідставність доводів відповідачів, приведених ними в обґрунтування заперечень проти позову.

За таких обставин позов підлягає задоволенню з покладенням витрат позивача на сплату судового збору у сумі 1600 грн. на обох відповідачів по 800 грн. на кожного.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсною угоду у формі заяви публічного акціонерного товариства "Азот" про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.12.2016 №202-09/77-2678.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Азот" (вул. Героїв Холодного Яру, буд. 72, м. Черкаси, Черкаська область, 18014, ідентифікаційний код 00203826) на користь Національного антикорупційного бюро України (вул. Василя Сурикова, буд. 3, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код 39751280) 800 грн. витрат на сплату судового збору.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (вул. Гоголя, 285, м. Черкаси, Черкаська область, 18001, ідентифікаційний код 22800735) на користь Національного антикорупційного бюро України (вул. Василя Сурикова, буд. 3, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код 39751280) 800 грн. витрат на сплату судового збору.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 04 грудня 2017р.

СУДДЯ К.І. Довгань