РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017Справа №910/17229/17

За позовом Заступника військового прокурора сил антитерористичної операції в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична Фірма "Атлон"

2) Державного підприємства "Луганський авіаційний ремонтний завод"

Про визнання договору недійсним

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від прокуратури: Тракало Р.І.

від позивача: Калініченко Б.І. (дов. № Д-2735/2017 від 27.09.17)

від відповідача-1: Пантюшенко О.О., Вюнник А.А.,

від відповідача-2: не з*явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 29.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Заступник військового прокурора сил антитерористичної операції в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром" (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлон" (далі - відповідач-1) та Державного підприємства "Луганський авіаційний ремонтний завод" (далі - відповідач-2) про визнання договору недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2017 порушено провадження у справі № 910/17229/17 та призначено розгляд справи на 25.10.2017 року.

25.10.2017 представником позивача через відділ діловодства господарського суду міста були подані письмові пояснення.

25.10.2017 через канцелярію Господарського суду міста Києва представник відповідача-1 подав відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позову без розгляду.

В судове засідання, призначене 25.10.2017, з'явився представник прокуратури, позивача та відповідача-1.

В судове засідання, призначене 25.10.2017, представник відповідача-2 не з'явився, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

В судовому засіданні розглядалось клопотання відповідача-1 про залишення позовної заяви без розгляду, в задоволенні якого суд відмовив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2017 розгляд справи було відкладено на 08.11.2017.

27.10.2017 представником позивача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

02.11.2017 прокуратурою було подано суду документи для долучення до матеріалів справи.

03.11.2017 представником відповідача - 2 через відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

08.11.2017 представником відповідача - 2 через відділ діловодства господарського суду міста були подані письмові пояснення.

В судове засідання, призначене 08.11.2017 з'явились представники позивача та відповідача-1.

Представник прокуратури та відповідача-2 в судове засідання не з'явились, причин неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні, призначеному 08.11.2017 представник відповідача подав письмові пояснення, які були долучені судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 08.11.2017 представник позивача заявив клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

З метою недопущення порушення процесуальних прав сторін на участь у судовому засіданні, повного та всебічного з'ясування обставин справи суд відклав розгляд справи на 29.11.2017.

24.11.2017 представник відповідача - 2 через відділ діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

29.11.2017 представником позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва були подані додаткові пояснення.

У судове засідання 29.11.2017 представники прокуратури та позивача з'явились, надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представники відповідачів 1, 2 у судове засідання 08.11.2017 з'явились, надали свої пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечували.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду м. Києва передано позов Заступника Луганського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України в інтересах держави в особі Державного підприємства "Луганський авіаційний ремонтний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" про стягнення 2 127 030,00 грн., у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 14/94 від 03.06.2010 р. на виконання капітального ремонту та договором з організації транспортування вантажів автотранспортом № 14/109 від 05.07.2010.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.03.2017 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська авіаційна компанія «Велес» на користь Державного підприємством «Луганський авіаційний ремонтний завод» 2 127 030 грн 00 коп. основного боргу та 42 540 грн 60 коп. судового збору в дохід Державного бюджету України. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 рішення господарського суду м. Києва від 17.03.2014 року у справі №910/24608/13 залишено без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" - без задоволення. 15.05.2014 Господарським судом міста Києва були видані накази на примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 17.03.2014. 13.06.2014 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу на примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 17.03.2014.

17.07.2017 між Державним підприємством «Луганський авіаційний ремонтний завод» (далі - відповідач - 2, цедент), який включений до Державного концерну «Укроборонпром» (далі - позивач) на підставі постанови Кабінету міністрів України № 1221 від 29.12.2010 р. з метою підвищення ефективності функціонування державних підприємств, які провадять господарську діяльність у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації та утилізації озброєння, військової і спеціальної техніки та боєприпасів і беруть участь у військово-технічному співробітництві з іноземними державами, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Атлон» (далі - відповідач - 2, цесіонарій) було укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) № 17/07-2017 (далі - Договір), відповідно до умов якого цемент передає, а цесіонарій приймає право вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" заборгованість в розмірі 2 127 030,00 грн, яка підтверджена рішенням господарського суду міста Києва від 17.03.2014 (справа № 910/24608/13). При цьому, цемент передає, а цесіонарій приймає в повному обсязі права за Договором з організації транспортування вантажів автотранспортом № 14/109 від 05.05.2010 та Договором № 14/94 від 03.06.2010 на виконання капітального ремонту, які були укладені між цементом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" (далі - боржник).

Позивач зазначає суду про те, що Договір має бути визнаний судом недійсним, так як на час його укладення відбувалась стадія виконання судового рішення у справі № 910/24608/13, у якій Державне підприємство «Луганський авіаційний ремонтний завод» є стороною виконавчого провадження - стягувачем із відповідними правами та обов'язками, передбаченими спеціальним законом.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, зазначаючи про відсутність підстав для визнання Договору недійсним.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

А саме, відповідно до ст. 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Як вже було зазначено судом вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2014 у справі № 910/24608/13 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" на користь Державного підприємства "Луганський авіаційний ремонтний завод" 2.127.030,00 грн основного боргу та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" в дохід Державного бюджету України 42.540,60 грн судового збору, 15.05.2014 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видані відповідні накази. Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/24603/13 від 26.04.2014 рішення Господарського суду міста Києва № 910/24608/13 від 17.03.2014 залишено без змін.

16.08.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Атлон» звернулось до господарського суду із заявою про здійснення заміни сторони у виконавчому провадженні, в якій просить замінити стягувача - Державне підприємство «Луганський авіаційний ремонтний завод» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Атлон».

Заява була мотивована тим, що 17.07.2017 на підставі ст. 512 Цивільного кодексу України шляхом укладення договору № 17/07-2017 Державне підприємство «Луганський авіаційний ремонтний завод» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Атлон» право вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська авіаційна компанія «Велес» заборгованість у розмірі 2.127.030,00 грн., яка підтвердження рішенням Господарського суду міста Києва № 910/24608/13 від 17.03.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2017 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Атлон» задоволено, здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні по виконанню рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2014 у справі № 910/24608/13 з Державного підприємства «Луганський авіаційний ремонтний завод» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Атлон».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська авіаційна компанія "Велес" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.08.2017 у справі №910/24608/13 задоволено частково; апеляційну скаргу Заступника військового прокурора сил антитерористичної операції на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.08.2017 у справі №910/24608/13 задоволено частково. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.08.2017 у справі №910/24608/13 скасувати, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Атлон" про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено, замінено стягувача у виконавчому провадженні по виконанню рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2014р. у справі 910/24608/13 Державне підприємство "Луганський авіаційний ремонтний завод" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Атлон".

При цьому, в ухвалі Господарського суду міста Києва від 29.08.2017 у справі №910/24608/13, яка залишена Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 без змін, судом було встановлено, що укладення між Державним підприємством «Луганський авіаційний ремонтний завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Атлон» Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 17/07-2017 від 17.07.2017 не суперечить нормам чинного законодавства щодо можливості заміни кредитора у зобов'язанні на стадії виконання рішення суду.

За таких обставин, відступлення права вимоги, оформлене Договором про відступлення права вимоги (цесії) № 17/07-2017 від 17.07.2017 відбулось у відповідності до норм спеціального законодавства, без порушень відповідної процедури, що встановлено в ухвалі Господарського суду міста Києва від 29.08.2017 у справі №910/24608/13, яка залишена Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 без змін, а відповідно, згідно з нормами ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 - 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Прокуратурою не було надано суду жодного належного та доказу на підтвердження наявності будь-якою підстави для визнання Договору недійсним, визначною ст. 203 Цивільного кодексу України.

При цьому, слід звернути увагу на те, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Враховуючи те, що судом було замінено стягувача у виконавчому провадженні на підставі укладеного між Державним підприємством «Луганський авіаційний ремонтний завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Атлон» Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 17/07-2017 від 17.07.2017, суд не вбачає порушення прав позивача та, відповідно підстав для задоволення позову.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про визнання Договору недійсним не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Заступника військового прокурора сил антитерористичної операції в інтересах держави в особі Державного концерну "Укроборонпром" до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична Фірма "Атлон" та 2)Державного підприємства "Луганський авіаційний ремонтний завод" про визнання договору недійсним відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.12.2017

Суддя М.О. Лиськов