Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

"06" грудня 2017 року справа № 927/976/17

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_1

Відповідач 1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гран Терра», вул. Верхній Вал, 72, м. Київ, 04655

Відповідач 2: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Батьківщина», вул. Незалежності, 51, с. Калюжинці, Срібнянський р-н, Чернігівська область, 17311

Предмет спору: про визнання контракту № 05/2363 від 21.03.2016 на поставку сільськогосподарської продукції недійсним

Суддя Фетисова І.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник, довіреність № б/н від 23.10.2017 (після перерви в судове засідання 06.12.2017 не з'явився)

від відповідача 1: Коваленко Я.В. довіреність № б/н від 10.08.2017, Фастовець В.В. довіреність № 05/22-Д від 30.12.2016

від відповідача 2: Ковальчук О.О. довіреність № 7/03 від 01.03.2017

Рішення приймається після оголошених в судових засіданнях 08.11.2017, 14.11.2017, 28.11.2017 перерв відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем подано вимогу про визнання недійсним контракту на поставку сільськогосподарської продукції № 05/2363 від 21.03.2016 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гран Терра».

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.10.2017 дану позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження по справі 927/976/17 та призначено розгляд справи на 08.11.2017 на 10:00 год.

В судове засідання 08.11.2017 з'явилися уповноважені представники сторін.

До початку судового засідання 08.11.2017 через канцелярію суду відповідачем 1 подано клопотання про здійснення технічної фіксації судового розгляду справи.

Дане клопотання прийнято до розгляду та задоволено судом на підставі ч. 7 ст. 81-1 ГПК України, відповідно до якої на вимогу хоча б одного учасника судового процесу в суді першої інстанції при розгляді справи по суті здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

До початку судового засідання 08.11.2017 через канцелярію суду відповідачем 1 подано клопотання про залучення ОСОБА_6 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, посилаючись на те, що учасником відповідача 2 крім позивача відповідно до статуту відповідача 2 є ОСОБА_6 та рішення в цій справі може вплинути на її права та обов'язки.

Судом розглянуто дане клопотання й відмовлено в його задоволенні, з огляду на наявність у учасника товариства самостійного права за звернення до суду за захистом саме свого порушеного корпоративного права й з урахуванням того, що позов у справі ґрунтується на визначенні саме ОСОБА_1 порушеного корпоративного права, а не права іншого учасника товариства.

До початку судового засідання 08.11.2017 через канцелярію суду відповідачем 1 подано клопотання про залучення ОСОБА_7 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2, оскільки рішення може вплинути на права та охоронювані законом інтереси керівника СТОВ «Батьківщина». До клопотання додано наступні документи: копія рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.01.2017 по справі 927/1050/16, копія постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 по справі 927/1050/16, копія постанови ВГСУ від 21.06.2017 по справі 927/1050/16, копія постанови ВСУ від 04.10.2017 по справі 927/1050/16. Дані документи долучено до матеріалів справи.

Судом розглянуто дане клопотання та відмовлено в його задоволенні оскільки заявником не достатньо обґрунтовано наявність впливу рішення з таким предметом позову та зазначеними позивачем підставами спору у справі на права та обов'язки особи як керівника товариства.

До початку судового засідання 08.11.2017 через канцелярію суду відповідачем 2 подано відзив на позов, в якому повідомив про визнання позовних вимог.

13.11.2017 відповідачем 2 через канцелярію суду надано письмові пояснення, в яких повідомлено, що в 2016 році виплата дивідендів не здійснювалася. Стосовно посилання що відповідач 1 не був обізнаний з обмеженнями статуту СТОВ «Батьківщина» позбавлені будь-якого підґрунтя оскільки відповідно до п. 3.3 постанови Пленуму ВГСУ № 11 від 29.05.2013 якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента. Враховуючи, викладене ТОВ «Гран Терра» була повною мірою обізнана зі статутом СТОВ «Батьківщина». При укладанні договорів 2015 року з ТОВ «Гран Терра» протоколи загальних зборів учасників від 20.07.2015 та 29.07.2015 направлялися в оригіналах на адресу ТОВ «Гран Терра» за допомогою послуг кур'єрської служби доставки, що підтверджується поштовими накладними, які додано до відзиву. При укладанні договорів у 2015 між ТОВ «Батьківщина» та ТОВ «Гран Терра» спілкування між представниками товариств велося як за допомогою телефонних розмов так і за допомогою електронного листування. ТОВ «Гран Терра» отримувала від ТОВ «Батьківщина» документи виключно в оригіналах або завірених копіях, що підтверджується копіями електронних листів та регулярними поштовими відправленнями за допомогою кур'єрської служби доставки. До письмових пояснень надано копію витягу з ЄДРПОУ, копії поштових накладних, копії роздруківок електронного листування.

До початку судового засідання 14.11.2017 через канцелярію суду відповідачем 1 надано відзив на позов, в якому зазначив про невизнання позовних вимог. Посилання позивача, що на момент підписання керівником відповідача 2 контракту «остання не мала відповідних повноважень у відповідності до статуту відповідача 2 та чинного законодавства» та «договір було вчинено з перевищенням повноважень встановлених в пункті 9.9.3 статуту відповідача 2» не відповідають дійсності. Дана підстава позову як і сам предмет позову в справі 927/976/17 вже були підставою та предметом зустрічного позову по справі 927/1050/ та були предметом розгляду в справі № 927/1050/16 за позовом відповідача 1 до відповідача 2 про зобов'язання вчинити певні дії (виконати умови контракту та поставити відповідачу 1 21000 метричних тон насіння соняшнику) та стягнення 83234279,07 грн та за зустрічним позовом відповідача 2 до відповідача 1 про визнання недійсним контракту, в якій станом на сьогоднішній день судом прийнято остаточне рішення. Постановою КАГС від 13.04.2017 по справі 927/1050/16 апеляційну скаргу відповідача 1 було задоволено частково та скасовано рішення господарського суду Чернігівської області від 30.01.2017 по справі 927/1050/16 та прийнято нове, яким первісний позов відповідача 1 до відповідача 2 задоволено частково: зобов'язано відповідача 2 виконати умови контракту та поставити відповідачу 1 21000 метричних тон насіння соняшнику, стягнуто з відповідача 2 на користь відповідача 1 - 835685,54 грн неустойки, 40781454 грн штрафу, 104728 судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у задоволенні решти вимог первісному позову відмовлено, у задоволенні зустрічного позову відповідача 2 до відповідача 1 про визнання контракту недійсним відмовлено повністю; стягнуто з відповідача 2 на користь відповідача 1 - 116716,60 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги. 21.06.2017 ВГСУ винесено постанову по справі 927/1050, якою касаційну скаргу відповідача 2 було задоволено частково: постанову КАГС скасовано в частині задоволення позовної вимоги за первісним позовом про стягнення 20390727 грн штрафу за односторонню відмову постачальника від виконання своїх обов'язків, в частині відмови задоволенні позовної вимоги за первісним позовом про стягнення 20390727 грн штрафу за несвоєчасну поставку товару та в частині відмови в задоволенні позовної заяви за первісним позовом про стягнення 835685,54 грн неустойки; в цих частинах прийнято нове рішення: позовні вимоги за первісним позовом про стягнення 20390727 грн штрафу за несвоєчасну поставку товару та про стягнення 835685,54 грн неустойки задоволено, у задоволенні позовної вимоги за первісним позовом про стягнення 20390727 грн штрафу за односторонню відмову постачальника від виконання своїх обов'язків відмовлено; стягнуто з відповідача 2 на користь відповідача 1 - 20390727 грн штрафу за несвоєчасну поставку товару; стягнуто з відповідача 2 на користь відповідача 1 - 835685,54 грн неустойки; у іншій частині постанову КАГС залишено без змін. Постановою ВСУ від 04.10.2017 у задоволенні заяви відповідача 2 про перегляд рішень у справі № 927/1050/16 відмовлено, поновлено виконання постанови ВГСУ та постанови КАГС. За висновками апеляційного господарського суду наведене положення статуту СТОВ «Батьківщина» не свідчить про обмеження повноважень директора щодо укладення таких договорів, а лише вказує на необхідність подальшого затвердження цих право чинів загальними зборами учасників товариства. Колегія суддів погодилась з позивачем за первісним позовом в тому, що відсутність затвердження загальними зборами учасників укладеного директором правочину з перевищенням статутних повноважень не тягне за собою його недійсність, а тому не є обов'язковим для чинності правочину та зобов'язань які виникли на його підставі. Відтак укладаючи та підписуючи спірний контракт директор відповідача за первісним позовом ОСОБА_7 діяла за згодою загальних зборів учасників відповідача, в межах повноважень наданих їй загальними зборами учасників товариства відповідача, не перевищуючи свої повноважень позивач в свою чергу при укладенні оспорюваного договору діяв добросовісно, що виключає наявність підстав для визнання його недійсним. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області 18.03.2016 було порушено провадження по справі 927/235/16 за позовом відповідача 1 до відповідача 2 про зобов'язання здійснити поставку товару за контрактом № 05/1181 на поставку сільськогосподарської продукції від 21.07.2015 та стягнення штрафних санкцій у розмірі 20454399,83 грн. Ухвалою суду від 31.05.2016 по даній справі було затверджено мирову угоду, укладену між відповідачем 1 та відповідачем 2, а провадження у справі 927/235/16 було припинено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 80 ГПКУ а саме в зв'язку з укладенням мирової угоди. Відповідно до умов мирової угоди затвердженої ухвалою господарського суду Чернігівської області від 31.05.2016 у справі 927/235/16 відповідач 1 відмовився від позовних вимог в частині зобов'язання відповідача 2 виконати умови контракту № 05/1181 на поставку сільськогосподарської продукції від 21.07.2015 та поставити відповідачу 1 товар; відповідач 2 зобов'язався сплатити відповідачу 1 штрафні санкції в розмірі 325000 грн та суму судового збору, сплаченого відповідачем 1 за подання позовної заяви в розмірі 208078 грн. Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 18.03.2016 було порушено провадження по справі 927/236/16 за позовом відповідача 1 до відповідача 2 про зобов'язання вчинити дії та стягнення 22508092,09 грн штрафних санкцій. Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 05.05.2016 у справі 927/236/16 затверджено мирову угоду , укладену між відповідачем 1 та відповідачем 2, а провадження у справі 927/236/16 було припинено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Відповідно до умов мирової угоди затвердженої ухвалою суду у справі 927/236/16 відповідач 2 зобов'язався сплатити відповідачу 1 штрафні санкції в розмірі 825000 грн та суму судового збору, сплаченого відповідачем 1 за подання позовної заяви в розмірі 208078 грн; у випадку своєчасного та повного виконання відповідачем 2 свого обов'язку щодо сплати даних штрафних санкцій та судового збору відповідач 2 звільняється від обов'язку здійснити поставку товару відповідачу 1 за контрактом № 05/1191 на поставку сільськогосподарської продукції від 29.07.2015р. Відповідачем також зазначено у відзиві, що на виконання досягнутих домовленостей з врегулюванням спорів у справах №№ 927/235/16, 927/236/16 між відповідачем 1 та відповідачем 2 - 21.03.206 було укладено контракт 05/2363. Цей факт підтверджується й висновком Київського апеляційного господарського суду , наведеним у постанові КАГС. Саме після підписання контракту № 05/2363 сторони погодилися укласти мирові угоди у справах 927/235/16, 927/236/16, які як уже зазначалося були укладені та затверджені ухвалами Господарського суду Чернігівської області. При розгляді справи № 927/1050/16 Господарський суд Чернігівської області встановив наступне; на копії контракту № 05/2363 від 21.03.2016 зі стороні СТОВ «Батьківщина» наявний підпис директора товариства «ОСОБА_7 та відбиток печатки товариства, що вбачається з пояснень директора СТОВ «Батьківщина» а також підтверджується висновком комплексного почеркознавчого та технічного дослідження документів від 28.11.2016 № 32015, зробленим експертом Київської незалежної судово-експертної установи ОСОБА_8 на запит ТОВ «Гран Терра». Після залучення до матеріалів вказаного висновку директор відповідача ОСОБА_7 змінила свої пояснення та зазначала про те, що можливо вона й підписувала контракт з позивачем, але при цьому як відповідачем так і третьою особою заперечувався факт надання ОСОБА_7 права підпису спірного контракту. В процесі розгляду справи № 927/1050/16 судами встановлено, що статутом відповідача 2 не віднесено до виключної компетенції загальних зборів учасників відповідача 2 питання щодо надання згоди або погодження (попереднього погодження чи затвердження) або надання повноважень на укладення яких-небудь договорів а відтак керівник відповідача 2 ОСОБА_7 мала усі необхідні повноваження на укладення та підписання з відповідачем 1 контракту без згоди чи погодження загальних зборів учасників відповідача 2. Відповідач 1 просить в позові відмовити в повному обсязі. До відзиву відповідачем 1 додано копію висновку комплексного почеркознавчого та технічного дослідження від 28.11.2016, копію висновку № 14525 експертного почеркознавчого дослідження від 07.07.2017, копію висновку експертного дослідження № 14527 за результатами проведення технічного дослідження документів від 10.07.2017, компакт-диск з аудіо записом судових засідань у справі 927/1050/16, витяг з ЄДРПОУ.

До початку судового засідання через канцелярію суду 28.11.2017 позивачем надано письмові пояснення, в якому зазначено, що твердження відповідача 1 про те, що постановою ВГСУ від 21.06.2017 у справі 927/1050/16 було встановлено ті чи інші обставини, які мають преюдиціальний характер, є завідомо хибним. Зазначив також, що повноважні загальні збори СТОВ «Батьківщина» мали право вирішувати питання укладення контракту № 05/2363 від 21.03.2015 на поставку сільськогосподарської продукції у будь-якому випадку, у тому числі, і у разі віднесення даного питання до відома виконавчого органу зазначеного товариства. Вважає, що контракт № 05/2363 від 21.03.2016 на поставку сільськогосподарської продукції міг бути укладений директором СТОВ «Батьківщина» виключно у двох випадках: прийняття загальними зборами товариства рішення про передачу відповідної частини повноважень , які у своїй сукупності складають універсальну компетенцію загальних зборів товариства згідно статті 98 ЦК України, до компетенції директора або у разі повноважного директора на виконання відповідного рішення учасників товариства, втіленого у процедурну форму загальних зборів учасників товариства, щодо укладення відповідного контракту. Заперечення позивачем факту підписання директором СТОВ «Батьківщина» контракту № 05/2363 жодним чином унеможливлює встановлення об'єктивної істини щодо наявності або відсутності у особи, яка зазначена у якості такої чий підпис розміщено під текстом даного правочину, достатніх повноважень щодо його укладення, щодо можливого перевищення таких повноважень, їх делегування або відсутності делегування вищим органом управління господарського товариства.

Відповідачем 1 до початку судового засідання через канцелярію 28.11.2017 надано письмові пояснення, в яких повідомлено, що відповідач 2 сам зазначив що ним надавалися саме копії протоколів загальних зборів учасників відповідача а не їх оригінали. Зазначив що постановами КАГС та ВГСУ по справі 927/1050/16, які мають преюдиціальний характер, встановлено що укладаючи та підписуючи контракт керівник відповідача 2 - ОСОБА_7 діяла за згодою загальних зборів учасників відповідача 2, в межах повноважень наданих їй загальними зборами учасників відповідача 2, не перевищуючи своїх повноважень, а відповідач 1, в свою чергу при укладенні контракту діяв добросовісно, що виключає наявність підстав для визнання контракту недійсним; керівник відповідача 2 - ОСОБА_7 мала всі необхідні повноваження на укладення та підписання з відповідачем 1 контракту без згоди чи погодження загальних зборів учасників відповідача 2; контракт було укладено керівником відповідача 2 - ОСОБА_7, підпис на контракті виконаний самою ОСОБА_7, відбиток печатки відповідача 2 в контракті нанесений печаткою відповідача 2.

До початку судового засідання 28.11.2017 через канцелярію суду відповідачем 2 надано письмові пояснення, що після ознайомлення з відзивом зазначив що в жодному судовому провадженні не оцінювався факт зображення відбитку печатки СТОВ «Батьківщина», зображення підпису від імені ОСОБА_6, зображення підпису від імені ОСОБА_1 у копіях протоколу загальних зборів учасників СТОВ «Батьківщина» № 20/07 від 20.07.2015 та № 21/03 від 21.03.2016. Зазначив, що контракт № 05/2363 з підписом схожим на підпис директора товариства ОСОБА_7. укладений з перевищенням наданих директору повноважень. Спочатку загальними зборами надавалося право директору на укладення відповідного контракту а лише згодом укладався (підписувався директором) контракт. Відсутність затвердження загальними зборами учасників укладеного директором правочину з перевищенням статутних повноважень не тягне за собою його недійсність а тому не є обов'язковим для чинності правочину та зобов'язань які виникли на його підставі не є в даному випадку важливим, саме в зв'язку з тим, що мова про затвердження і не іде, мова йде про надання права підпису, яке в принципі передує підписанню будь-якого правочину, що перевищує 1 млн. грн.

05.12.2017 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи та просить без повноважного представника справу просить не розглядати. Дане клопотання відхилене судом суду, з огляду на те, що коло осіб, які мають право представляти інтереси сторін відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, не обмежується. Відповідно до ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, громадяни можуть вести свої справи в господарському суді особисто або через представників, повноваження яких підтверджують нотаріально посвідченою довіреністю. Позивач не позбавлений права і можливості самостійно представляти інтереси в суді та бути присутнім в судовому засіданні. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 Господарського процесуального кодексу України), однак доказів неможливості участі в судовому засіданні суду не надано. Аналогічна позиція викладена в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Відповідачем 2 до початку судового засідання 05.12.2017 через канцелярію суду надано письмові пояснення, в яких зазначив, що при укладанні договорів 2015 року з ТОВ «Гран Терра» протоколи загальних зборів учасників від 20.07.2015 та 29.07.2015 направлялися в оригіналах на адресу ТОВ «Гран Терра» за допомогою кур'єрської служби доставки. При листуванні ТОВ «Гран Терра» зазначало про необхідність надання протоколу загальних зборів, на що була надана відповідь що протоколи будуть надані. В 2015 між сторонами склалися відносини що по подібним за своєю суттю контрактам, ТОВ «Гран Терра» вимагала надання протоколу загальних зборів СТОВ «Батьківщина» під оформлення конкретного контракту. Зазначив що оригіналу протоколу № 21/03 від 21.03.2016 не мали в зв'язку з відсутністю зборів як таких. До письмових пояснень надано ксерокопію протоколу № 21/03, завірену копію контракту № 05/1181, незавірену копію протоколу № 20/07, копію ухвали Господарського суду Чернігівської області від 31.05.2016 по справі 927/235/16, завірену копію контракту № 05/1191, незавірену копію протоколу № 29/07, копію ухвали Господарського суду Чернігівської області про порушення провадження у справі 927/236/16, копію ухвали Господарського суду Чернігівської області від 05.05.2016 по справі 927/236/16.

06.12.2017 відповідачем 2 надано в судовому засіданні клопотання про залучення додаткових документів до матеріалів справи, а саме копію відзиву на зустрічний позов по справі 927/1050/16, копію письмових пояснень по справі 927/1050/16, які оглянуто судом та долучено до матеріалів справи.

Відповідачем 1 надано клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень учасника СТОВ «Батьківщина» по справі 927/1050/16, які долучено судом до матеріалів справи.

Відповідачем 1 06.12.2017 надано письмові пояснення, в яких зазначив що у справі 927/976/17 беруть участь ті самі особи, які брали участь у справі 927/1050/16, та ті ж самі особи, щодо яких були встановлені обставини у справі 927/1050/16 а отже обставини встановлені постановою КАГС та постановою ВГСУ по справі 927/1050/16 не підлягають доказуванню у даній справі 927/976/17, а суд у даній має керуватися саме обставинами встановленими постановою КАГС та постановою ВГСУ по справі 927/1050/16, які мають преюдиціальний характер. Зазначив, що на момент укладення (вчинення) та підписання контракту № 05/2363 у керівника відповідача 2 були необхідні повноваження на укладення (вчинення) та підписання контракту 05/2363. Посилання позивача та відповідача 2 на перевищення повноважень керівником відповідача 2 при підписанні та укладанні контракту № 05/2363 є абсолютно необґрунтованими та безпідставними. Наявність або відсутність протоколу загальних зборів учасників відповідача 2 № 21/03 від 21.03.2016 ніяким чином не впливає на дійсність контракту № 05/2363.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи по суті, господарський суд встановив:

Статут Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» (нова редакція) затверджено загальними зборами учасників протокол № 12/11/14 від 12.11.2014 та державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 19.11.2014 № 5000153.

Відповідно до умов статуту (п. 1.5) засновниками товариства є гр. України ОСОБА_6 та гр. України ОСОБА_1.

Відповідно до п. 6.3 статуту розподіл статутного (складеного) капіталу між учасниками відбувається наступним чином: ОСОБА_6 сума внеску 100000 грн частка 20%, ОСОБА_1 400000 грн, частка 80%, загальна сума внеску 500000 грн.

Умови виплати часток прибутку можуть змінюватися у відповідності з рішенням загальних зборів (п. 8.5 статуту).

Згідно п. 9.6.1 статуту загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі із тих, що передані загальними зборами учасників до компетенції виконавчого органу.

Відповідно до п. 9.9.3 статуту товариства директор вирішує всі питання діяльності товариства, за винятком тих, що входять до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства, а саме: укладає та підписує від імені товариства договори, контракти, інші право чини, сума яких не перевищує 1000000 гривень або еквівалент в іноземній валюті на одного контрагента та з врахуванням інших обмежень, передбачених статутом товариства.

Таким чином, позивач по справі є учасником товариства відповідача 2 з часткою 80%, що свідчить про наявність корпоративних прав в ТОВ «Батьківщина».

Підставами заявленого позову про визнання контракту на поставку сільськогосподарської продукції № 05/2363 від 21.03.2016 позивачем зазначено про:

відсутність повноважень у керівника СТОВ «Батьківщина» на укладення та відсутності погодження укладення договору з боку загальних зборів відповідача 2; додатковою підставою зазначає той факт, що директором відповідача 2 вказаний договір не підписувався, підпис директора відповідача 2 та печатка останнього в договорі є підробними та позивач стверджує, що станом на момент подачі позову є учасником відповідача 2 частка якого складає 80 % статутного капіталу товариства. Учасник реалізує своє право на управління товариством шляхом участі у загальних зборах, стягнення коштів з відповідача 2 на підставі договору призведе до обмеження права позивача на управління товариством, оскільки останній не надавав повноважень керівнику на укладення такого правочину, призведе до зменшення активів відповідача 2 і як наслідок може призвести до порушення права позивача на отримання дивідендів.

Відповідач 1 вважає, що позивач не належить до тих суб'єктів, котрі мають право оспорити зазначені договори, та те, що учасники господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших учасників господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництв. Відповідач 1 в у відзиві на позов здійснює посилання на постанову КАГС по справі 927/1108/16, на рішення Господарського суду Чернігівської області по справі 5028/13/55/2012, на рішення Господарського суду Чернігівської області по справі 13/90, в яких встановлено що законом не передбачено право акціонера (учасника) господарського товариства звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів товариства поза відносинами представництва; на цій підставі господарським судам належить відмовляти акціонерам (учасникам) господарського товариства в задоволенні позову про укладення, зміну, розірвання чи визнання недійсними договорів та інших право чинів, вчинених господарським товариством

Постановою Верховного Суду України від 21.01.2015 по справі 911/2089/14 встановлено наступну правову позицію, що незалежно від суб'єктного складу, якщо учасник (акціонер) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то такий спір підвідомчий господарським судам.

У відповідності до положень статті 11128 Господарського процесуального Кодексу України, Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. п. 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про господарські товариства», учасник товариства має право, зокрема брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах.

Зазначене вище право передбачено також, п.1 ч.1 с. 116 ЦК України, абзацом 1 частини 1 ст. 88 ГК України. Вказане право на участь в управлінні товариством реалізується акціонерами шляхом участі у зборах акціонерів товариства, яке є найвищим органом управління акціонерного товариства і приймає рішення з різних питань діяльності товариства, у тому числі віднесені до виняткової компетенції зборів.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», а так само пунктом 2.9. вищевказаної постанови визначено, що не може бути визнано недійсним рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи з тих підстав, що його прийнято загальними зборами з питань, які належать до компетенції інших органів товариства (наглядової ради, виконавчого органу тощо), оскільки ст. 98 ЦК України передбачено право загальних зборів учасників товариства приймати рішення з усіх питань діяльності товариства. Положення установчих документів товариства, які обмежують це право, не застосовуються.

Зважаючи на ту обставину, що позивачу ОСОБА_1 належить 80% статутного фонду СТОВ «Батьківщина», він як учасник має беззаперечне право на участь в управлінні товариством, шляхом прийняття участі у загальних зборах учасників СТОВ «Батьківщина», а отже має право на оспорювання контракту № 05/2363 від 21.03.2016 року, враховуючи те, що укладення такого контракту є похідним від прийняття рішення учасниками СТОВ «Батьківщина» щодо надання згоди директору на укладення контракту.

Таким чином, суд доходить висновку, що такі заперечення відповідача 1 є безпідставними та необґрунтованими.

21.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гран Терра» (покупець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» (постачальник) укладено контракт № 05/2363 на поставку сільськогосподарської продукції, який підписано в.о. генерального директора відповідача 1 -ОСОБА_9 який діє на підставі Статуту та директором відповідача 2 - ОСОБА_7, яка діє на підставі Статуту, що зазначено в преамбулі до контракту .

Відповідно до умов договору у порядку та на умовах, передбачених даним контрактом, постачальник зобов'язується продати та передати у власність покупця насіння соняшнику врожаю 2016 року, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти товар.

Відповідно до п. 3.1 договору кількість товару становить 20000 метричних тон +/- 5% за вибором покупця.

Відповідно до п. 3.3 договору попередня загальна вартість товару, що постачається згідно з даним контрактом складає 161831166,67 грн, крім того ПДВ 32366233,33 грн, що еквівалентно 7400000 доларів США згідно середньозваженого курсу гривні до долару США на міжбанківському валютному ринку України за результатами закриття торгівельної сесії по відношенню до курсу гривні до долару США.

Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» скликано загальні позачергові збори учасників 27.10.2016, про що складено протокол 27/10. На зборах присутні учасники ОСОБА_6, частка в статутному капіталі складає 20 %, що дорівнює 100000 грн та ОСОБА_1, частка в статутному капіталі складає 80 %, що дорівнює 400000 грн. та директор товариства ОСОБА_7 На порядок денний винесено питання про розірвання контракту № 05/2363 від 21.03.2016. ОСОБА_7 повідомила що після ознайомлення з отриманими документами та з'ясування обставини на яких ґрунтуються їй стало відомо що у ТОВ «Гран Терра» є примірник контракту № 05/2363 від 21.03.2016 з підписом схожим на її підпис, а попередня загальна вартість товару становить 194197400 грн. Пояснила що даний контракт не підписувала та вона вирішує всі питання крім тих, що входять до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства: укладає та підписує від імені товариства договори, контракти, інші право чини сума яких не перевищує 1000000 грн або еквівалент в іноземній валюті на одного контрагента. На зборах було вирішено провести службове розслідування щодо перевірки інформації про обставини виникнення на контракті підпису та звернутися до суду визнання контракту недійсним.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0005018 Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області дата внесення в ЄРДР 16.06.2017 до ЧВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява від директора ТОВ «Батьківщина» ОСОБА_7 за фактом підроблення її підпису та печатки підприємства у контракті на поставку сільськогосподарської продукції № 05/2363 від 21.03.2016, а також протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Батьківщина» № 21/03 від 21.03.2016.

Позивачем в підтвердження факту підробки протоколу №21/03 надано висновок експерта № 980 від 27.07.2017. Так, до Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 18.07.2017 при супровідному листі від 17.07.2017 № 7607/124/48/5/2017 із слідчого відділу Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшла постанова від 14.07.2017 про призначення судової технічної експертизи документів, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2017 за № 0005018. Згідно висновку експерта № 980 від 27.07.2017 в ході проведеної експертизи встановлено: зображення відбитку печатки ТОВ «Батьківщина», зображення підпису від імені ОСОБА_6, зображення підпису від імені ОСОБА_1, зображення граф та зображення напису «Сторінка 1 з 1» у копії протоколу загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» № 20/07 від 20.07.2015 та зображення відбитку зображення відбитку печатки ТОВ «Батьківщина», зображення підпису від імені ОСОБА_6, зображення підпису від імені ОСОБА_1, зображення граф та зображення напису «Сторінка 1 з 1» у копії протоколу загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» № 21/03 від 21.03.2016 являються однаковими за місцем розташування відносно одне одного (є копіями одного й того ж документа).

Відповідачами такий висновок не спростований будь якими належними та допустимими доказами.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 30.01.2017 по справі 927/1050/16 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Терра» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 про зобов'язання виконати умови контракту № 05/2363 від 21.03.2016 та поставити позивачу 21000 метричних тон насіння соняшнику а також стягнути з відповідача за первісним позовом на користь позивача 83234279,07 грн штрафних санкцій та за зустрічним позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Терра» про визнання недійсним контракту в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено повністю, визнано недійсним контракт на поставку сільськогосподарської продукції № 05/2363 від 21.03.2016 укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гран Терра», стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Терра» на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» 1378 грн судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 по справі 927/1050/16 апеляційну скаргу відповідача 1 було задоволено частково та скасовано рішення господарського суду Чернігівської області від 30.01.2017 по справі 927/1050/16 та прийнято нове, яким первісний позов відповідача 1 до відповідача 2 задоволено частково: зобов'язано відповідача 2 виконати умови контракту та поставити відповідачу 1 21000 метричних тон насіння соняшнику, стягнуто з відповідача 2 на користь відповідача 1 - 835685,54 грн неустойки, 40781454 грн штрафу, 104728 судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у задоволенні решти вимог первісному позову відмовлено, у задоволенні зустрічного позову відповідача 2 до відповідача 1 про визнання контракту недійсним відмовлено повністю; стягнуто з відповідача 2 на користь відповідача 1 - 116716,60 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

21.06.2017 Вищого господарського суду України винесено постанову по справі 927/1050, якою касаційну скаргу відповідача 2 було задоволено частково: постанову КАГС скасовано в частині задоволення позовної вимоги за первісним позовом про стягнення 20390727 грн штрафу за односторонню відмову постачальника від виконання своїх обов'язків, в частині відмови задоволенні позовної вимоги за первісним позовом про стягнення 20390727 грн штрафу за несвоєчасну поставку товару та в частині відмови в задоволенні позовної заяви за первісним позовом про стягнення 835685,54 грн неустойки; в цих частинах прийнято нове рішення: позовні вимоги за первісним позовом про стягнення 20390727 грн штрафу за несвоєчасну поставку товару та про стягнення 835685,54 грн неустойки задоволено, у задоволенні позовної вимоги за первісним позовом про стягнення 20390727 грн штрафу за односторонню відмову постачальника від виконання своїх обов'язків відмовлено; стягнуто з відповідача 2 на користь відповідача 1 - 20390727 грн штрафу за несвоєчасну поставку товару; стягнуто з відповідача 2 на користь відповідача 1 - 835685,54 грн неустойки; у іншій частині постанову КАГС залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від 04.10.2017 у задоволенні заяви відповідача 2 про перегляд рішень у справі № 927/1050/16 відмовлено, поновлено виконання постанови ВГСУ та постанови КАГС.

Як зазначає відповідач 1 , обставини встановлені постановою КАГС та постановою ВГСУ у справі 927/1050/16 не підлягають доказуванню у справі 927/976/17 та мають преюдиціальний характер.

Позивач та відповідач 2 не погоджуються з такою позицією відповідача 1 та зазначають на відсутність преюдиційних фактів, які підлягають доведенню в цій справі.

З позицією відповідача 1 суд не погоджується та вважає доведеною позицію позивача та відповідача 2 з огляду на таке.

Згідно абзаців п'ятого та сьомого підпункту 2.6. пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», не надається преюдиціального значення також обставинам, зазначеним у судових рішеннях касаційної інстанції, оскільки останню не наділено правом, зокрема, встановлювати або вважати доведеними обставини і вирішувати питання, пов'язані з доказуванням (ч.2 ст.111-7 ГПК), - за винятком випадків, коли касаційна інстанція, скасувавши рішення попередніх судових інстанцій, прийняла нове рішення на підставі встановлених ними обставин.

Відповідно, не можна стверджувати, що Постановою Вищого господарського суду України від 21 червня 2017 року у справі № 927/1050/16 було встановлено ті чи інші обставини, які мають преюдиціальний характер.

Відповідно до ч.3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За загальним правилом визначеним ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона, що бере участь у справі, повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Водночас стаття 35 названого Кодексу визначає підстави, за яких ці особи звільняються від обов'язку доказування.

Підстави звільнення від доказування можна поділити на три групи:

а) обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі;

б) обставини, визнані господарським судом загальновідомими;

в) преюдиціальні факти.

Частини 3, 4 коментованої статті вказують на факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях. Ці факти мають для суду преюдиціальний характер.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Господарський процесуальний кодекс України перелічує такі факти залежно від того, суд якої юрисдикції виніс судовий акт:

а) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі (за винятком встановлених рішенням третейського суду);

б) встановлені вироком у кримінальному провадженні (постановою суду у справі про адміністративне правопорушення) питання, чи мало місце діяння та чи вчинене воно особою, при розгляді господарської справи про правові наслідки дій чи бездіяльності цієї винної особи

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

Підставою заявленого позову у цій справі позивачем зазначено порушення його корпоративного права як учасника відповідача 2. Таким чином, саме доведення та спростування позицій сторін має досліджуватись судом з огляду на заявлення вимоги обґрунтованої саме наявністю порушення прав учасника товариства.

Як вбачається з Постанови КАГС, Постанови ВГСУ у справі №927/1050/17, судами не досліджувалась та не встановлювався факт наявного та беззаперечного проведення загальних зборів товариством відповідача 2 та правомірного прийняття ними рішень 21.03.2016 року, факти порушень або відсутності таких прав учасника, факт існування обізнаності всіх учасників контракту щодо процедури укладення контрактів.

Разом з тим, правила статті 35 ГПК можна застосовувати до Постанови Київського апеляційного господарського суду по справі № 927/1050/16 від 13 квітня 2017 року із врахуванням положень абзацу третього підпункту 2.6. пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції». Так, у Постанові Київського апеляційного господарського суду по справі № 927/1050/16 від 13 квітня 2017 року, зазначено: «Позивачем за первісним позовом надано до матеріалів справи копію протоколу загальних зборів учасників відповідача №21/03 від 21.03.2016р. (том справи - 2, аркуш справи - 18), згідно з яким по другому питанню, включеному до порядку денного зборів, вказано про прийняття учасниками товариства відповідача за первісним позовом рішення укласти з позивачем контракт на поставку насіння соняшнику врожаю 2016 року в кількості 20 000 тон +/- 5% за ціною, еквівалентною 380,00 доларів США. З умов спірного Контракту (п.п.1.1, 3.1, 3.2) вбачається, що відповідач за первісним позовом прийняв на себе зобов'язання поставити позивачу 20 000 метричних тон +/- 5% насіння соняшнику врожаю 2016 року за попередньою ціною однієї метричної тони товару, що еквівалентна 370,00 доларів США. Колегією суддів враховано, що ціна, вказана в протоколі №21/03 від 21.03.2016р. та в Контракті №05/2363 від 21.03.2016р. є дещо відмінною, однак по третьому питанню, включеному до порядку денного зборів, які відбулися 21.03.2016р., вказано про прийняття учасниками товариства відповідача за первісним позовом рішення надати директору відповідача ОСОБА_7 право підпису спірного Контракту №05/2363 від 21.03.2016р. без зазначення будь-якої ціни (загальної ціни товару чи ціни окремої партії товару).

При цьому, відповідач за первісним позовом наголошував на тому, що в матеріалах справи наявні завірені копії протоколів №20/07 від 20.07.2015р., №29/07 від 29.07.2015р. та незавірена копія документа, який називається Протокол загальних зборів учасників СТОВ «Батьківщина» №21/03 від 21.03.2016р.

З цього приводу колегією суддів зазначено, що всі наявні в матеріалах справи копії протоколів загальних зборів товариства відповідача за первісним позовом, в тому числі і протокол №21/03 від 21.03.2016р., існування якого не визнається відповідачем, оформлені аналогічним чином, тобто містять підписи учасників товариства та чіткий відбиток печатки товариства. Відповідачем за первісним позовом не надано жодних доказів, які б спростовували факт проведення 21.03.2016р. загальних зборів учасників товариства і прийняття ними рішення, оформленого протоколом №21/03 від 21.03.2016р. Як вбачається з пояснень самого відповідача за первісним позовом, на підприємстві не ведеться належним чином оформлена книга обліку протоколів, а тому відповідач не може належними і допустимими доказами спростувати факт проведення зборів і оформлення протоколу №21/03 від 21.03.2016р. Навіть якщо врахувати можливе підроблення вказаного протоколу (із проставленням підписів учасників товариства відповідача та печатки підприємства), відповідач не звертався до правоохоронних органів з цього приводу. Результатів проведення службового розслідування, про яке йшла мова у наданому відповідачем за первісним позовом протоколі №27/10 від 27.10.2016р. ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції не надано. Тобто, всі заперечення відповідача за первісним позовом з приводу протоколу загальних зборів №21/03 від 21.03.2016р. є лише припущеннями без підтвердження відповідними доказами.»

Зважаючи на наведене, можна стверджувати, що копія Протоколу № 21/03 від 21.03.2016 р. приймалася до уваги апеляційною інстанцією, як існуючий документ.

Разом з тим, не можна погодитись з твердженням ТОВ «Гран Терра», щодо того, що в Постанові Київського апеляційного господарського суду від 13 квітня 2017 року по справі № 927/1050/16, як преюдиційний факт визначено наступне: «що навіть за відсутності вказаного протоколу, з огляду на положення чинного законодавства України, Статуту відповідача та судову практику, відсутність затвердження загальними зборами учасників укладеного директором правочину з перевищенням статутних повноважень не тягне за собою його недійсність, а тому не є обов'язковим для чинності правочину та зобов'язань, які виникли на його підставі. » З врахуванням положень абзацу третього підпункту 2.6. пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» - це є правовою оцінкою (оціночним судженням), а не преюдиційною обставиною.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Позивач наполягає на тому, що загальні збори а ні 21.03.2016, а ні в іншу дату не скликались, не проводились.

Факт скликання, проведення, прийняття рішеннями загальних зборів товариства відповідача 2, участі в таких зборах позивача не підтверджується матеріалами справи. Належні та допустимі докази про це сторонами суду не надано.

В той же час, посилання відповідача 1 на примірник незавіреного протоколу загальних зборів датований 21.03.2016 року, визнається судом необґрунтованими , оскільки такий доказ не визнається судом належним , з огляду на наявний в матеріалах справи висновок експерта №980 від 27.07.2017. Згідно вказаного Висновку в ході дослідження було встановлене наступне: «Зображення відбитку печатки ТОВ «Батьківщина», , зображення підпису від імені ОСОБА_6, зображення підпису від імені ОСОБА_1, зображення граф та зображення напису «Сторінка 1 з 1» у копії протоколу загальних зборів учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» №20/07 від 20.07.2015 р. та зображення відбитку печатки ТОВ «Батьківщина» , , зображення підпису від імені ОСОБА_6, зображення підпису від імені ОСОБА_1, зображення граф та зображення напису «Сторінка 1 з 1» у копії протоколу загальних зборів учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» №21/03 від 21.03.2016 р., являються однаковими за місцем розташування відносно одне одного (Є КОПІЯМИ З ОДНОГО Й ТОГО Ж ДОКУМЕНТА).»

Наведене дає підстави стверджувати, що копія протоколу загальних зборів учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» №21/03 від 21.03.2016 р. містить ознаки підробки.

Отже, не може бути прийнятий судом, як належний доказ проведення загальних зборів учасників СТОВ «Батьківщина» протокол №21/03 від 21.03.2016 з приводу надання права підпису директорові ОСОБА_7 на підписання контракту № 05/2363 від 21.03.2017 року.

В той же час, самим відповідачем 1 надано фотокопію пояснень ОСОБА_1 по справі №927/1050/16, відповідно до якого вбачається зазначення про відсутність поїздки ним до м. Чернігів, не прийняття участі в загальних зборах, відсутність проведення таких зборів, не зрозумілість наявності у ТОВ «Гран Терра» ксерокопії протоколу №21/03 від 21.03.2016 , оскільки такий протокол ОСОБА_1 не підписувався.

Право позивача на його участь в управлінні товариством за змістом ст. 167 ГК України є складовою частиною його корпоративних прав як особи, частка якої визначається у статутному капіталі підприємства, яке учасником підприємства реалізується через загальні збори учасників підприємства - вищий орган підприємства шляхом голосування (ст. 145 ЦК України, статут підприємства). Законодавець передбачив, що учасник товариства має право не лише брати участь у загальних зборах, а й вносити питання до порядку денного зборів, знайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів.

Зважаючи на вищевикладене, факт проведення загальних зборів 21.03.2016, участі в них позивача та прийняття рішень на таких зборах не знайшов підтвердження в матеріалах справи й належними та допустимими доказами відповідачем 1 не доведений.

З огляду на таке, суд констатує на наявність порушень прав позивача на реалізацію його корпоративних прав , в т. ч. шляхом управління товариством через вищий орган - загальні збори, прийняття в них участі та прийняття рішень на загальних зборах.

В той же час, посилання позивача на порушення його корпоративних прав щодо отримання дивідендів в наслідок укладення оспорюваного контракту є безпідставними з огляду на те, що загальними зборами товариства - відповідача 2 рішень про нарахування та виплату дивідендів в 2016 році не приймалось.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин),що визначено ст. 215 ЦК України .

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України ). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 вказаного Кодексу).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 Цивільного кодексу України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Крім того, управління товариством також здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (стаття 97 Цивільного кодексу України).

За системним аналізом норм Цивільного кодексу України (статті 99, 145, 147), Господарського кодексу України (стаття 89), Закону України "Про господарські товариства" (статті 58, 59, 62, 63) виконавчий орган товариства вирішує всі питання, пов'язані з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що є компетенцією загальних зборів учасників товариства або іншого його органу. Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав.

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають із юридичними особами договори різних видів, частиною 3 ст. 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

При цьому, ч. 4 ст. 92 ЦК України передбачено, що якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі. Таким чином, закон вимагає, щоб виконавчий орган товариства діяв добросовісно і розумно, керуючись інтересами товариства, а не власними. Однак закон ураховує, що питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Частина 3 ст. 92 ЦК України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (статті 203, 241 цього Кодексу). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Разом із тим, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин - бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (стаття 203, ч.1 ст. 215 ЦК України).

Договір може бути визнаний недійсним, зокрема, у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу товариства.

Закон не установлює виключного переліку обставин, які свідчать про недобросовісність чи нерозумність дій третьої особи у відносинах із юридичною особою. Тому з огляду на загальні засади здійснення цивільних прав за приписами ст. 12 ЦК України, висновок про добросовісність поведінки третьої особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала третя особа реального настання правових наслідків, що обумовлені договором, і чи настали такі наслідки насправді.

Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до, та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема чи виконала третя особа свої обов'язки за договором, у який спосіб, як у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором, чи не було залучення третьої особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно (постанова Верховного Суду України від 27.04.2016 № 6-62цс16).

Слід зазначити, що одним із фактів, що має значення для вирішення даного спору та підлягає доказуванню є питання в тому числі й обставини добросовісності та розумності поведінки відповідача 1 щодо укладення оспорюваного контракту в 2016 році, у зв'язку з чим слід встановити, що відповідач 1 не знав і не міг знати про наявні процедури укладення контракту, вимоги статуту відповідача 2.

Під поняттям "знав" слід розуміти не лише безпосередню обізнаність особи в тому, що вона набуває майно у суб'єкта, який не наділений правом на його відчуження, а й водночас усвідомлення факту порушення прав іншої особи.

Поняття "міг знати" означає недобросовісність того володільця (набувача), який хоч і не був безпосередньо інформований про відсутність права на укладення контракту , але за обставинами його укладення міг і зобов'язаний був про це знати.

У відповідності до положень пунктів 1-3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року №755-IV, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, згідно положення п.3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" № 11 від 29.05.2013, де зазначено, якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.

В матеріалах справи містяться завірені копії контракту № 05/1181 на поставку сільськогосподарської продукції від 21 липня 2015 року та контракту № 05/1191 на поставку сільськогосподарської продукції від 29 липня 2015 року. В зазначених контрактах вказано, що від імені ТОВ «Гран Терра» діє Генеральний Директор ОСОБА_10, який діє на підставі Статуту, а від імені СТОВ «Батьківщина» Директор ОСОБА_7, яка діє на підставі Статуту.

Отже, наведене свідчить про те, що представник ТОВ «Гран Терра» був обізнаний зі Статутом СТОВ «Батьківщина», у частині яка стосується відповідних повноважень осіб, що діють від імені СТОВ «Батьківщина». Зокрема, з положеннями п.9.9.3 Статуту СТОВ «Батьківщина».

Директор сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» є Виконавчим органом Товариства і діє на підставі Статуту.

Відповідно до пункту 9.9.3. Статуту директор вирішує усі питання діяльності Товариства, за винятком тих, що входять до виключної компетенції Загальних зборів Учасників Товариства, а саме:

- укладає та підписує від імені Товариства договори, контракти, інші правочини сума яких не перевищує 1 000 000,00 гривень, або еквівалент в іноземній валюті, на одного контрагента та з урахуванням інших обмежень, передбачених Статутом Товариства.

Існування між відповідачами у справі в 2015 році подібних з оспорюваним контрактом правовідносини поставки сільськогосподарської продукції, а саме двох контрактів № 05/1181 та № 05/1191 визнається та не оспорюється сторонами.

В матеріалах справи міститься листування між представниками СТОВ «Батьківщина» та ТОВ «Гран Терра», що стосується укладення контрактів між відповідачем-1 та відповідачем-2 у 2015 році. Зокрема, у електронному листі від 29.07.2015 року (16:54) від імені Sergey Rogach відображено наступне: «Во вложении договор на поставку 5 тыс. тн подсолнечника. Если нет замечаний/пожеланий, просим подписать поставить печать и выслать в наш адрес. Также просим выслать протокол Общих сборов под вышеуказанный контракт.»

Такі докази листування не спростовані ТОВ «Гран Терра». Більш того, в матеріалах справи містяться копії відзиву на зустрічний позов СТОВ «Батьківщина» до ТОВ «Гран Терра» по справі № 927/1050/16 та копії письмових пояснень по справі № 927/1050/16 з якого вбачається, що ТОВ «Гран Терра» надавалися суду копії протоколів загальних зборів учасників СТОВ «Батьківщина», зокрема № 20/07 від 20.07.2015 року та № 29/07 від 29.07.2015 року, які стосувалися укладених контрактів, а саме контракту № 05/1181 на поставку сільськогосподарської продукції від 21 липня 2015 року та контракту № 05/1191 на поставку сільськогосподарської продукції від 29 липня 2015 року.

Отже, у взаємовідносинах в 2015 році, відповідач-1 та відповідач-2 обмінювалися вимогами по процедурі та документами, а саме протоколами загальних зборів учасників СТОВ «Батьківщина», якими надавалися права підпису директору СТОВ «Батьківщина» ОСОБА_7 на підписання конкретних контрактів, а саме: контракту № 05/1181 на поставку сільськогосподарської продукції від 21 липня 2015 року та контракту № 05/1191 на поставку сільськогосподарської продукції від 29 липня 2015 року.

Таким чином, ТОВ «Гран Терра» було обізнано з положеннями Статуту СТОВ «Батьківщина» (зокрема п.9.9.3.), процедурами надання повноважень та необхідністю проведення загальних зборів та більш того, вимагала надання протоколів загальних зборів учасників під укладання конкретного контракту на поставку продукції.

Статтею 13 ЦК України визначено, що при здійсненні своїх цивільних прав особа зобов'язана утримуватись від дій, які б могли порушити права інших осіб.

Отже, при укладенні контракту № 05/2363 від 21.03.2016 року ТОВ «Гран Терра» мала б вимагати (отримати) від СТОВ «Батьківщина» належний протокол загальних зборів № 21/03 від 21.03.206 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність дефекту повноважень керівника відповідача 2 під час укладення контракту та наявність факту обізнаності відповідача 1 про статутні обмеження керівника відповідача 2 та процедури надання повноважень керівнику відповідача 2 при укладенні контрактів з перевищенням суми 1000000 грн..

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України , які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що сам відповідач 1- контрагент відповідача 2 за оспорюваним контрактом, діяв недобросовісно і нерозумно, зокрема достеменно знав, як про це зазначив позивач, про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст.4-3, 33, 34, 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, на час прийняття рішення, як і клопотань про витребування доказів, сторонами суду не надано. Всі заявлені клопотання сторонами та учасниками процесу судом розглянуті.

За загальним правилом цивільного законодавства, лише укладений договір може бути визнаний недійсним. З огляду на встановлені вище факти , контракт № 05/2363 від 21.03.2016 року був укладений відповідачами у справі, що свідчить про помилковість суджень позивача про не підписання контракту керівником.

Ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а оскільки у виконавчого органу товариства - відповідача 2 був відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності та правових підстав для здійснення волевиявлення від імені товариства на укладення оспорюваного контракту, встановлено судом про обізнаність відповідача 1 щодо процедур укладення контракту, в т. ч. щодо наявності обмежень повноважень та необхідності прийняття рішень загальними зборами, висновок суду про дії відповідача 1 недобросовісними і нерозумними, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи.

Таким чином, оскаржуваний контракт був укладений без волевиявлення позивача, як власника 80 % частки в статутному капіталі ТОВ «Батьківщина» шляхом прийняття рішення на загальних зборах чим порушено його корпоративне право на управління товариством. Крім того, в справі відсутні докази подальшого схвалення відповідачем 2 Договору шляхом використання прав та виконання обов'язків за ним.

Інші заперечення та надані докази не спростовують висновків суду, а тому судом до уваги не приймаються.

З огляду на зроблені вище висновки, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а тому сплачений ОСОБА_1 судовий збір підлягає відшкодуванню (стягненню) в пропорційному розмірі з відповідачів по 800 грн на користь позивача.

Керуючись ст.1, 22, 33, 35, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним контракт на поставку сільськогосподарської продукції № 05/2363 від 21.03.2016 укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гран Терра».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гран Терра» (04655 м. Київ, вул. Верхній Вал, 72 р/р 9900 в ПАТ «ІНГ Банк Україна» МФО 300539 ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1) 800 грн. судового збору.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» (17311 Чернігівська область Срібнянський р-н с. Калюжинці, вул. Незалежності, 51 р/р 7702 в ПАТ «УкрСиббанк» МФО 351005 ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1) 800 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 11.12.2017

Суддя І. А. Фетисова