РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017Справа №910/17090/17
За позовом Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області

до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

про стягнення 12 501,10 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача: Маринченко А.І. (довіреність від 25.10.2017)

Від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення на 12 501,10 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 порушено провадження у справі №910/17090/17 та призначено до розгляду 26.10.2017.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.10.2017 розгляд справи відкладено на 09.11.2017.

Судове засідання 09.11.2017 не відбулося у зв'язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.11.2017 розгляд справи призначено на 23.11.2017.

В судове засідання 23.11.2017 прибули представники сторін та надали пояснення по суті справи. Судом встановлено необхідність витребування додаткових доказів та письмових пояснень від позивача.

Розгляд справи відкладено на 07.12.2017.

В судове засідання 07.12.2017 прибув представник позивача, надав пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судове засідання 07.12.2017 представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Ухвала суду від 13.11.2017 отримана відповідачем 19.11.2017, що підтверджується відміткою на звороті ухвали та повідомленням про вручення поштового відправлення № 49 3 (в матеріалах справи).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (частина 1 статті 11 Цивільного кодексу України).

Як встановлено частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Також у відповідності до положень ч.1 ст.181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення.

Судом встановлено, що 01.11.2011 між Канівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Черкаської області(далі позивач) та публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК"(далі відповідач, банк) був укладений договір № 23-Ю/10(далі договір).

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до § 1 ст. 1 Договору Банк виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банківських установах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (зі змінами) (далі - Порядок).

Під час виконання своїх функцій Банк несе відповідальність згідно Договору та чинного законодавства України.

Відповідно до § 1 ст. 8 Договору Банк зобов'язується не зараховувати на поточні рахунки одержувачів суми пенсії у разі письмової вимоги органу Фонду; наявності даних про смерть одержувача; невідповідності будь яких реквізитів, зазначених у списках, даним поточного рахунку одержувача пенсій та грошової допомоги; закриття поточного рахунку.

28.05.2017 провідним спеціалістом сектору контрольно-перевірочної роботу № 3 управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Вороною Вікторією Володимирівною з відома та в присутності директора Канівського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» Луценка Василя Васильовича проведена планова перевірка дотримання Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки в банках та умов Договору за період з 01.02.2017 до 23.05.2017.

Відповідно до даних, які зафіксовано в акті перевірки від 28.05.2017 № 4. листом від 03.05.2017 № 2881/03 (отримано банком 04.05.2017). Управління вимагало не зараховувати кошти в сумі 10 697,74 грн. на картковий рахунок ОСОБА_5, проте банком пенсія зарахована та повернута 16.05.2017 в межах наявного залишку на рахунку одержувача в сумі 6,13 грн., із запізненням на 6 операційних днів.

Листом від 10.05.2017 №2944/03 (отримано банком 10.05.2017) Канівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області також зобов'язало Канівське відділення ПАТ КБ "ПриватБанк" повернути профінансовану 05.05.2017 та зараховану на поточний (картковий) рахунок ОСОБА_6 пенсію в сумі 1 803,36 грн., у зв'язку зі смертю пенсіонера 29.04.2017. Пенсійні кошти повернуті не своєчасно 15.05.2017, із затримкою у 3 операційні дні.

У зазначених обставинах вбачаються ознаки порушення п. 18 та п. 19 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» та розділ IV ст.8 &1, &4 Договору у частині:

- суми пенсій та грошової допомоги не зараховуються на поточні рахунки одержувачів у разі письмової вимоги органу Фонду;

- зобов'язання уповноваженого банку припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача;

- повернення уповноваженим банком органам Пенсійного фонду сум пенсій, зарахованих на поточний рахунок разом із нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, не пізніше наступного операційного дня після надходження таких відомостей.

Згідно ч. 11 ст. 106 Закону № 1058 виконавчими органами Пенсійного фонду за несвоєчасну виплату і доставку сум пенсійних виплат одержувачам або несвоєчасне зарахування їх на банківські рахунки пенсіонерів, або несвоєчасне повернення на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного Фонду чи Накопичувального фонду сум коштів не використаних для здійснення пенсійних виплат, за умови своєчасного і в повному обсязі їх фінансування, на організації, в тому числі банки, які здійснюють виплату і доставку пенсій, накладається штраф у розмірі своєчасно не виплачених, не доставлених чи не зарахованих або своєчасно не повернених сум пенсійних виплат.

Згідно ст. 110 Закону № 1058, організація, що здійснює виплату і доставку пенсій, несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на неї функцій відповідно до чинного законодавства та укладеного з нею договору.

Канівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області 12.06.2017 року за № 4170/07 направило до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» претензію, в якій просило сплатити суму штрафу в розмірі 12 501 грн. 10 коп. (дванадцять тисяч п'ятсот одна грн. 10 коп.) на розрахунковий рахунок управління, зазначивши реквізити (розрахунковий рахунок управління № 0935 ПАТ «Державний ощадний банк України» філія - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», код 36775639).

19.07.2017 Канівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області отримало лист Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» від 12.07.2017 № Е.30.0.0.0/4-83244, в якому зазначалося, що отримавши претензію Фонду № 3585/07 від 12.06.2017 щодо стягнення штрафу у розмірі 12501,10 грн., Банком вжито усіх заходів для виконання вимог. Внаслідок великої кількості одержувачів, ідентифікація та пошук отримувача в системі Банку здійснюється з орієнтиром на Індивідуальний податковий номер (котрий Фондом в листі не вказаний), що займає менше часу ніж пошук за іншими показниками. Внаслідок чого і виникла затримка у поверненні коштів на вимогу Фонду.

Суд наголошує, що Банком здійснено повернення зарахованих коштів в сумі 6,13 грн., 16.05.2017, тоді як управлінням направлено лист від -3.05.2017 Вих. № 2881/03 про не зарахування коштів в сумі 10 697,74 грн., на виплату пенсії ОСОБА_5

Таким чином, відповідач визнав законність вимог позивача, проте не виконав їх в повному обсязі.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу в сумі 12 501,10 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Відтак, заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1д; ідентифікаційний код 14360570) на користь Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області (19000, Черкаська обл., м. Канів, вул. 206 Дивізії, буд. 10А, ) 12 501 (дванадцять тисяч п'ятсот одна) грн. 10 коп. штрафу.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1д; ідентифікаційний код 14360570) в дохід державного бюджету України 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 12.12.2017