РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017Справа № 910/19529/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-М"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Буд"
простягнення 88 560 грн 00 коп.
Представники сторін:
від позивача:Некрасов О.В. - представник на підставі договору про надання правової допомоги Ваховський В.Ф. - директор
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06.11.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-М" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Буд" про стягнення 88 560 грн 77 коп. заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 1-ОНП від 03.10.2016, в тому числі: 29 520 грн 00 коп. основного боргу та 59 040 грн 00 коп. штрафу за неповернення орендованих приміщень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договором оренди нежитлового приміщення № 1-ОНП від 03.10.2016 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з оплати орендних платежів у розмірі 29 520 грн 00 коп., крім того у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань з повернення об'єкту оренду після закінчення строку дії договору позивачем нараховано 59 040 грн 00 коп. неустойки (штрафу) за неповернення орендованих приміщень з оренди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 порушено провадження у справі № 910/19529/17 та справу призначено до розгляду на 11.12.2017.

07.12.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

11.12.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання 11.12.2017 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав. Розглянувши, подане відповідачем через відділ діловодства Господарського суду міста Києва, клопотання про перенесення розгляду справи, суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки неможливість забезпечення явки представника у судове засідання не є підставою для відкладення розгляду справи. Крім того, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Доказів щодо неможливості такої заміни представника, і неможливості розгляду справи без участі представника суду не надано.

Також, суд зазначає, що до клопотання перенесення розгляду справи відповідачем не додано будь-яких доказів в підтвердження, зазначених у клопотання, обставин.

У судове засідання 11.12.2017 з'явились представники позивача та надали пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримали заявлені позовні вимоги та просять суд їх задовольнити.

Крім того, представниками позивача подані доповнення до позовної заяви у частині вирішення питання про відшкодування судових витрат на адвоката, а також клопотання про уточнення інформації щодо ідентифікаційного коду позивача та назви відповідача зазначених у позовній заяві.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 11.12.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

03.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсал-М" (орендодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Буд" (орендар за договором) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 1-ОНП, відповідно до умов якого орендодавець передає орендарю в строкове платне користування без права викупу власне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення (далі "приміщення"), загальною площею 141,5 м2, на строк, зазначений в пункті 6.1 цього договору. Приміщення розташоване на другому поверсі п'ятиповерхової адміністративно-господарської будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 150. Технічний стан та інші характеристики приміщення, що передається в оренду на умовах цього договору, фіксуються в акті приймання-передачі (додаток № 1), який є невід'ємною частиною цього договору та підписується повноважними представниками сторін, скріплюється їхніми печатками разом з актом приймання-передачі приміщення (додаток № 1) орендодавець передає орендарю ключ від приміщення.

Згідно з пунктом 6.1 договору цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє з 03.10.2016 по 02.10.2017 включно.

У відповідності до пункту 2.2.6 договору орендар зобов'язується сплачувати своєчасно та в повному обсязі орендну плату та інші платежі за цим договором, в т.ч. - та самостійно і за власний рахунок здійснювати оплату комунальних та інших послуг (електро-, водо-, теплопостачання, послуги зв'язку, утримання будинків та прибудинкової території тощо) відповідним організаціям у встановлені строки з укладенням вказаних договорів від свого імені, дозвіл про що на вимогу орендаря надається орендодавцем.

Відповідно до положень пунктів 3.1. та 3.1.1. договору орендар за користування орендованим майном сплачує орендну плату. Розмір орендної плати становить 14 760 грн 00 коп. на місяць, в тому числі ПДВ 20% - 2 460 грн 00 коп., що сплачується орендарем шляхом безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок орендодавця у порядку та у строки, передбачені цим договором.

Орендна плата сплачується незалежно від результатів господарської діяльності орендаря щомісячно до 1 числа наступного місяця (пункт 3.1.3 договору).

Пунктом 3.1.6 договору сторони погодили, що орендна плата, за винятком авансових платежів, передбачених пунктом 3.1.2 цього договору, нараховується та сплачується кожен календарний місяць дії договору по дату фактичного повернення приміщення орендарем. Факт повернення приміщення підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі (повернення) приміщення з оренди та передачі ключів від приміщень орендодавцю. При розбіжностях щодо передачі (повернення) орендодавцю орендованого майна, орендодавець може залучати третю сторону

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору оренди нежитлового приміщення № 1-ОНП від 03.10.2016 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежиле приміщення загальною площею 141,5 кв.м., розташоване на другому поверсі п'ятиповерхової адміністративно-господарської будівлі за адресою: м. Київ, вул.. академіка Заболотного, 150 на умовах оренди за договором, що підтверджується підписам між сторонами та скріпленим відтисками печаток сторін актом приймання-передачі приміщення № 1 від 07.10.2016.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

З огляду на викладені норми вбачається обов'язок орендаря сплачувати оренду плату за весь час користування об'єктом оренди.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання щодо оплати орендних платежів за жовтень та листопад 2017 року, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість з оплати орендних платежів у розмірі 29 520 грн 00 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів оплати орендних платежів за жовтень та листопад 2017 року на суму 29 520 грн 00 коп. та доказів повернення позивачу об'єкта оренди за актом приймання-передачі.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати орендних платежів за період з жовтня по листопад 2017 року включно за договором оренди нежитлового приміщення № 1-ОНП від 03.10.2016 на загальну суму 29 520 грн 00 коп. вимоги позивача про стягнення з відповідача 29 520 грн 00 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо повернення орендованих приміщень з оренди після закінчення строку дії договору, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 59 040 грн 00 коп. штрафу.

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Положеннями пунктів 6.1 та 6.4 договору сторонами було погоджено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє з 03.10.2016 по 02.10.2017 включно.

Після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право на укладання договору оренди на новий строк, у разі якщо він належним чином виконує свої обов'язки за цим договором орендар, у разі бажання скористатися своїм переважним правом на укладання нового договору оренди зобов'язаний повідомити про це орендодавця у строк не пізніше ніж до 03.09.2017.

Тобто, сторонами було погоджено, що за відсутності заперечень сторін, договір оренди нежитлового приміщення № 1-ОНП від 03.10.2016 діє до 02.10.2017.

Згідно з пунктом 2.2.8. договору по закінченню строку дії цього договору (в т. ч. розірвання), орендар зобов'язаний протягом доби з дати закінчення строку дії цього договору чи з моменту його розірвання повернути орендодавцю по акту приймання-передачі приміщення в задовільному стані, з урахуванням нормального зносу, а також передати по акту в повному обсязі і справності обладнання та інше майно, одержане орендарем в користування.

За змістом статті 291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана з урахуванням нормального зносу або у стані, обумовленому у договорі.

Положення вказаної норми закону та договору свідчать про те, що у разі припинення договору у розумінні статті 291 Господарського кодексу України - внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, у орендаря виникає обов'язок протягом доби з дати закінчення строку дії договору повернути орендодавцю майно з оренди.

Як встановлено судом оренди нежитлового приміщення № 1-ОНП від 03.10.2016 припинив свою дію з 02.10.2017, в той же час, доказів повернення відповідачем на користь позивача орендованого майна чи ініціювання відповідного питання матеріали справи не містять, а відповідачем не надано.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 4.5. договору сторони погодили, що якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення приміщення в обумовлений цим договором строк, він сплачує на користь орендодавця неустойку (штраф) в розмірі 100% від суми річної орендної плати та відшкодовує збитки, заподіяні затримкою повернення.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства, а саме судом встановлено, що 100 % від суми річної орендної плати складає 177 120 грн 00 коп. (14 760 грн 00 коп. х 12 місяців).

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку щодо повернення орендованих приміщень з оренди після закінчення строку дії договору, вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (штрафу) в частині заявленої суми у розмірі 59 040 грн 00 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем заявлено вимоги про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 2 600 грн 00 коп.

Судом враховано рекомендації, викладені у пункті 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, стосовно того,що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Таким чином, відшкодовуються втрати, які були здійснені стороною за отримання послуг лише адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013.

В якості доказів понесення витрат на оплату послуг адвоката по даній справі на суму 2 600 грн 00 коп., позивач надав витяг з договору про надання правової (правничої) допомоги № 11117 від 01.1.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсал-М" та адвокатом Некрасовою Оксаною Валеріївною, оригінал ордеру КВ № 000670 від 07.12.2017, копії звітів (актів) про надання правової (правничої) допомоги від 30.11.2017 та від 11.12.2017.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що витрати на правову допомогу в сумі 2 600 грн 00 коп. не можуть бути включені до складу судових витрат у даній справі, оскільки позивачем не надано суду копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та доказів понесення втрат, які були здійснені стороною за отримання послуг адвоката.

Нормами частини 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Агро-Буд" (04071, місто Київ, вулиця Ярославська, будинок 39-Г, ідентифікаційний код 38536844) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал-М" (03134, місто Київ, вулиця Симиренка, будинок 1-В, ідентифікаційний код 25263960) заборгованість по орендній платі у розмірі 29 520 (двадцять дев'ять тисяч п'ятсот двадцять) грн 00 коп., штраф за неповернення орендованих приміщень з оренди у розмірі 59 040 (п'ятдесят дев'ять тисяч сорок) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 14.12.2017

Суддя Н.Б. Плотницька