ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2017 р. Справа № 907/594/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Електрон - Іршава, м.Іршава б/н від 17.10.2017

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 27.09.2017

у справі № 907/594/17

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк, м. Київ

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Електрон - Іршава, м. Іршава

про стягнення суми 355 914,11грн. заборгованості за кредитним договором №100/1-2004 від 11.04.2006

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 - представник;

від відповідача: ОСОБА_4-представник;

Сторонам розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 811 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 27.09.2017 у справі №907/594/17 (суддя Ремецькі О.Ф. ) позовні вимоги задоволено. Стягнено з ТОВ Електрон - Іршава, м. Іршава на користь ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" суму 355 914,11грн., в тому числі 128 742,31 грн. - відсотки за користування кредитом нараховані за період з 27.07.2014р. по 27.11.2015р.; 209 664,00 грн. - індекс інфляції нарахований на прострочену заборгованість по тілу кредиту за період з 27.07.2014р. по 27.11.2015р.; 17 507,80 грн. - нараховані 3% річних за період з 27.07.2014р. по 27.11.2015р., а також суму 5338,71 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

ТОВ Електрон - Іршава подано апеляційну скаргу б/н від 17.10.2017 та додаткові пояснення до апеляційної скарги б/н від 06.11.2017, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк відмовити повністю, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та не підтверджуються належними доказами. Зокрема, скаржник зазначає, що станом на 27.11.2015 відповідачем було виконано у повному обсязі зобов»язання за кредитним договором. Позивач заявив вимогу про додаткове стягнення непогашених на його думку відсотків та штрафних санкцій у необгрунтованому розмірі.

Також, скаржник зазначає, що позивач просить стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом нараховані за період з 27.07.2014 по 27.11.2015. Однак, на момент звернення з позовної заявою, строк позовної давності у цій частині вже закінчився.

Скаржник зазначає, що ураховуючи суть взаємопов»язаних кредитних і заставних зобов»язань, факт передачі кредитору предмета застави для його подальшої реалізації, породжує для кредитора обов»язок вчинити необхідні для цього дії протягом розумного строку (якщо відповідний строк не визначено законом або договором). Ухилення від вчинення таких дій зумовлює виникнення прострочення з боку кредитора. Зокрема, скаржник зазначає, що вартість предмету іпотеки є набагато більше, ніж заборгованість відповідача, відповідач не оскаржував виконавчий напис, добровільно погодився на передачу предмета іпотеки стягувачу та обгрунтовано очікував, що заборгованість буде погашена в повному обсязі за рахунок предмета іпотеки.

ПАТ Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк подано відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що апеляційна скарга не грунтується на нормах чинного законодавства України. Твердження скаржника, що ним було виконано у повному обсязі зобов»язання за кредитним договором не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, оскільки 27.11.2015 відбулося погашення заборгованості в розмірі 642 262,05грн., що складало суму заборгованості згідно виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом. Окрім того вимоги позивача про стягнення відсотків за користування кредитом заявлені в межах трирічного строку позовної давності, а саме за період з 27.07.2014 по 27.11.2015 включно.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін в судових засіданнях, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (ЗАТ, правонаступником якого є ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк) та ТОВ Електрон-Іршава (позичальник) 11.04.2006 укладено кредитний договір №100/1-2004, за умовами якого банком було надано ТОВ Електрон-Іршава кредит в сумі 500 000,00грн., з кінцевим терміном повернення не пізніше 01.04.2009 та сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 19 % річних. Договором №1 від 01.11.2008 про внесення змін до кредитного договору було збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами до 22 % річних.

Пунктами 2.2., 3.4., 4.2.1., 4.2.2., 5.2. 5.3 кредитного договору сторони узгодили, що позичальник зобовязався повернути кредитору суму кредиту до 01.04.2009, своєчасно (щомісячно) сплачувати нараховані відсотки за користування кредитом, а у випадку прострочення виконання зобовязань сплатити заборгованість з урахуванням індексу інфляції, а також сплатити суми неустойки та штрафів в порядку та розмірі передбаченому кредитним договором.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що в забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором 11.04.2006 між ПАТ Промінвестбанк та ТОВ Електрон-Іршава було укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 по реєстру за №775, за умовами якого ТОВ Електрон-Іршава, у випадку невиконання зобовязань за кредитним договором, зобовязалося відповідати належним йому нерухомим майном - майновим комплексом у складі: цех Модуль літ.З, адміністративно-побутовий комплекс літ. З7, що розташовані за адресою м.Іршава Закарпатської області, вул.Федорова 36 А.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем зобовязання за кредитним договором №100/1-2004 від 11.04.2006 виконано в повному обсязі та надано кредитні кошти у встановлені договором розмірі та строк.

У звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе договірних зобовязань, ПАТ Промінвестбанк заявою від 23.12.2009 звернувся до приватного нотаріуса Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про вчинення виконавчого напису за укладеним між сторонами договором іпотеки. 25.12.2009 приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 849 було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки для погашення заборгованості ТОВ Електрон-Іршава за кредитним договором в сумі 642 262,05 грн., що включала в себе 436 800,00 грн. - тіло кредиту, 125 580,73 грн. нараховані та несплачені відсотки за період з 12.08.2008 по 30.11.2009, 79 781,32 грн. - пеня за період з 12.08.2009 по 31.10.2009.

14.01.2010 позивач звернувся до ВДВС Іршавського РУЮ з заявою про відкриття провадження з примусового виконання виконавчого напису від 25.12.2009 за реєстровим №849.

27.01.2010 ВДВС Іршавського РУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №16892382 з примусового виконання виконавчого напису від 25.12.2009р. за реєстровим № 849.

30.12.2011 ВДВС Іршавсього РУЮ було винесено постанову про повернення стягувачу без виконання виконавчого документа - виконавчого напису від 25.12.2009 за реєстровим № 849.

14.02.2012 банк повторно звернувся до ВДВС Іршавського РУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису від 25.12.2009 за реєстровим № 849.

23.03.2012 ВДВС Іршавського РУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №31972887.

29.12.2012 ВДВС Іршавсього РУЮ було винесено постанову про повернення стягувачу без виконання виконавчого документа.

12.02.2013 ПАТ Промінвестбанк повторно звернувся до ВДВС Іршавського РУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису від 25.12.2009 за реєстровим № 849.

20.02.2013 ВДВС Іршавського РУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №36713230.

27.06.2014 ВДВС Іршавсього РУЮ було винесено постанову про повернення стягувачу без виконання виконавчого документа.

08.09.2014 ПАТ Промінвестбанк звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ВДВС Іршавського РУЮ про визнання протиправними дій органу ДВС, повязаними з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.06.2014 у ВП 36713230, скасування вищевказаної постанови та зобовязання органу ДВС провести передбачені законодавством дії по примусовому виконанню виконавчого напису від 25.12.2009 за реєстровим № 849.

Ухвалою від 22.09.2014 Закарпатським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі №807/2917/14 за позовом ПАТ Промінвестбанк до ВДВС Іршавського РУЮ про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії.

В подальшому, в ході здійснення начальником ВДВС Іршавського РУЮ перевірки виконавчого провадження, постанову від 27.06.2014 у ВП №36713230 про повернення виконавчого документа стягувачеві було скасовано та постановою від 06.10.2014 виконавче провадження №36713230 було відновлено.

В ході здійснення виконавчого провадження було звернено стягнення на предмет іпотеки, майновий комплекс, який розташований за адресою: м.Іршава Закарпатської області, вул.Федорова 36 А, та належить ТОВ Електрон-Іршава. 10.09.2015 вказаний майновий комплекс було реалізовано з прилюдних торгів за ціною 2 438 000,00 грн. Кошти виручені від реалізації предмета іпотеки були зараховані на рахунок ВДВС Іршавського РУЮ.

27.11.2015 ВДВС Іршавського РУЮ перераховано на користь ПАТ Промінвестбанк кошти, виручені від реалізації предмета іпотеки в розмірі 642 262,05 грн., що складало суму заборгованості згідно з виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 25.12.2009 по реєстру за №849, в т.ч. 436 800,00 грн. - тіло кредиту, 125 580,73 грн. нараховані та несплачені відсотки за період з 12.08.2008 по 30.11.2009, 79 781,32 грн. - пеня за період з 12.08.2009 по 31.10.2009.

Як вбачається із матеріалів справи, в подальшому ПАТ Промінвестбанк звернувся до ВДВС Іршавського РУЮ з вимогою додатково, за рахунок коштів виручених від реалізації предмета іпотеки, перерахувати на користь ПАТ Промінвестбанк 555 250,59 грн., що складають суму відсотків за користування кредитом згідно з умовами кредитного договору від 11.04.2006 №100/1-2004 нарахованих за період з 01.12.2009 по 10.09.2015.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що листом від 15.10.2015 за вих. № 3-54/15 ВДВС Іршавського РУЮ повідомило про намір перерахувати на користь ПАТ Промінвестбанк кошти виручені від реалізації предмета іпотеки тільки в розмірі заборгованості, що підлягає стягненню згідно з виконавчими документами, що перебували на виконанні в органу ДВС, в т.ч. виконавчого напису від 25.12.2009 за реєстровим №849.

Не погоджуючись з рішенням ВДВС Іршавського РУЮ ПАТ Промінвестбанк звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою щодо визнання протиправними вищевказаного рішення ВДВС Іршавського РУЮ та зобовязання вчинити дії по перерахуванню коштів в розмірі заборгованості розрахованої станом на 11.09.2015.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.11.2015 було відкрито провадження у справі №807/2292/15 за позовом ПАТ Промінвестбанк ВДВС Іршавського РУЮ про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дію.

Рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у вищезазначеній справі № 807/2292/15 в задоволенні вимог ПАТ Промінвестбанк відмовлено у звязку з чим ПАТ Промінвестбанк було подано касаційну скаргу. На даний час провадження у справі №807/2292/15 триває, справа перебуває на розгляді в суді касаційної інстанції за №К/800/28430/17.

Відповідно до п.6.4 кредитного договору від 11.04.2006 №100/1-2004 договір діє до повного повернення позичальником кредиту, сплати в повному обсязі відсотків за користування ним та повного виконання будь-яких інших грошових зобовязань передбачених Кредитним договором.

Зважаючи на неповне виконання позичальником своїх договірних зобовязань, беручи до уваги часткове погашення 27.11.2015 заборгованості ТОВ Електрон Іршава перед ПАТ Промінвестбанк за рахунок коштів виручених від реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгах в ході примусового виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 849, заборгованість ТОВ Електрон Іршава за кредитним договором від 11.04.2006 №100/1-2004 станом на 27.07.2017 склала 355 914,11 грн., в т.ч.: 128 742,31 грн. - відсотки за користування кредитом нараховані за період з 27.07.2014 по 27.11.2015; 209 664,00 грн. - індекс інфляції нарахований на прострочену заборгованість по тілу кредиту за період з 27.07.2014 по 27.11.2015; 17 507,80 грн. - нараховані 3% річних за період з 27.07.2014 по 27.11.2015, яку позивач просить стягнути на його користь.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Нормою ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ст. 633 Цивільного кодексу України).

Статтею 634 Цивільного кодексу України передбачено, що договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ст. 180 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, як встановлено частиною 1 статті 1048 розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За приписами ст.572 ЦК України та ст. 20 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Водночас у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст.589 ЦК України).

Як правомірно встановлено судом у ході розгляду справи, 11.04.2006 в забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором №100/1-2004 від 11.04.2006 між позивачем (заставодержатель) та відповідачем (заставодавець) укладено іпотечний договір №775.

За умовами вищенаведеного іпотечного договору №775 від 11.04.2006 предметом іпотеки є нерухоме майно - майновий комплекс у складі: цех Модуль літ.З, адміністративно-побутовий комплекс літ. З7, що розташовані за адресою м.Іршава Закарпатської області, вул.Федорова 36 А.

Як врегульовано положеннями ст.590 ЦК України та ст. 20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя.

Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, звертаючись із позовом, банк розрахував борг відповідача за відсотками за користування кредитом за період з 27.07.2014 по 27.11.2015 включно. Однак, відповідачем було заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом за період з 27.07.2014 по 27.11.2015 включно. Зазначене клопотання підтримано і скаржником в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на вищенаведене, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Для вимог про стягнення відсотків за користування кредитом застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до п.3.3 кредитного договору нарахування банком відсотків починається з дати першої оплати розрахункових документів позичальника з позичкового рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом.

Як вбачається із матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, 10.09.2015 в ході здійснення виконавчого провадження було звернено стягнення на предмет іпотеки, майновий комплекс який розташований за адресою: м.Іршава Закарпатської області вул.Федорова 36 А, та належить ТОВ Електрон-Іршава, яке реалізовано з прилюдних торгів за ціною 2 438 000,00грн., а 27.11.2015 ВДВС Іршавського РУЮ було перераховано на користь ПАТ Промінвестбанк кошти, виручені від реалізації предмета іпотеки в розмірі 642 262,05 грн. що складало суму заборгованості згідно виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 25.12.2009 по реєстру за №849 в т.ч.: 436 800,00 грн. - тіло кредиту, 125 580,73 грн. нараховані та несплачені відсотки за період з 12.08.2008 по 30.11.2009, 79 781,32 грн. - пеня за період з 12.08.2009 по 31.10.2009.

Враховуючи те, що тіло кредиту в сумі 436 800,00 грн. погашено 27.11.2015, судова колегія прийшла до висновку, що вимоги банку про стягнення відсотків за користування кредитом за період з 27.07.2014 по 27.11.2015 заявлені правомірно та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції судом здійснено перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат та правомірно встановлено, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат також підлягають задоволенню в розмірі 209 664,00 грн. - індексу інфляції нарахований на прострочену заборгованість по тілу кредиту за період з 27.07.2014 по 27.11.2015 та 17 507,80 грн. - нарахованих 3% річних за період з 27.07.2014 по 27.11.2015.

Згідно із ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із абз.2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Скаржником не надано суду достатніх та обгрунтованих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Судовий збір за перегляд рішення суду у даній справі в апеляційному порядку покладається на скаржника в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення осподарського суду Закарпатської області від 27.09.2017 у справі №907/594/17 залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити у Господарський суд Закарпатської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.