РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017Справа №910/19653/17

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Луцького міського центру зайнятості

до Національної поліції України

про стягнення 3 805, 54 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Тараненко О.В. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся Луцький міський центр зайнятості з позовом до Національної поліції України про стягнення 3 805, 54 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2017 порушено провадження у справі № 910/19653/17 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 29.11.2017 за участю представників сторін.

29.11.2017 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Національної поліції України про заміну відповідача.

У судовому засіданні 29.11.2017 розглядалось клопотання Національної поліції України про заміну відповідача та було оголошено перерву до 06.12.2017.

Представник відповідача надав пояснення по суті поданого клопотання.

Представник позивача у судове засідання 06.12.2017 не з'явився, причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, оскільки, був присутній в минулому судовому засіданні. Подав заперечення на клопотання відповідача про його заміну.

Подане клопотання мотивоване тим, що за переконанням Національної поліції України Департамент захисту економіки Національної поліції України в розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" є роботодавцем, то за таких обставин, саме до нього має бути звернута вимога позивача про утримання суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про заміну неналежного відповідача у справі, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 24 ГПК України, господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Як зазначено у п. 1.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання. Якщо ж такої згоди не надано, то господарський суд у залежності від конкретних обставин справи вчиняє одну з таких дій: 1) розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і відмовляє в позові, оскільки відповідач не є належним; 2) залучає до участі у справі з власної ініціативи іншого відповідача згідно з частиною першою статті 24 ГПК. При цьому в останньому із зазначених випадків: господарський суд зобов'язує позивача згідно з частиною другою статті 56 ГПК надіслати відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, а в разі невиконання цього обов'язку у встановлений судом строк залишає позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Оскільки, позивачем не надано згоди на заміну первісного відповідача - Департаментом захисту економіки Національної поліції України, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, а тому, відмовляє у задоволенні клопотання про заміну відповідача.

Крім того, у даному судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві, що був поданий 06.12.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду.

Зважаючи на те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України та приймаючи до уваги, що позивач був належним чином повідомлений про дату та час проведення судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представника позивача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

У судовому засіданні 06.12.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу № 291 о/с від 11.05.2016 Національної поліції України майор поліції ОСОБА_2 був звільнений з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління захисту економіки у Волинській області у відповідності до п.5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" через службову невідповідність.

30.06.2016 Луцьким міським центром зайнятості ОСОБА_2 було надано статус безробітного та 07.07.2016 призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно п.п. 1, 3, 4 ст. 22 та п. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу.

За період перебування на обліку в Луцькому міському центрі зайнятості ОСОБА_3 було виплачено допомогу по безробіттю за період з 07.07.2016 по 03.08.2016 в загальному розмірі 3 805, 54 грн.

В подальшому, зважаючи на подані ОСОБА_2 документи, позивачем встановлено, що відповідно до постанови Волинського окружного адміністративного суду від 21.07.2016, наказом Національної поліції України № 600 о/с від 16.08.2016 ОСОБА_2 було поновлено на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління захисту економіки у Волинській області з 19.05.2016, що у совою чергу співпадає з періодом перебування останнього на обліку в Луцькому міському центрі зайнятості, як безробітного з виплатою допомоги по безробіттю.

З метою досудового врегулювання спору, на адресу Національної поліції України позивачем було надіслано повідомлення про повернення у п'ятнадцятиденний строк з моменту отримання даного повідомлення коштів в розмірі 3 805, 54 грн., проте, на вказане повідомлення відповідь не надана, борг не сплачено, у зв'язку з чим Луцький міський центр зайнятості зверненувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України від 02.03.2000 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Статтею 7 цього Закону передбачено такий вид забезпечення безробітного як допомога по безробіттю.

Згідно з п.п. 2 п.1 ст. 31 Закону, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Статтями 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному, в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов'язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Відповідно до п. 10, п. 11 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", роботодавцем є власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та фізичні особи, які використовують найману працю, найманий працівник - це фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі та організації або у фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Національної поліції України № 291 о/с від 11.05.2016 майор поліції ОСОБА_2 був звільнений з посади старшого оперуповноваженого особливо важливих справах управління захисту економіки у Волинській області, з 18.05.2016 у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" через службову невідповідність на підставі висновків центральної атестаційної комісії від 10.02.2016 та центральної апеляційної атестаційної комісії від 02.03.2016.

В подальшому постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21.07.2016, ОСОБА_2 було поновлено на на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важких справах управління захисту економіки у Волинській області з 19.05.2016.

Відтак, на виконання постанови Волинського окружного адміністративного суду від 21.07.2016 у справі № 803/545/16, наказом Національної поліції України від 16.08.2016 № 600 о/с скасовано пункт наказу від 11.05.2016 № 291 о/с щодо звільнення майора поліції ОСОБА_2 (М-010887), старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління захисту економіки у Волинській області, з 18.05.2016 зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" і поновлено його на службі в поліції та на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління захисту економіки у Волинській області з 19.05.2016.

Таким чином, незаконність звільнення з посади вищевказаної особи, встановлена судовим рішенням, яким, зокрема, і поновлено на посаді.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України про "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Оскільки постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21.07.2016 у справі № 803/545/16 визнано протиправними та скасовано рішення Центральної атестаційної комісії № 5 апарату Національної поліції у Волинській області від 10.02.216 та рішення Центральної апеляційної атестаційної комісії від 02.03.2016, визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 11.05.2016 № 291 о/с "По особовому складу Департаменту захисту економіки" в частині звільнення зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" через службову невідповідність та поновлено ОСОБА_2 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління захисту економіки у Волинській області з 19.05.2016, то суд дійшов висновку про те, що позивач має право на відшкодування суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному відповідно до ст.ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Однак, суд зазначає наступне, наказом Національної поліції України від 11.11.2015 № 169 о/с ОСОБА_2 на підставі його заяви було призначено на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління захисту економіки у Волинській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Вказана посада знаходиться у штаті Департаменту захисту економіки Національної поліції України, а не Національної поліції України, що вказує на обставину, що ОСОБА_2 не перебував у правовідносинах з Національною поліцією України, а проходив службу в Департаменті.

Національна поліція України як центральний орган виконавчої влади була утворена постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 641.

Згідно з п. 14 положення про Національну поліцію (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877) Національна поліція є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

В той час, Департамент захисту економіки як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції та юридична особа публічного права утворено постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 № 830.

Згідно з п. 7 розділу V положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України Департамент є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, має печатку із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, інші печатки та штампи (за потреби), бланки зі своєю повною та скороченою назвами, необхідні для здійснення поточної діяльності.

Призначення та звільнення ОСОБА_2 з посади в Департаменті захисту економіки наказами Національної поліції України відбувалося в межах повноважень Голови Національної поліції, яка відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про Національну поліцію" та п.п. 11 п. 11 Положення про Національну поліцію, мала право приймати на службу та звільняти зі служби в поліції будь-якого поліцейського.

Проте, вказане не спростовує той факт, що позивач проходив службу на посаді в Департаменті захисту економіки Національної поліції України, а не в Національній поліції України та грошове забезпечення отримував у Департаменті, адже, саме з цією юридичною особою перебував у трудових відносинах.

Факт того, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Департаментом захисту економіки Національної поліції України, також, підтверджується довідкою про доходи від 07.06.2016 № 333, виданою саме, Департаментом захисту економіки Національної поліції України на якій міститься відтиск печатки Департаменту із зображенням державного герба та ідентифікаційного коду. Крім того, у виданій довідці вказано, що ОСОБА_2 проходив службу у Департаменті захисту економіки Національної поліції України.

Стаття 4 Закону України " Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначає , що роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження номенклатури посад Національної поліції України щодо призначення, звільнення поліцейських, державних службовців та інших працівників поліції" № 663 від 17.07.2016 затверджено Перелік посадових осіб НПУ , які можуть видавати накази по особовому складу, до якого входять Керівники межрегіональних територіальних органів Національної поліції України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що оскільки, ОСОБА_2 проходив службу на посаді в Департаменті захисту економіки Національної поліції України, був звільнений і поновлений на посаду, що перебуває в штаті Департаменту захисту економіки Національної поліції України, отримував грошове забезпечення саме, у Департаменті захисту економіки Національної поліції України, та перебував у трудових відносинах саме з Департаментом захисту економіки Національної поліції України, а відтак, відсутні підстави вважати роботодавцем Національну поліцію України.

Зважаючи на встановлені обставини, Національна поліція України не є належним відповідачем у справі, у зв'язку з чим суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Луцького міського центру зайнятості до Національної поліції України про стягнення 3 805, 54 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 11.12.2017

Суддя Д.О. Баранов