ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Справа № 922/4043/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А.,

за участі секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

за участі представників:

стягувача - не з'явився;

боржника - не з'явився;

ВДВС - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 3671 Х/3-28) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 19.10.17 у справі № 922/4043/15, винесену за результатом розгляду подання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та м. Ізюм головного територіального управління юстиції в Харківській області про зміну способу та порядку виконання рішення суду по справі

за позовом Комунального закладу охорони здоров"я "Барвінківська центральна районна лікарня", м. Барвінкове Харківської області;

до Фізичної особи-підприємця Луговський Микола Миколайович, м. Барвінкове Харківської області;

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.10.2017 у справі № 922/4043/15 (суддя Мамалуй О.О.) подання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та м. Ізюм головного територіального управління юстиції в Харківській області про зміну способу та порядку виконання рішення суду задоволено. Змінено порядок та спосіб виконання рішення Господарського суду Харківської області від 22.09.2015 по справі № 922/4043/15 на "виселення ФОП Луговського Миколи Миколайовича із займаного приміщення, яке розташоване за адресою: Харківська область, м. Барвінкове, вул. Котовського, 20 та належить Комунальному закладу охорони здоров"я "Барвінківська центральна районна лікарня".

Боржник звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, в задоволенні подання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та м. Ізюм головного територіального управління юстиції в Харківській області про зміну способу та порядку виконання рішення суду відмовити. Вважає, що підстави зміни способу та порядку виконання рішення суду відсутні, оскільки він не ухилявся від його виконання і на даний час триває процедура звільнення приміщення. Проте, наявні питання відшкодування вартості невід'ємних поліпшень орендованого майна, які є предметом розгляду справи № 922/3562/17.

Стягувач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що на даний час рішення суду не виконане, займане приміщення за адресою: Харківська обл., м. Барвінкове, вул. Незалежності, 20 (прим. до перейменуваня вул. Котовського) боржником не звільнено. Протягом 1,5 року стосовно боржника відкрито кримінальне провадження за ухилення від виконання судового рішення. Адміністрація КЗОЗ «Барвінківська ЦРЛ» на протязі вже двох років вживає зі своєї сторони всіх необхідних заходів щодо виконання рішення суду, але ФО-П Литовський М.М. злісно ухиляється від свого зобов'язання повернути орендоване приміщення, в стані не гіршому ніж воно було. На цій підставі просить а апеляційну скаргу боржника залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Харківської області від 19.10.17 у справі № 922/4043/15 залишити без змін. Судове засідання просить провести без участі його представника.

ВДВС відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що виконати рішення суду у такому вигляді без участі боржника не виявляється можливим, у зв'язку з чим було заявлено клопотання про зміну способу та порядку виконання рішення. За таких обставин, прийнята господарським судом ухвала є обґрунтованою і відповідає як фактичним обставинам, так і вимогам чинного законодавства. На цій підставі просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 19.10.17 у справі № 922/4043/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Слухання справи просить провести без участі його представника.

Приймаючи до уваги належне повідомлення стягувача та ВДВС про час та місце проведення судового засідання та надання ними відзивів на апеляційну скаргу з обґрунтованим викладенням своєї позиції по скарзі, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі їх представників.

Боржник у судове засідання не з'явився, 07.12.2017 факсом надіслав заяву про відкладення розгляду апеляційної скарги, посилаючись на неможливість прибуття у призначене судове засідання у зв'язку з находженням на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до п. 3.9.2 ч. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників однієї зі сторін, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи, у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з ч.ч. 1-5 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Колегія суддів вважає, що боржник мав право забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні 12.12.2017 свого представника згідно з ч.ч. 1-5 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України. Однак, боржник не скористався наданим йому правом та не здійснив заходів щодо направлення в судове засідання свого представника.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду апеляційної скарги по суті, позиція боржника по справі достатньо повно викладена в апеляційній скарзі, судова колегія апеляційної інстанції відхиляє клопотання боржника про відкладення розгляду справи, у зв'язку з чим розгляд апеляційної скарги здійснюється у відсутності представника боржника за наявними у справі матеріалами, як це передбачено ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила таке.

З матеріалів справи вбачається, що КЗОЗ "Барвінківська центральна районна лікарня" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про визнання недійним укладеного 29.07.2013 між сторонами договору оренди майна, що є спільною власністю територіальних громад міста та сіл Барвінківського району, та зобов'язання відповідача повернути позивачеві займане приміщення, розташоване за адресою: Харківська область, м. Барвінкове, вул. Котлове, 20, у стані, не гіршому, ніж воно було одержане.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.09.2015 у справі № 922/4043/15, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.11.2015, позов задоволено повністю. Визнано договір оренди майна, що є спільною власністю територіальних громад міста та сіл Барвінківського району від 29.07.2013, укладений між позивачем та відповідачем, недійсним. Зобов'язано відповідача повернути позивачу займане приміщення, розташоване за адресою: Харківська обл., м. Барвінкове, вул. Котовського, 20, у стані, не гіршому, ніж воно було одержане.

На примусове виконання зазначеного рішення Господарським судом Харківської області виданий наказ від 09.03.2016 за № 922/4043/15, яким зобов'язано ФОП Луговського Миколу Миколайовича повернути Комунальному закладу охорони здоров"я "Барвінківська центральна районна лікарня", м. Барвінкове Харківської області займане приміщення, розташоване за адресою: Харківська обл., м. Барвінкове, вул. Котовського, 20, у стані, не гіршому, ніж воно було одержане.

Постановою державного виконавця Барвінківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 16.06.2016 на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV від 02.06.2016 було відкрито виконавче провадження за цим наказом.

09.10.2017 до Господарського суду Харківської області звернувся Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та м. Ізюм Головного територіального управління юстиції в Харківській області з поданням, в якому просить суд змінити порядок та спосіб виконання рішення суду на "виселення ФОП Луговського Миколи Миколайовича із займаного приміщення, яке розташоване за адресою: Харківська область, м. Барвінкове, вул. Котовського, 20, та належить Комунальному закладу охорони здоров"я "Барвінківська центральна районна лікарня".

Заява державного виконавця обґрунтована тим, що під час виконання зазначеного рішення боржник не виконав дії, які зобов'язав виконати його суд, державним виконавцем було виконано повний перелік заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», у тому числі накладення на боржника штрафних санкцій та направлення до правоохоронних органів подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ст. 382 Кримінального кодексу України. Проте, рішення суду залишається не виконаним і вищезазначені обставини унеможливлюють його виконання.

Колегія суддів погоджується з ухвалою суду першої інстанції про задоволення заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду з таких підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 ГПК України визначено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (ч. 1 ст. 116 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХIV від 02.06.2016 (який діяв на час здійснення виконавчих дій), після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому ст. 89 Закону України "Про виконавче провадження" Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV від 02.06.2016.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Як свідчать матеріали справи, 09.03.2016 Господарським судом Харківської області видано наказ на примусове виконання рішення по справ № 922/4043/15, для пред'явлення до виконання до державної виконавчої служби, фінансових установ або органів, що здійснюють казначейські обслуговування бюджетних коштів.

Постановою державного виконавця Барвінківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 16.06.2016 було відкрито виконавче провадження за цим наказом. Боржнику було надано строк для добровільного виконання рішення судового наказу - протягом семи діб до 23.06.2016.

У зв'язку з невиконанням у добровільному порядку Луговським М.М. судового наказу, постановою державного виконавця від 24.06.2016 з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 1020,00 гр.

За невиконання без поважних причин рішення, у відповідності до вимог статей 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця від 01.08.2016 на ФОП Луговського М.М. було накладено штраф в сумі 170,00 грн. і надано новий строк виконання рішення до 08.08.2016 р.

Враховуючи, що у зазначений строк рішення, суду Луговським М.М. виконане не було, постановою державного виконавця від 17.08.2016 р. відповідно до вимог статей 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника було накладено штраф в сумі 340,00 грн.

В ході виконавчих дій встановлено, що виконати рішення суду без участі боржника неможливо. Враховуючи дану обставину, державним виконавцем Мєдвєдєвою І М. листом від 12.09.2016 р. № 14.17-39/1920 було направлено Начальнику Барвінківського ВП Балаклійського ВПГУНП в Харківській області відповідне подання про притягнення Луговського М.М. до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України «невиконання судового рішення».

29.06.2016 за невиконання рішення суду відносно ФО-П Луговського М.М. було відкрито кримінальне провадження за №0000310.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується вжиття державним виконавцем всіх заходів для виконання наказу господарського суду Харківської області від 09.03.2016 року у справі №922/4043/15.

Однак, вжиті державним виконавцем заходи не призвели до виконання рішення суду про зобов'язання боржника повернути нерухоме майно, а без участі боржника, у встановленому законом порядку, дане рішення виконати неможливо.

Таким чином, обставиною, що ускладнює виконання рішення суду у даній справі є те, що боржник не виконує безпосередньо обов'язку з повернення КЗОЗ «Барвінківська центральна районна лікарня» орендованого приміщення у стані, не гіршому ніж воно було одержане, як було визначено судовим рішенням.

Згідно ч. 1 ст. 121 ГПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений (вказана правова позиція міститься в постанові Верховного суду України в постанові № 6-1829цс15 від 25.11.2015 року).

Зміна способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення.

За практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Виконання судового рішення повинно розглядатися як стадія судового провадження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Моргуненко проти України" (Заява № 43382/02) від 06.09.2007 року наголошено, що виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Матківська проти України" (Заява № 38683/04) від 12.03.2009 року Суд підкреслює, що виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 року зазначено, що неможливість для заявника отримати результат виконання рішення суду, винесеного на його або її користь, складає втручання у право на мирне володіння майном, яке викладене у першому параграфі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

Конституційний Суд України в абз. 11 пп. 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 11.03.2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права. Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший пов'язані з обов'язковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово (Рішення Конституційного Суду України "У справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень п. 20 ч. 1 ст. 106, ч. 1 ст. 11113 ГПК України у взаємозв'язку з положеннями п. п. 2, 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України" від 25.04.2012 року № 11-рп/2012 у справі № 1-12/2012).

Як роз'яснено в п.п. 7.1.3, 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р.: "Зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми виконання. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом".

Статтею 78 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХIV від 02.06.2016 (який діяв на час здійснення виконавчих дій) визначено порядок виконання рішення про виселення боржника, яке за своєю суттю відповідає прийнятому судом рішенню про повернення орендованого нерухомого майна.

Таким чином, при зміні способу та порядку виконання рішення суду з зобов'язання боржника повернути нерухоме майно на виселення, останнє по своїй суті не змінюється, оскільки кінцевим результатом його виконання є передача майна стягувачу.

У даному випадку судом лише вживаються нові заходи, спрямовані на реалізацію рішення суду, оскільки встановлений в рішенні спосіб виконання (повернення нерухомого майна) у даному випадку є неефективним.

Крім того, колегія суддів відзначає, що задоволення заяви про зміну способу та порядку виконання рішення шляхом примусового виселення з приміщення також не змінює по суті і саме зобов'язання, а є лише способом виконання судового рішення спрямованого на отримання безпідставно наданого в оренду приміщення, яке безпідставно використовується боржником у цій справі.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення господарського суду.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що Господарського суду Харківської області від 19.10.2017 у справі № 922/4043/15 винесена відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування, в зв'язку з чим апеляційна скарга боржника не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями п. 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу боржника залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 19.10.2017 у справі № 922/4043/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції через Харківський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.