ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. Справа № 925/1422/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства «Соснівське лісове господарство», Рівненська область, смт. Соснове, вул. Шевченка, 125

до товариства з обмеженою відповідальністю «Харвест Трейд», м. Черкаси, вул. Ярославська, 7

про стягнення 11 815,94 грн. заборгованості та санкцій,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: участі не брав;

від відповідача: не зявився.

Позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості згідно договору купівлі-продажу №0081 від 26.07.2016р. в розмірі 11 815,94 грн., в тому числі:

10 300,00 грн. попередньої оплати за продукцію;

1 515,94 грн. пені;

та відшкодування судових витрат.

Позивач підтримав вимоги письмово, з наданням оригіналів документів.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відзив на позов не надав, представника у судове засідання вдруге не направив, витребувані документи не надав.

Неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та незявлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Адреса відповідача в позовній заяві відповідає адресі, вказаній в реєстраційних документах товариства.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, судом встановлені такі взаємовідносини сторін та обставини.

26 липня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю Харвест Трейд» (далі Продавець, відповідач по справі), в особі директора ОСОБА_1, що діє на підставі Статуту та державним підприємством «Соснівське лісове господарство» (далі Покупець, позивач по справі), в особі директора ОСОБА_2, що діє на підставі Статуту уклали договір купівлі-продажу №0081 (далі Договір, а.с. 11-14), згідно якого Продавець зобовязується продати, а Покупець оплатити та прийняти (одержати) від Продавця продукцію:

- редуктор червячний, W63 u1/7, вир. BONFILIOLI, загальною вартістю 6 850,00 грн.:

- двигун до редуктору BONFILIOLI 0,75 кВт, загальною вартістю 4 450,00 грн.;

разом з ПДВ 10 300,00 грн. (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору розрахунки за товар здійснюються на умовах попередньої оплати у розмірі 100%.

На умовах п. 3.1. Договору Продавець зобовязаний власними силами протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання передоплати забезпечити поставку товару за адресою: Рівненська обл., Березнівський р-н, смт. Соснове, вул. Шевченка, 125.

Відповідно до п. 6.3. Договору загальна сума Договору становить 10 300 грн. (з ПДВ 20%).

Відповідно до п. 10.10. Договору даний Договір набуває сили з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобовязань, але у будь-якому випадку до 31 грудня 2016р.

На виконання Договору Позивачу було виставлено рахункифактура на сплату за продукцію №СФ-0000085 від 27.07.2016р. та №СФ-0000086 від 27.07.2016р. (а.с. 15-16). Позивач платіжним дорученнями №1980 від 05.08.2016р. перерахував відповідачу 10 300 грн. з призначенням платежу: «за запчастини зг. рах. №85, 86 від 27.07.2016р. у т.ч. ПДВ 20% - 1 716,67 грн.» (а.с. 23).

Тобто, між сторонами було укладено господарський договір купівлі-продажу майна шляхом укладання письмового двостороннього оплатного строкового консенсуального договору та вчинення юридично значимих дій для настання певних юридичних наслідків.

06.04.2017р. позивач направляв відповідачу претензію №157 (а.с. 17), з вимогою повернути внесену передоплату за продукцію в розмірі 10 300,00 грн., відповіді на яку відповідач не надав, суму передоплати не повернув.

На момент звернення з позовом в суд позивач продукцію чи передоплату не отримав.

Невиконання умов Договору купівлі-продажу стали причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення попередньої оплати з боржника.

На суму боргу Позивач нарахував пеню в розмірі 1 515,94 грн., яку просить стягнути.

Відповідач вимоги не заперечив, доказів виконання зобовязання суду та позивачу не надав.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи письмові пояснення позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони у справі є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 ЦК України передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За змістом ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За правовою природою спірний договір купівлі-продажу № 0081 №ВП7 №357 є договором купівлі-продажу і відповідає вимогам ст. 655 Глави 54 ЦК України, якою встановлено, що одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати гроші, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір купівлі-продажу № 0081 від 26.07.2017р. (а.с. 11-14) не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

У ст. 193 ГК України закріплено положення про те, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд вважає, що Продавець мав поставити товар Покупцю до 10.08.2016р. (п. 3.1. Договору). Тобто, на момент звернення позивача з позовом в господарський суд строк виконання зобовязання для Продавця вже настав.

Стаття 693 ЦК України передбачає право покупця вимагати передачі оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Наведені обставини вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, а також повернення Покупцю (позивачу) оплаченої продукції, що призвело до звернення позивача до суду з метою захисту прав та порушених інтересів.

Відповідач вимоги не заперечив та не надав доказів виконання умов договору чи повернення Покупцю коштів. Доводи позивача не спростовані.

Суд вважає доведеними позовні вимоги позивача про стягнення попередньої оплати, які підлягають до повного задоволення. Належить стягнути 10 300 грн. попередньої оплати з відповідача на користь позивача.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 5.1. Договору у разі порушення терміну поставки товару, зазначеного в п. 3.2. Договору, Продавець сплачує Покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми не переданого (не поставленого) в зазначений термін товару, за кожний день затримки до моменту передачі товару.

Позивач нарахував відповідачу 1 515,94 грн. пені за період з 11.08.2016р. по 11.02.2017р. Розрахунок санкцій перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга:Еліт Закон». Розрахунок вимоги виконано вірно. 1 515,94 грн. пені підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд зазначає, що повернення передоплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату боргу - має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору або доказів про повернення передоплати. Відповідач не надав доказів обєктивної неможливості заперечення вимог чи виконання зобовязання за договором.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 1600 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Харвест Трейд», м. Черкаси, вул. Ярославська, 7, , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: державного підприємства «Соснівське лісове господарство», Рівненська область, смт. Соснове, вул. Шевченка, 125, , номер рахунку в банку невідомий

10 300 грн. попередньої оплати за товар,

1 515,94 грн. пені,

1600 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 07.12.2017р.

Суддя Г.М. Скиба