РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017Справа №910/7986/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕРС ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Капітал Джорджия"

про стягнення 17646,30 дол. США, що еквівалентно 467 131,92 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Буряк Т.М. (довіреність)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АСТЕРС ГРУП" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Капітал Джорджия" (Грузія) (відповідач) заборгованості в розмірі 17646,30 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов'язання щодо оплати поставленого за контрактом №1/RC-AG від 29.12.2016 товару, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у сумі 17646,30 доларів США.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 порушено провадження у справі № 910/7986/17 та призначено її до розгляду на 07.11.2017.

У зв'язку з тим, що місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Капітал Джорджия" є - Грузія, м. Тбілісі, вул. В. Долідзе, 6, кв. 4, то судом дійшов висновку про повідомлення відповідача в порядку передбаченому договором між Україною та Республікою Грузія про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 09.01.1995 (дата набуття чинності 05.11.1996) через Міністерство юстиції Республіки Грузія.

22.06.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи в нотаріально засвідченому перекладі на грузинську мову для належного повідомлення відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2017 зупинено провадження у справі № 910/7986/17 у зв'язку із зверненням Господарського суду міста Києва із судовим дорученням до Міністерства юстиції Грузії про вручення документів ТОВ "Рітейл Капітал Джорджия".

22.06.2017 Господарський суд міста Києва звернувся до Міністерства юстиції України з дорученням про направлення документів вказаній юридичній особі через дипломатичні канали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 поновлено провадження у справі № 910/7986/17.

25.10.2017 через відділ діловодства суду від Міністерства юстиції України надійшли документи складені під час виконання судового доручення у даній справі, а саме підтвердження про вручення відповідачу судових документів, зокрема ухвали про порушення провадження у справі № 910/7986/17 та призначення справи до розгляду на 07.11.2017.

07.11.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшла довідка про відсутність аналогічного спору.

В судове засідання 07.11.2017 з'явився представник позивача, надав суду пояснення щодо обставин справи, проте, не надав оригінали документів для огляду.

Представник відповідача в судове засідання 07.11.2017 не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2017 розгляд справи №910/7986/17 відкладено на 07.12.2017 та зупинено провадження у справі.

20.11.2017 Господарський суд міста Києва звернувся до Міністерства юстиції України з дорученням про направлення ухвали суду про відкладення розгляду справи через дипломатичні канали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2017 поновлено провадження у справі № 910/7986/17.

Представник позивача в судовому засіданні 07.12.2017 надав суду документи по справі та клопотання, якому надав уточнення щодо еквіваленту заявленої суми заборгованості у розмірі 17646,30 доларів США до гривні станом на 16 травня 2017 року, що становить 467 131,92 грн.

Судом прийнято до розгляду вказане клопотання та встановлено, що матеріально-правова вимога, обраний спосіб захисту порушеного права, обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, викладені у позові, залишились незмінними. Таким чином, суд розглядає даний спір в межах заявлених позовних вимог, але з урахуванням пояснень щодо еквіваленту заявленої суми заборгованості, наведених у клопотанні.

Представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 07.12.2017 не з'явився, відзиву на позов та інших витребуваних судом документів не надав.

Приймаючи до уваги те, що до суду надійшло підтвердження про вручення відповідачу ухвали про порушення провадження у справі № 910/7986/17, оскільки судом були виконані всі вимоги, передбачені договором між Україною та Республікою Грузія про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 09.01.1995 (дата набуття чинності 05.11.1996), суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Окрім того, статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Водночас, судом враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Так, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

За таких обставин, оскільки, відповідач не скористався належним йому процесуальними правами, зокрема на подання відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, відповідачем суду не надано, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

В судовому засіданні 07.12.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

29.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АСТЕРС ГРУП" (позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рітейл Капітал Джорджия" (відповідач, покупець) укладено Контракт №1/RC-AG (надалі - Контракт), відповідно до якого продавець зобов'язався поставити, а покупець прийняти та оплатити товар, згідно із умовами передбаченими даним контрактом і специфікаціями.

Згідно із п. 2.2. Контракту, датою поставки партії товарів вважається день закінчення завантаження транспортного засобу покупця товару, який письмово погоджений сторонами, і завершення митних процедур для імпорту товару в Грузію.

Відповідно до п. 3.3 Контракту, оплата вартості партій товару, зазначених в додатках до даного договору, буде здійснюватися на основі інвойсу продавця шляхом прямого банківського переказу грошових коштів на рахунок продавця протягом 60 днів з дня інвойсу, якщо інше не зазначено в додатках.

29 грудня 2016 року позивачем був виставлений відповідачу Інвойс №11 від 23 листопада 2016 року до Контракту.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що належним чином виконав своє зобов'язання та поставив 30 грудня 2016 року відповідачу товар на суму 17 646,30 доларів США, що підтверджується вантажно-митною декларацією №100270004/2016/060753 від 30 грудня 2016 року, однак, відповідач за поставлений товар у строк встановлений п. 3.3. Контракту не розрахувався.

Оскільки, відповідач не здійснив оплати за поставлений товар, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 17646,30 доларів США.

Підставою для розгляду справи в Господарському суді місті Києва є ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено пріоритетність застосування правил міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо прищепив, передбачених законодавством України.

Згідно ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

У п. 2 ст. 21 Договору між Україною і Республікою Грузія про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 09.01.1995, ратифікованого Україною 22.11.1995, визначено, що суди договірних сторін розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода сторін.

Умовами п. 10.2. вказаного Контракту, в редакції додаткової угоди № 1 від 04.01.2017, передбачено, що у разі якщо сторони не дійдуть згоди шляхом переговорів, то всі суперечки і розбіжності, які можуть виникнути з умов Контракту, підлягають розгляду за матеріальним і процесуальним правом України в Господарському суді міста Києва, рішення якого є обов'язковим для обох сторін.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, даний позов підлягає розгляду Господарським судом міста Києва.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання умов контракту №1/RC-AG від 29.12.2016 позивач поставив відповідачу товар на суму 17646,30 дол. США, що підтверджується вантажно-митною декларацією №100270004/2016/060753 від 30.12.2016 та інвойсом №11 від 23.11.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В пункті 3.3 контракту, сторони погодили, що оплата вартості партій товару, зазначених в додатках до даного договору, буде здійснюватися на основі інвойсу продавця шляхом прямого банківського переказу грошових коштів на рахунок продавця протягом 60 днів з дня інвойсу, якщо інше не зазначено в додатках.

Відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань, у строки встановлені у п. 3.3. Контракту №1/RC-AG від 29.12.2016, оплату поставленого позивачем товару в сумі 17646,30 дол. США не здійснив.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за Контрактом №1/RC-AG від 29.12.2016 в частині своєчасної оплати за поставлений товар у сумі 17646,30 дол. США.

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки, невиконане зобов'язання за Контрактом №1/RC-AG від 29.12.2016 у розмірі 17646,30 дол. США підтверджується матеріалами справи, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 17646,30 дол. США.

У відповідності до пункту 4 частини першої статті 55 ГПК України у позовах про стягнення іноземної валюти ціна позову визначається в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

В пункті 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що при визначенні ціни позову, поданого в іноземній валюті, необхідно виходити з тієї валюти, в якій провадились чи повинні бути проведені розрахунки між сторонами.

У разі подання позову про стягнення національної валюти України - еквіваленту іноземної валюти ціна позову визначається в іноземній або національній валюті України за офіційним курсом, визначеним Національним банком України, на день подання позову.

За змістом згаданого припису пункту 4 частини першої статті 55 ГПК у разі подання до господарського суду позову про стягнення іноземної валюти обов'язковим є зазначення еквіваленту в національній валюті України (гривнях). Виходячи з останнього й визначається сума судового збору, що сплачується з позовної заяви: для нерезидентів - в іноземній валюті (за їх бажанням), для інших платників - у гривнях, у національній валюті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову (абзац другий - третій частини першої статті 6 Закону України "Про судовий збір").

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю в розмірі 17646,30 дол. США, що станом на 16 травня 2017 року згідно офіційного курсу НБУ, становить 467131,92 грн.

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕРС ГРУП".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Капітал Джорджия" (Грузія, м. Тбілісі, вул. В. Долідзе, 6, кв. 4, код юридичної особи: 404967522) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕРС ГРУП" (08205, Київська обл., місто Ірпінь, вулиця Лісова, будинок 6-Г, ідентифікаційний код 35995595) заборгованість у розмірі 17646,30 дол. США, що еквівалентно 467131,92 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 7006,98 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 11.12.2017.

Суддя С.О. Турчин