ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. Справа № 917/4/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Медуниця О.Є.

за участю секретаря судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 156 від 05.12.2017)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 0-16-0.6-841/2-17 від 06.02.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вх. № 3361 П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.03.2017 у справі № 917/4/17

за позовом Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко», м. Заводське, Лохвицький район, Полтавська область

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава

про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» звернулось до Господарського суду Полтавської області із позовом, в якому просило суд визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 29.11.2011 №8 між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області (36039, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Уютна, 23, Ідентифікаційний код юридичної особи 39767930) та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (37240, Полтавська обл., Лохвицький р-н., м. Заводське, вул. Матросова, 10, Ідентифікаційний код юридичної особи 30382533), зареєстрований у Чорнухинському районному відділі Полтавської регіональної філії ДКЗ, про що у Державному реєстрі вчинено запис за № 01640 від 18.01.2012, в редакції, наведеній прохальній частині позовної заяви.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що ПАТ «Райз-Максимко» звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в межах строків, встановлених пунктом 8 Договору та частиною другою статті 33 Закону України «Про оренду землі» із клопотаннями про поновлення договору оренди землі, проте Управлінням вказане клопотання позивача було залишено без реагування, а Додаткова угода не підписана.

Позивач вважає, що оскільки він дотримався всіх вимог, передбачених частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", а також продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення Договору оренди земельної ділянки (частина шоста 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі"), і протягом одного місяця після закінчення строку дії Договору оренди, від відповідача не надходило заперечень у поновленні Договору оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 8, законні права позивача підлягають захисту шляхом поновлення (продовження) спірного Договору, а саме укладення Додаткової угоди.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 28.03.2017 у справі №917/4/17 (суддя Погрібна С.В.) позов задоволено. Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 8, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області (36039, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Уютна, 23, Ідентифікаційний код юридичної особи 39767930) та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (37240, Полтавська обл., Лохвицький р-н., м. Заводське, вул. Матросова, 10, Ідентифікаційний код юридичної особи 30382533), зареєстрований у Чорнухинському районному відділі Полтавської регіональної філії ДКЗ, про що у Державному реєстрі вчинено запис за № 01640 від 18.01.2012, в наступній редакції:

Додаткова угода до договору оренди земельної ділянки

м. Полтава «____»_______2016 року

Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області, в особі______________________, який діє на підставі___________________, іменоване в подальшому «Орендодавець», з одного боку, та

Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко», в особі директора Східного регіонального управління Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності № 43 від 22.02.2016 року, іменований в подальшому «Орендар», з другого боку, згідно зі ст. 33 Закону України «Про оренду землі», за домовленістю сторін уклали цю додаткову угоду про наступне:

Сторони поновлюють договір оренди земельної ділянки №8 від 29.11.2011 (державна реєстрація запис від 18.01.2012 року № 01640) терміном на 7 років згідно п. 3 ст. 19 ЗУ «Про оренду землі».

«Орендодавець» «Орендар»

Головне управління Держгеокадастру ПрАТ «Райз-Максимко»

в Полтаській області

юридична адреса: 36039, м. Полтава Юридична адреса: 37240, Полтавська

вул. Уютна, 23, область, Лохвицький район,

Ідентифікаційний код 39767930 м. Заводське, вул. Матросова, 1

Ідентифікаційний код 30382533

_________ / _______/ ОСОБА_4Ру ____Ю.П. ОСОБА_3

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (36039, м. Полтава, вул. Уютна, 23, ідентифікаційний код 39767930) на користь Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» (37240, Полтавська область, м. Заводське, вул. Матросова, буд. 10, ідентифікаційний код 30382533) витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Відповідач, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, не погодився із прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, а судові витрати по справі стягнути з позивача. Скаржник також звернувся до суду з клопотанням про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що договір оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 8 не може бути пролонгований, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області висловило своє заперечення, надіславши лист-повідомлення позивачу від 27.01.2017 за вих. № 19-16-0.332-649/2-17, в якому повідомило про неможливість поновлення договору оренди землі, оскільки орендарем не було взято до уваги пропозицій, запропонованих управлінням.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 клопотання відповідача про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено. Прийнято апеляційну скаргу відповідача до провадження. Розгляд скарги призначено на 21.11.2017 о 12:30 год. Зобов'язано позивача не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання надати суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження своїх заперечень.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.11.2017 відкладено розгляд апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.03.2017 у справі № 917/4/17 на 07.12.2017 о 14:00 год.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко», м. Заводське, Лохвицький район, Полтавська область про участь у судовому засіданні по справі № 917/4/17 в режимі відеоконференції. Вирішено провести судове засідання 07.12.2017 о 14:00 год. з використанням системи відеоконференцзвязку. Доручено Лохвицькому районному суду Полтавської області (37200, Полтавська область, м. Лохвиця, вул. Перемоги, 8) забезпечити проведення судового засідання у справі №917/4/17 в режимі відеоконференції в приміщенні вказаного суду 07.12.2017 о 14:00 год.

28.11.2017 відповідач надав додаткові пояснення (вх. № 12210), в яких зазначив, що представником позивача неодноразово в судовому засіданні як Господарського суду Полтавської області, так і Харківського апеляційного господарського суду, зокрема у справах № 917/8/17 та № 917/300/17, було визнано факт отримання листа відповіді, надісланого ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 27.01.2017 за вих. № 19-16-0.332-649/2-17, в якому зазначалося про неможливість поновлення договорів оренди землі, у тому числі й спірного договору № 8.

05.12.2017 позивач надав відзив на апеляційну скаргу (вх. № 12490), в якому проти доводів скаржника заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно з частинами першою та другою статті 101 та пункту 7 частини другої статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, заслухавши уповноважених представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вх. № 3361 П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.03.2017 у справі № 917/4/17 підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2011 між Чорнухинською районною державною адміністрацією Полтавської області та Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» (далі - орендар, позивач) укладено договір оренди земельної ділянки № 8 (далі - Договір), за умовами якого позивачу передано в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,2 га кадастровий номер :00:016:0003, у тому числі ріллі 8,2 га.

Договір був зареєстрований у Відділі держкомзему у Чорнухинському районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.01.2012 за № 01640.

Факт передачі земельної ділянки за Договором підтверджується двостороннім актом прийому-передачі від 19.01.2012 (том 1 аркуш справи 11).

Відповідно до пункту 8 даний Договір укладено на 5 років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою).

Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8.1. Договору).

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем направлено до Головного управління Держземагенства у Полтавській області повідомлення за вих. №1676 від 15.08.2016 (том 1 аркуші справи 14-15) про намір продовжити дію Договору оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 8 терміном на сім років.

Однак, як стверджує позивач, відповідачем не була надана відповідь на вказане повідомлення.

Водночас, матеріали справи свідчать про те, що 11.10.2016 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області було надано відповідь (вих. № 19-16-7777.5-7260/2-16) на письмове повідомлення ПАТ «Райз - Максимко» №1676 від 15.08.2016, відповідно до якого зазначено, що поновлення Договору є передчасним, оскільки строк його дії закінчується 18.01.2017, і запропоновано внести зміни до Договору в частині, що стосується строку дії Договору та орендної плати (том 1 аркуш справи 58). Крім того, відповідачем було запропоновано позивачу розмір орендної плати 12% від нормативної грошової оцінки гектара відповідного угіддя, а для прийняття рішення, щодо продовження дії договору оренди землі, було запропоновано позивачу надати до клопотання витяг з Державного земельного кадастру про земельні ділянку та проект додаткової угоди.

Також, Головне управління Держгеокадастру України в Полтавській області надало до справи лист від 27.01.2017 за вих. № 19-16-0.332-649/2-17, в якому повідомляло позивача про неможливість поновлення договору оренди землі, в звязку з тим, що орендарем не було взято до уваги пропозицій, запропонованих Управлінням.

Позивач з посиланням на статтю 33 Закону України «Про оренду землі» вважає, що оскільки ним було дотримано всіх вимог відносно поновлення договору оренди і письмові заперечення з боку відповідача відсутні, спірна земельна ділянка використовується орендарем і на даний час, тому Договір оренди земельної ділянки від 29.11.2011 №8 є поновленим, а обовязковість оформлення додаткової угоди прямо визначена чинним законодавством.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що:

- орендар своєчасно до закінчення терміну дії договору оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 8 повідомив про наміри продовжити договірні взаємовідносини;

- у місячний строк після закінчення строку дії договору орендодавцем не було письмово повідомлено (листом-повідомленням) орендаря про заперечення у поновленні договору;

- після закінчення терміну дії договору позивач продовжує користуватися земельною ділянкою і відповідач цю обставину не заперечує;

- відсутні докази направлення відповідачем на адресу позивача листів від 11.10.2016 за вих. № 19-16-7777.5-7260/2-16 та від 27.01.2017 за вих. № 19-16-0.332-649/2-17;

- сторони не позбавлені права внести зміни до договору щодо розміру орендної плати з урахуванням нової відсоткової ставки від нормативної грошової оцінки.

Проте колегія суддів не може погодитись із даними висновками суду першої інстанції, зважаючи на нижченаведене.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

За змістом частини другої статті 792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Зі змісту статті 2 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з пунктом 42 укладений між сторонами Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Оскільки Договір оренди землі від 29.11.2011 № 8 було зареєстровано в відділі Держкомзему в Чорнухинському районі Полтавської області 18.01.2012, тому термін дії спірного Договору встановлено по 18.01.2017 включно.

Пунктом 8.1. Договору передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Орендодавець визнає за орендарем переважне право перед іншими особами, на укладення договору оренди на новий строк (пункт 8.2. Договору).

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 Цивільного кодексу України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

У частині першій статті 777 Цивільного кодексу України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Порядок, умови і правові конструкції поновлення договору оренди землі унормовані статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Незважаючи на формальне визначення договору, який орендар має укласти на новий строк, як додаткової угоди до договору, строк якого закінчився, фактично це буде новий договір, оскільки його умови можуть бути змінені за згодою сторін, і у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Таким чином, при продовженні договору оренди землі у спосіб реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, незмінними будуть залишатися лише сторони договору оренди землі (з урахуванням положень про правонаступництво), розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Інші ж умови можуть змінюватися.

Поновлення договору оренди земельної ділянки у такий спосіб можливе виключно за інших рівних умов з іншими особами-претендентами на право оренди цієї земельної ділянки.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч.ч. 1 - 5 вказаної статті).

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (ч.ч. 6 - 10 вказаної статті).

Отже, стаття 33 вказаного закону фактично об'єднує два випадки поновлення договору оренди землі: 1) на підставі частин першої пятої ; 2) та на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».

У першому випадку орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору має переважне право перед іншими особами укласти договір оренди землі після його припинення. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Дотримання терміну, що передбачений у частині першій статті 33 Закону України "Про оренду землі" є умовою іншої підстави набуття права користування землею - укладення договору на новий строк.

У другому випадку поновлення договору відбувається на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. У цьому випадку поновлення дії договору оренди землі відбувається без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення вказаного договору. Однак закон вимагає обов'язкове укладення відповідної додаткової угоди до договору оренди землі.

Таким чином, норми статті 33 Закону України «Про оренду землі» дозволяють продовжувати орендні правовідносини, але у першому випадку - це право повинно бути реалізовано до закінчення дії договору оренди на підставі звернення орендаря, а у другому - воно може настати у разі продовження орендарем користування землею за відсутності заперечення іншої сторони протягом визначеного строку після закінчення строку договору оренди, але у будь-якому випадку з укладенням додаткової угоди.

Тобто, частина перша та частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі» є різними підставами для набуття права користування земельною ділянкою і умови набуття такого права між собою відрізняються.

Зі змісту частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що повноваження з передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб належать центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року №445/2011 Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Таким чином, Держземагентство України та його територіальні органи є органом, на який покладено право розпоряджатись земельними ділянками сільськогосподарського призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.09.2016 відповідачем, як органом, на який покладено право розпоряджатись земельними ділянками сільськогосподарського призначення, отримано від позивача письмове повідомлення за вих. № 1676 від 15.08.2016 про намір орендаря продовжити дію договору оренди земельної ділянки від 29.11.2011 № 8 (том 1 аркуш справи 45-46), до якого орендарем було додано проект додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки. В цій додатковій угоді передбачено умову щодо продовження дії договору терміном на 7 років.

11.10.2016 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області було надано відповідь за вих. № 19-16-7777.5-7260/2-16 на лист-пропозицію ПАТ «Райз-Максимко», в якій повідомлено орендаря про те, що поновлення договору оренди є передчасним, оскільки строк його дії закінчується 18.01.2017. Крім того, у вказаному листі було запропоновано позивачу визначити орендну плату в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки гектара відповідного угіддя, визначеної за матеріалами нормативної грошової оцінки земель 1995-1997 років з урахуванням індексації та термін дії договору - 7 років, що відповідає статті 93 Земельного кодексу України. Також, відповідач запропонував позивачу надати до клопотання витяг з Державного земельного кадастру про земельні ділянку та проект додаткової угоди.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що умови укладеного між сторонами договору не містять визначення спеціального порядку проведення листування між сторонами з питань, які виникли з виконання умов договору оренди землі.

Крім того, нормами Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» також не передбачено обовязкові правила поштового пересилання, яких повинні додержуватись сторони при направленні повідомлення з пропозицією та відповіддю на пропозицію щодо поновлення дії договору оренду землі.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Зі змісту статті 43 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідач на підтвердження належного направлення позивачу листа № 19-16-7777.5-7260/2-16 від 11.10.2016 надав відповідні інформаційні довідки, складені 11.10.2016 відповідальним виконавцем відділу ринку та оцінки земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (том 1 аркуші справи 75-76).

Матеріали справи не містять жодних доказів, якими спростовується обставина факту направлення відповідачем на адресу позивача листа-відповіді за вих. № 19-16-7777.5-7260/2-16 від 11.10.2016 щодо пропозиції поновлення дії договору оренди землі від 29.11.2011 № 8.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Статтею 654 Цивільного кодексу України передбачена обов'язковість вчинення змін до договору в такій самій формі, що й договір.

Згідно статті 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Позивач в підтвердження своєї правової позиції не надав жодних доказів здійснення ним дій, які б сприяли узгодженню та внесенню сторонами змін до істотних умов спірного договору оренди земельної ділянки.

Таким чином, як свідчать матеріали справи, між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та ПАТ «Райз-Максимко» не було досягнуто згоди з такої істотної умови договору оренди землі як розмір орендної плати, у звязку з чим позивач втратив переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки.

Не досягнення між сторонами згоди щодо орендної плати за наслідками процедури реалізації позивачем переважного права на поновлення спірного договору оренди землі, не дає підстав колегії суддів апеляційної інстанції вважати, що договір автоматично продовжився на попередніх умовах, а тому відсутні підстави для визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки укладеною (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14).

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, матиме місце при укладенні договору оренди: з новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; у разі недосягнення згоди щодо умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права; укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю в поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

У справі відсутні докази на підтвердження наявності відповідного порушення відповідачем переважного права позивача на отримання права оренди земельної ділянки, яка визначена предметом договору від 29.11.2011 № 8.

Колегія суддів приймає до уваги те, що приписи частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» пов'язують автоматичне поновлення договору з фактом відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди, який, в свою чергу, має підтверджуватись або фактом відсутності відповідного листа (рішення), або фактом його не надсилання (а не посиланням на неотримання).

Відповідач надав до справи лист-повідомлення від 27.01.2017 за вих. № 19-16-0.332-649/2-17, яким повідомив позивача про свої заперечення проти поновлення декількох договорів оренди земельних ділянок, у тому числі й спірного договору від 29.11.2011 №8. Ці заперечення висловлені орендодавцем в місячний термін після закінчення дії спірного договору.

Позивач не спростував факт направлення відповідачем на його адресу цього листа у строки, встановлені статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Таким чином, спірний договір не поновлено автоматично в силу приписів частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», в звязку з чим задоволення позову в цій справі шляхом оформлення правовідносин сторін є неможливим.

Виходячи з положень статті 11 Цивільного кодексу України, статті 2 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких права та обов'язки сторін виникають з актів цивільного законодавства й укладеного договору, враховуючи приписи частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», а також встановивши факт недосягнення між сторонами згоди щодо орендної плати за наслідками процедури реалізації позивачем переважного права на поновлення спірного договору оренди землі та наявність упродовж місяця після закінчення строку дії спірного договору заперечень відповідача у його поновленні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання укладеною додаткової угоди про поновлення спірного договору оренди землі.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, а рішення Господарського суду Полтавської області від 28.03.2017 у справі № 917/4/17 скасувати, як таке, що прийнято з невірним застосування норм матеріального права, з прийняттям по справі нового рішення про відмову в задоволенні заявленого позову.

Враховуючи те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового судового рішення про відмову в позові, тому у відповідності до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати скаржника по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, пунктом 2 статті 103, пунктом 4 частини першої статті 104, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області задовольнити.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 28.03.2017 у справі № 917/4/17 скасувати та прийняти нове рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» (37240, Полтавська область, м. Заводське, вул. Матросова, буд. 10, ідентифікаційний код 30382533) на користь Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (36039, м. Полтава, вул. Уютна, 23, ідентифікаційний код 39767930) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 1515,80 грн.

Доручити Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Медуниця О.Є.