РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017Справа №910/20201/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК"

до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на

стороні позивача

Приватне акціонерне товариство "ТММ-ЕНЕРГОБУД"

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на

стороні відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ПРЕМ'ЄР"

про визнання зобов'язання припиненими

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Дробот Д.М.

від відповідача: Коцюба О.В.

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: Дворак М.П.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 06.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - відповідач) визнання зобов'язання припиненими.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.11.2017 було порушено провадження у справі №910/20101/17, залучено у якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "ТММ-ЕНЕРГОБУД" (далі - третя особа-1) та розгляд справи призначено на 06.12.2017.

06.12.2017 через канцелярію Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ПРЕМ'ЄР" надійшло клопотання про вступ у справу в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

У судовому засіданні 06.12.2017, суд розглянув вищезазначене клопотання та задовольнив його, залучив у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ПРЕМ'ЄР" (далі - третя особа-2).

У судове засідання 06.12.2017 представник позивача з'явився, надав документи на виконання ухвали суду.

У судове засідання 06.12.2017 представник відповідача з'явився, надав відзив на позовну заяву.

Представник третьої особи-2 у судове 06.12.2017 засідання з'явився.

Представник третьої особи-1 у судове засідання 06.12.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні 06.12.2017 надав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідача та третьої особи-2 у судовому засіданні 06.12.2017 надали пояснення по справі, заперечили проти задоволення позовних вимог.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" є кредитором Третьої особи-1, Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД", вимоги якого визнані ухвалою Господарського суду Херсонської області від 19.06.2017 у справі №923/436/17 за заявою Публічного акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД" про порушення справи про банкрутство.

Позивач стверджує, що Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - Відповідач) також звернувся до Господарського суду Херсонської області із заявою із кредиторськими вимогами до Третьої особи-1, що виника на підставі Договорів кредитної лінії №289/31/6-1 від 30.07.2009, №289/31/6-6 від 27.08.2009, №386/31/6 від 23.09.2010.

Таким чином, на думку позивача, відповідач заявив вимогу у якості кредитора Третьої особи-1, що передбачає право останнього на задоволення заборгованості за рахунок майна Третьої особи-1 у процедурах передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що з огляду, на думку позивача, на неправомірний характер таких вимог прямо порушує законний інтерес позивача.

А тому, позивач у своїй позовній заяві просить суд:

- визнати зобов'язання Третьої особи-1, Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД" за Генеральним кредитним договором №289/31/6 від 30.07.2009 перед відповідачем, Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", таким, що припинено;

- визнати зобов'язання Третьої особи-1, Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД" за Договором кредитної лінії №289/31/6-1 від 30.07.2009 перед відповідачем, Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", таким, що припинено;

- визнати зобов'язання Третьої особи-1, Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД" за Договором кредитної лінії №289/31/6-6 від 27.08.2009 перед відповідачем, Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", таким, що припинено;

- визнати зобов'язання Третьої особи-1, Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД" за Договором кредитної лінії №386/31/6 від 29.09.2010 перед відповідачем, Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", таким, що припинено;

- визнати зобов'язання Третьої особи-1, Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД" за Договором про надання банківської гарантії №387/31/6-1 від 30.07.2009 перед відповідачем, Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", таким, що припинено.

Як встановлено судом, між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (далі - Банк, Відповідач) та Приватним акціонерним товариством "ТММ-Енергобуд" (далі - Позичальник, третя особа-1) був укладений Генеральний кредитний договір №289/31/6 від 30.07.2009 (надалі, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковими угодами до Генерального кредитного договору, що є його невід'ємною частиною, - "Генеральний кредитний договір").

В рамках Генерального кредитного договору, між Відповідачем та Третьою особою-1 були укладені:

- договір кредитної лінії №289/31/6-1 від 30.07.2009;

- договір кредитної лінії №289/31/6-6 від 27.08.2009;

- договір кредитної лінії №386/31/6 від 23.09.2010.

Пунктами 2.1 Генерального кредитного договору та Кредитних договорів передбачено, що Банк зобов'язується надати на умовах цих договорів, а Позичальник зобов'язується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цими договорами строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цими договорами.

Підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 договору кредитної лінії № 386/31/6 від 23.09.2010 визначено, що сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки згідно з таким графіком: до 29.01.2015 - 200 000 000 гривень; з 30.01.2015 до 27.02.2015 - 177 775 000 гривень; з 28.02.2015 до 29.03.2015 - 155 550 000 гривень; з 30.03.2015 до 29.04.2015 - 133 325 000 гривень; з 30.04.2015 до 29.05.2015 - 111 100 000 гривень; з 30.05.2015 до 29.06.2015 - 88 875 000 гривень; з 30.06.2015 до 29.07.2015 - 66 650 000 гривень; з 30.07.2015 до 29.08.2015 - 44 425 000 гривень; з 30.08.2015 до 22.09.2015 - 22 200 000 гривень; з 23.09.2015 - 0,00 гривень.

Пунктом 2.2 договору кредитної лінії № 289/31/6-1 від 30.07.2009, визначено, що сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки згідно з таким графіком: до 29.01.2015 - 116 438 000 гривень; з 30.01.2015 до 27.02.2015 - 99 804 000 гривень; з 28.02.2015 до 29.03.2015 - 83 170 000 гривень; з 30.03.2015 до 29.04.2015 - 66 536 000 гривень; з 30.04.2015 до 29.05.2015 - 49 902 000 гривень; з 30.05.2015 до 29.06.2015 - 33 268 000 гривень; з 30.06.2015 до 29.07.2015 - 16 634 000 гривень; з 30.07.2015 - 0,00 гривень.

Пунктом 2.2 договору кредитної лінії № 289/31/6-6 від 27.08.2009, визначено, що сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки згідно з таким графіком: до 29.01.2015 - 27 562 000 гривень; з 30.01.2015 до 27.02.2015 - 23 624 000 гривень; з 28.02.2015 до 29.03.2015 - 19 686 000 гривень; з 30.03.2015 до 29.04.2015 - 15 748 000 гривень; з 30.04.2015 до 29.05.2015 - 11 810 000 гривень; з 30.05.2015 до 29.06.2015 - 7 872 000 гривень; з 30.06.2015 до 29.07.2015 - 3 934 000 гривень; з 30.07.2015 - 0,00 гривень.

Пунктом 2.2 договору кредитної лінії №386/31/6 від 23.09.2010 визначено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 22.09.2015.

Пунктами 2.2 договору кредитної лінії №289/31/6-1 від 30.07.2009 та договору кредитної лінії № 289/31/6-6 від 27.08.2009 визначено, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 29.07.2015.

В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Генеральним кредитним договором, між Банком та ПрАТ "ТММ-Енергобуд" було укладено наступні договори: договір застави обладнання № 289/31/6-7 від 19.11.2009, відповідно до якого в заставу було передано виробниче обладнання (кран мостовий двобалочний КМ20/5-28 (1 шт.), кран мостовий двобалочний КМ30 (30/5+30)-28 (1 шт.), трансформаторна підстанція КТП-1 1600 кВа 6/04 кВ (1 комплект), трансформаторна підстанція КТП-2 1600 кВа 6/04 кВ (1 комплект), трансформаторна підстанція КТП-3 1600 кВа 6/04 кВ (1 комплект), трансформаторна підстанція КТП-4 400 кВа 6/04 кВ (1 комплект), ячейки високовольтні РП 6 кВ РУ-1 (генераторів) (1 комплект), ячейки високовольтні РП 6 кВ РУ-2 (мережевий) (1 комплект), ячейки високовольтні РП 6 кВ РУ-3 (трансформаторів) (1 комплект)), що знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Малинівка, вул. Гетьмана Якова Острянина (надалі - Договір застави) та іпотечний договір № 825/31/6-3 від 16.06.2014, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано майнові права на будівлю адміністративно-побутового корпусу з підвалом і ганками (літ. А, А1, а, аі), загальною площею 7 235,9 кв. м, який знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Малинівка, вул. Гетьмана Якова Острянина, 2-А; комплекс будівель і споруд перша черга вводу в експлуатацію 1-го пускового комплексу "Заводу енергетичного машинобудування", який складається з: будівлі виробничого корпусу №138 (літ. Б, Б1, б, 61, 62, 63, 64, 65, 66) загальною площею 32 090,0 кв. м, будівлі котельної (літ. Г) загальною площею 108,6 кв. м, будівлі розподільчої станції (літ. Д) загальною площею 315,6 кв. м, що знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Малинівка, вул. Гетьмана Якова Острянина, 2; майнові права на будівлю корпусу № 137 (літ. В), загальною площею 2979,8 кв.м, що знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Малинівка, вул. Гетьмана Якова Острянина, 2-Б (надалі - Договір іпотеки).

У зв'язку із закінченням строку дії та порушенням Позичальником зобов'язань за Кредитними договорами Банком було направлено Боржнику вимогу № 55/2-06/1605-12378 від 26.11.2015 про необхідність сплати простроченої заборгованості.

У зв'язку із невиконанням Позичальником своїх зобов'язань, передбачених умовами Генерального кредитного договору та Кредитних договорів, внаслідок яких утворилась заборгованість, АТ «Ощадбанк» звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою до ПрАТ «ТММ-Енергобуд» про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмети забезпечення.

За результатами розгляду позовної заяви Банку Господарським судом м. Києва 23.09.2016 ухвалено рішення по справі № 910/7367/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Держаний ощадний банк України" до Приватного акціонерного товариства "ТММ-Енергобуд" про стягнення 619 221 732, 72 грн, відповідно до якого вирішено звернути стягнення на предмет застави за Договором застави обладнання № 289/31/6-7 від 19.11.2009 та предмет іпотеки за Іпотечним договором № 825/31/6-3 від 16.06.2014, що належить ПрАТ «ТММ- Енергобуд» на праві власності, шляхом надання АТ «Ощадбанк» права продажупредмета застави від імені ПрАТ «ТММ-Енергобуд» та предмета іпотеки від свого імені за ціною не нижчою, ніж визначена суб'єктом оціночної діяльності.

На виконання вищевказаного судового рішення 04.11.2016 Господарським судом м. Києва видано відповідні накази.

Відповідач, реалізуючи свої права на підставі рішення господарського суду м. Києва від 23.09.2016 по справі № 910/7367/16 та з метою продажу заставного майна за найвищою ціною, було розміщено відповідне оголошення у Системі електронних торгів арештованим майном (ДП «СЕТАМ») з початковою вартістю предметів застави та іпотеки, що встановлена у вказаному судовому рішенні, а саме - 73 298 300,00 гривень.

За результатами проведених електронних торгів ДП «СЕТАМ» було визначено переможця, який запропонував найвищу ціну - 104 000 000,00 грн, що підтверджується копією протоколу №213993 наявною у матеріалах справи.

09.12.2016 між відповідачем та переможцем електронних торгів - Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР ПРЕМ'ЄР" (далі - Третя особа-2) були укладені наступні договори на загальну суму, що перевищувала ціну продажу, визначену у судовому рішенні, більш ніж на 30 мільйонів гривень:

- купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер 1279;

- купівлі-продажу нерухомого майна, реєстраційний номер 1278;

- купівлі-продажу рухомого майна.

Позивач вважає, що відповідачем було реалізовано один із способів позасудового врегулювання спору на підставі застереження про задоволення вимог, що міститься в Іпотечному договорі, а тому враховуючи, що стягнення на предмет іпотеки було вчинено відповідачем в рахунок виконання зобов'язань Третьої особи-1 за Кредитним договором, зобов'язання за таким договором, на думку позивача, є припиненими.

Частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» (позасудове врегулювання) передбачає, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки та визначено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає можливість реалізації предмета іпотеки за рішенням суду.

Так, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Аналіз положень ст. ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду)та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Таким чином, укладання відповідачем договорів купівлі - продажу предметів іпотеки на підставі рішення Господарського суду м.Києва від 23.09.2016 по справі №910/7367/16, відбувалось у відповідності норм чинного законодавства та у судовий спосіб, що повністю спростовує твердження позивача про застосування позасудового способу стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, суд дійшов висновку про те, що діями відповідача жодним чином не порушені охоронювані законом права та інтереси позивача.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 Цивільного кодексу України.

За змістом ч.ч.2,3 ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до диспозиції положень ст.1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами у контексті вимог ст.ст.33,34 ГПК України, у чому полягає наявність порушеного права позивача існуванням правовідносин сторін за генеральним кредитним договором №289/31/6 від 30.07.2009, в рамках якого були укладені: договір кредитної лінії №289/31/6-1 від 30.07.2009; договір кредитної лінії №289/31/6-6 від 27.08.2009; договір кредитної лінії №386/31/6 від 23.09.2010; договір про надання банківської гарантії №387/31/6-1 від 30.07.2010. При цьому, наявність вказаних правовідносин є результатом волевиявлення сторін та не протирічить вимогам ст.627 ЦК України, що не заперечувалось їх повноважними представниками під час розгляду справи.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

- поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з п.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 (далі - Постанова № 18) згідно з частиною другою статті 4 3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали.

Позивачем не було надано суду жодного належного та допустимого доказу, щодо дій відповідача, які порушили охоронювані законом права та інтереси позивача.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у контексті вимог ст.ст.33,34 ГПК України, у чому полягає наявність порушеного його права існуванням правовідносин сторін за генеральним кредитним договором №289/31/6 від 30.07.2009, в рамках якого були укладені: договір кредитної лінії №289/31/6-1 від 30.07.2009; договір кредитної лінії №289/31/6-6 від 27.08.2009; договір кредитної лінії №386/31/6 від 23.09.2010; договір про надання банківської гарантії №387/31/6-1 від 30.07.2010, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги про визнання зобов'язання Третьої особи-1, Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД" за Генеральним кредитним договором №289/31/6 від 30.07.2009, Договором кредитної лінії №289/31/6-1 від 30.07.2009, Договором кредитної лінії №289/31/6-6 від 27.08.2009, Договором кредитної лінії №386/31/6 від 29.09.2010, Договором про надання банківської гарантії №387/31/6-1 від 30.07.2009 перед відповідачем, Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", такими, що припинено, є не обґрунтованими.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про визнання зобов'язань припиненими задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання зобов'язання припиненими - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 13.12.2017

Суддя М.О. Лиськов