ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

11 грудня 2017 р. Справа № 902/747/16

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз»

(01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1)

до: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» (21012, м. Вінниця, пров. Щорса, б. 24)

про стягнення 135 957 962,30 грн.

при секретарі судового засідання Незамай Д.Д.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю № 1603 від 29.12.2015 року;

відповідача ОСОБА_2 за довіреністю № 01/16-Д від 28.12.2015 року .

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» заборгованості за договором транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015 року в загальному розмірі 135 957 962,30 грн., з яких: 110 340 744,16грн. заборгованість за надані послуги балансування обсягів природного газу за січень-червень 2016р.; 13 744 435,55 грн. - пеня за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг; 7 893 289,58 грн. - штраф за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг; 1 125 381,47 грн.- три відсотки річних за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг; 2 617 883,53 грн. - інфляційні втрати за час прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг; 145 514,00 грн. - пеня за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у грудні 2015 року послуг; 47 992,64 грн. - штраф за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у грудні 2015 року послуг; 11 183,30 грн. - три проценти річних за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у грудні 2015 року послуг; 31 538,02 грн. - інфляційні втрати за час прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у грудні 2015 року послуг.

Ухвалою суду від 01.09.2016 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/747/16 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 15.09.2016 року.

При розгляді справи 15.09.2016 року та 27.09.2016 року судом оголошено перерви до 27.09.2016 року та 11.10.2016 року відповідно.

Ухвалою суду від 11.10.2016 року зупинено провадження у справі № 902/747/16 до вирішення та набрання законної сили рішенням у справі № 902/232/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» про стягнення 685 609,21 грн..

Ухвалою суду від 07.11.2017 року поновлено провадження у справі №902/747/16 та призначено до розгляду в засіданні на 22.11.2017 року.

Ухвалою суду від 22.11.2017 року розгляд справи відкладено на 07.12.2017 року з метою виконання сторонами вимог ухвали суду від 22.11.2017 року.

При розгляді справи 07.12.2017 року судом оголошено перерву до 11.12.2017 року.

В процесі розгляду справи позивач заявами № 12604/6 від 09.09.2016 року, № б/н. від 10.10.2016 року, № 15305/6 від 08.11.2016 року, № 17020/6 від 14.12.2016 року збільшував позовні вимоги. В останній заяві № 17020/6 від 14.12.2016 року позивач просить стягнути з відповідача 169 283 820,57грн. заборгованості за надані послуги балансування обсягів природного газу по договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 за період січень-жовтень 2016 року; 13 744 435,55 грн. - пені за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг; 7 893 289,58 грн. - штрафу за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-травні 2016 року послуг; 1 125 381,47 грн. - три відсотки річних за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг; 2 617 883,53 грн. - інфляційних втрат за час прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг; 145 514,00 грн. - пені за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у грудні 2015 року послуг; 47 992,64 грн. - штрафу за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у грудні 2015 року послуг; 11 183,30 грн. - три проценти річних за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у грудні 2015 року послуг; 31 538,02 грн. - інфляційних втрат за час прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у грудні 2015 року послуг. Загальна сума, що заявлена до стягнення становить 194 901 038,66грн.

На визначену судом дату зявилися представники сторін. Представник позивача позовні вимоги підтримав в частині заявлених до стягнення штрафних санкцій та визнав погашення відповідачем основного боргу. Представник відповідача, посилаючись на судову практику, наполягав на відмові в позові.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви № 11878/6 від 23.08.2016 року, заяв про збільшення розміру позовних вимог № 12604/6 від 09.09.2016 року, № б/н. від 10.10.2016 року, № 15305/6 від 08.11.2016 року, № 17020/6 від 14.12.2016 року, пояснень № б/н. від 26.09.2016 року, пояснень б/н. 22.11.2017 року, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 17.12.2015р. між сторонами укладено договір транспортування природного газу №. Позивач, здійснюючи права та виконуючи обов'язки оператора газотранспортної системи, встановив наявність у відповідача негативного місячного небалансу за січень 2016 р. в обсязі 2 553,00 тис. куб.м., за лютий 2016р. в обсязі 5 433,00 тис. м.куб., за березень 2016р. в обсязі 4000,00 тис. куб. м., за квітень 2016р. в обсязі 1000,00 тис. куб. м., за травень 2016р. в обсязі 1 150,00 тис. куб. м., за червень 2016р. в обсязі 930, 00 тис. куб .м., за липень 2016р. в обсязі 975,000, 00 тис. куб .м., за серпень 2016р. в обсязі 1 075,000 тис. куб.м., за вересень 2016р. в обсязі 1 750, 870 тис. куб.м., за жовтень в обсязі 4 605,418 тис. куб.м..

Згідно приписів Кодексу газотранспортної системи відповідач був зобов'язаний врегулювати самостійно наявний у нього негативний місячний небаланс, однак останній цього не здійснив, в зв'язку з чим позивач, як оператор газотранспортної системи, врегулював такий небаланс за рахунок надання послуг балансування. Загальна сума наданих послуг балансування обсягів природного газу за січень-жовтень 2016 року складає 171 285 335,21 грн.. Відповідач здійснив лише часткову оплату наданих йому послуг балансування в січні-червні 2016р., сплативши 2 001 514, 64 грн.. Таким чином за ним рахується заборгованість в розмірі 169 283 820,57 грн.. Неналежне виконання зобовязань за договором призвело до звернення до суду з даним позовом та нарахування штрафних санкцій обумовлених договором.

Відповідач у відзиві № Vі-СК-4025-0916 від 13.09.2016 року, письмових поясненнях № Vі007-СК-5666-1117 від 20.11.2017 року 321/17-юр від 07.11.2017р. проти позову заперечує посилаючись зокрема на те, що заборгованість перед позивачем за надані останнім послуги балансування в січні-жовтні 2016 року погашена в повному обсязі. Зокрема, сторонами за взаємною згодою, за участі в тому числі і Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області та Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, ТОВ «Вінницягаз Збут» (або ДП «ОСОБА_3 ПАТ «Маяк») та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» було оформлено та підписано спільні протокольні рішення, за якими відповідач здійснив повний розрахунок за договором № НОМЕР_1 від 17.12.2015 року. Щодо нарахування штрафних санкцій за прострочення зобовязань щодо оплати наданих в січні-червні 2016 року послуг відповідач зазначає, що підписавши спільні протокольні рішення та здійснивши на підставі них перерахування коштів, за взаємною домовленістю, сторони змінили порядок і спосіб розрахунків за договором № НОМЕР_1 від 17.12.2015 року в межах сум, визначених в цих спільних протокольних рішеннях. Відтак, на думку відповідача, наслідки порушення грошового зобовязання, передбачені договором, а також нормами ст. 231 ГК України та ст.ст. 536, 546, 611, 625 ЦК України не підлягають застосуванню відносно грошових сум, сплачених відповідачем відповідно до спільних протокольних рішень.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «УКРТРАНСГАЗ» (позивач, за договором Оператор) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» (відповідач, за договором Замовник) укладено Договір транспортування природного газу № НОМЕР_1. (надалі - Договір). (т.1, а.с. 42-52)

Згідно з предметом Договору Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг.

Цей Договір набирає чинність з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови Договору застосовуються до відносин Сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року (п. 17.1. Договору).

Відповідно до п.п. 2.2., 2.3. Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи (надалі Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором. Послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим Договором: - послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (надалі - розподіл потужності); - послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (надалі - транспортування); - послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (надалі - балансування).

Пунктом 2.6. Договору визначено, що Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі.

Пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що замовник, зокрема, зобовязаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг, а також вчасно врегульовувати небаланси.

Згідно із п. 9.1 Договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу, відповідно до Кодексу газотранспортної системи в строк до двадцятого числа місяця наступного за газовим місяцем, замовник зобов'язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Відповідно до п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу небаланс це різниця між обсягами природного газу, поданими замовниками послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів).

Відповідно до п. п. 1-2 глави 3 Розділу XIV Кодексу оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів удільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або споживачів.

Згідно з п. п. 1-5 глави 1 Розділу XIV Кодексу замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Відповідно до п. 7 глави 3 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок, зокрема, таких заходів: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Згідно з п. п. 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця в строк до 10-го числа місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті.

Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи 4-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Аналогічні за змістом положення були погоджені сторонами також в розділі ІХ Договору.

За умовами п. 9.4 Договору оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Отже, послуга балансування є складовою послуги транспортування за Договором № від 17.12.2015 року.

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегулюваного замовником відповідно до кодексу та розділу ІХ цього договору ( п. 11.4 Договору).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Аналогічні положення відтворені також в абз.1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Позивач, на виконання умов договору, встановив наявність у відповідача негативного місячного небалансу за період січень-жовтень 2016 року в загальному обсязі 23 472,288 тис.куб.м., що підтверджується звітами про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках, які були надані позивачу самим відповідачем (т. 1 а.с. 93-98, 165, 217, 239; т.2 а.с. 11).

У зв'язку з неврегулюванням відповідачем негативного місячного небалансу, що виник за період січень-жовтень 2016 року в загальному обсязі 23 472,288 тис.куб.м. у строк та в порядку, визначеними умовами Договору та Кодексом, позивач надав відповідачу послуги балансування, про що було складено позивачем односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газу від (т.1 54, 63, 69, 74, 79, 83, 160, 212, 234; т.2 а.с. 6). Загальна вартість послуг становить 171 285 335,21 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем 22.02.2016 року та 29.03.2016 року проведено часткові розрахунки за послуги балансування обсягів природного газу для врегулювання негативного місячного небалансу за січень 2016 року в сумі 2 001 514,64 грн. (т.1, а.с. 145, 146)

Окрім того, між Головним управлінням Державної Казначейської служби України у Вінницькій області (Сторона 1), Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації (Сторона 2), Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (та ДП «ОСОБА_3 ПАТ «Маяк») (Сторона 3), Публічним акціонерним товариством по газопостачання та газифікації «Вінницягаз» (Сторона 4), ПАТ «Укртрансгаз» (Сторона 5) та НАК «Нафтогаз України» (Сторона остання) укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій». (т.2 а.с. 48-50, 52-54, 56-59, 61-64, 66-68)

У відповідності до розділу 2 спільних протокольних рішень Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні 1 в загальному розмірі 211 736 750,23 грн. з приміткою «Постанова Уряду від 11.01.2005 №20».

За змістом п.2.6. спільних протокольних рішень Сторона 4 перераховує на рахунок Стороні 5 кошти, обумовлені даними рішеннями, за надані послуги балансування у 2016 році згідно договору від 17.12.2015 року № із записом у графі «призначення платежу» «Постанова Уряду від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за надані послуги балансування у 2016 році згідно договору від 17.12.2015 №.

На виконання спільних протокольних рішень, в рахунок погашення заборгованості за Договором № відповідачем перераховано позивачу 211 736 750,23 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (т.2, а.с. 51, 55, 60, 65, 69).

Отже, за зазначеними спільними протокольними рішеннями відповідачем сплачено вартість послуг балансування за 2016 рік.

Суд зважає на ту обставин, що представник позивача підтвердив повну сплату боргу відповідачем та надав відповідний розрахунок.

Відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки сума боргу, що є предметом позовних вимог погашена після подачі позову та предмет спору в цій частині відсутній, провадження у справі щодо стягнення 169 283 820,57 грн. боргу підлягає припиненню.

Поряд з цим, позивач заявлено до стягнення 13 744 435,55 грн. - пені за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг; 7 893 289,58 грн. - штрафу за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг; 1 125 381,47 грн. - три відсотки річних за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг; 2 617 883,53 грн. - інфляційних втрат за час прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 13.5 Договору визначено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим Договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, на момент звернення з позовом до суду відповідачем проведено розрахунки за послуги балансування розмірі 2 001 514,64 грн. за січень 2016 року.

Матеріали справи свідчать, що лист № 2021/12 від 16.02.2016 року з актом надання послуг балансування обсягів природного газу за січень 2016 року та рахунком-фактурою позивачем направлено відповідачу 17.02.2016 року та отримано останнім 25.02.2016 року. (т.1, а.с. 53-56)

Відтак, виходячи з умов п. 9.4. Договору, відповідач зобовязаний провести розрахунки за послуги не пізніше 03.03.2016 року, і порушення зобов'язання наступило з 04.03.2016 року.

Водночас, нараховуючи санкції за порушення зобовязання за січень 2016 року позивачем момент порушення зобов'язання визначено 23.02.2016 року.

Здійснивши перерахунок трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені за період з 04.03.2016 року по 28.03.2016 року, на розмір проведених відповідачем розрахунків, судом отримано 3,10 грн. три відсотки річних, 15,15 грн. інфляційних втрат та 45,52 грн. пені. (розрахунки додаються)

Щодо решти заявлених вимог пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за час прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг, суд відзначає наступне.

Як вказано вище, відповідачем оплачено в повному обсязі вартість послуг балансування шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень.

Відповідно до ст.7 Господарського кодексу України, відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно - правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно - правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Відповідно до ст.12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсація, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Суд дійшов висновку, що підписання сторонами Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а також фактичне виконання розрахунків в порядку, зазначеному в цих протокольних рішеннях відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 р., свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за надані послуги з транспортування газу (у тому числі балансування) за договором №9 від 17.12.2015 року.

Відтак, сторонами по Договору № за їх взаємною згодою і домовленістю було змінено порядок проведення остаточного розрахунку, та їх відносини були підпорядковані вимогам спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно-правових актів.

Крім того, Верховний Суд України при розгляді справ щодо застосування у подібних правовідносинах норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, та санкцій, передбачених умовами договору, зазначив, що необхідною умовою для їх застосування є те, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи, і, відповідно до якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору. Укладенням договору про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків. (постанови Верховного Суду України від 10.02.2016 у справі № 902/1652/13, від 25.03.2015 у справі № 924/1265/13, від 09.09.2014 у справах №№ 5011-1/1043-2012-42/528-2012, 5011-35/1272-2012-42/527-2012, 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 10.02.2016 №3-1267гс15).

Отже, судом встановлено, що відповідач виконував розрахунки на підставі Спільних протокольних рішень, що свідчить про належне виконання своїх зобов'язань за договором на транспортування природного газу № 9 від 17.12.2015 року. Відповідно, наслідки порушення грошового зобов'язання, передбачені договором № 9 від 17.12.2015 року та нормами ст.536, ч.2 ст.625 ЦК України, ч.2 ст.231 ГК України, не застосовуються, оскільки відсутній склад цивільного правопорушення.

Такі обставини, згідно ст. 218 ГК України, ст. 614 ЦК України, виключають застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само як і нарахування 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання і нарахувань інфляційних втрат на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 11.11.2015 р. у справі № 927/1733/14).

Крім того, суд вважає безпідставною позовну вимогу про стягнення 7 893 289,58 грн. штрафу в розмірі 7% за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих в січні-травні 2016 року послуг, оскільки: умовами договору такий штраф не передбачений; відповідно до норм ч.2 ст.231 Господарського кодексу України встановлена відповідальність (за прострочення понад тридцять днів додаткове стягнення штрафу у розмірі семи відсотків вказаної вартості товарів, робіт, послуг) за порушення не грошового характеру, а за прострочення поставки товарів, виконання робіт, надання послуг, оскільки в якості підстави для такого нарахування є не сума грошового зобов'язання, а виключно вартість товарів (робіт, послуг).

Пунктом 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом 3 частини 2 статті 231 господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Отже, оскільки предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення штрафу в зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, тому відсутні підстави для нарахування штрафу з підстав, зазначених в ст.231 Господарського кодексу України.

З огляду на викладені обставини справи позовні вимоги про стягнення 13 744 390,03 грн. пені, 7 893 289,58 грн. штрафу, 1 125 378,37 грн. відсотків річних та 2 617 818,38 грн. інфляційних втрат за час прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг задоволенню не підлягають.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення 145 514,00 грн. пені, 11 183,30 грн. - три проценти річних та 31 538,02 грн. інфляційних втрат за час прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у грудні 2015 року послуг суд зважає на насупне.

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/232/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» про стягнення 685 609,21 грн. заборгованості за надані в грудні 2015 року послуги балансування обсягів природного газу за договором транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015 року.

Рішенням суду від 09.11.2016 року, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 26.06.2017 року, позов задоволено. Ухвалено стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» 685 609 заборгованості за надані в грудні 2015 року послуги з балансування обсягів природного газу та 10 284 ,14 грн. витрат зі сплати судового збору.

Вказаним рішенням встановлено прострочення відповідачем зобов'язань з оплати заборгованості за послуги балансування для врегулювання негативного місячного небалансу відповідача за грудень 2015 року в сумі 685 609,21 грн.

При цьому суд зважає на положення ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, за якою обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи а бо особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та чинному законодавству.

Перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку пені судом виявлено помилку в періодах нарахування, оскільки останнім проведено розрахунок без обмеження строку, встановленого ст. 232 ГК України. До того ж, позивачем нараховується пеня з 25.01.2016 року, що не відповідає умовам договору, оскільки за змістом п. 9.4 Договору відповідач зобов'язаний провести розрахунки за послуги балансування на протязі п'яти банківських днів з моменту отримання акту надання послуг балансування. Відповідно до наявних матеріалів справи позивач листом № 374/12 від 15.01.2016 року направив відповідачу акт надання послуг балансування обсягів природного газу за грудень 2015 року та рахунок фактуру. Зазначений лист з додатками направлено 16.01.2016 року та отримано відповідачем 22.01.2016 року. (т. 1, а.с. 103-107) Відтак, порушення зобов'язання щодо оплати послуг балансування настало 30.01.2016 року.

Перерахувавши за допомогою системи «ЛІГА ЗАКОН» пеню судом отримано 135 005,07 грн.. (розрахунок додається)

Помилка в періоді визначення прострочення зобов'язання потягла за собою і завищення заявлених до стягнення трьох відсотків річних.

Здійснивши перерахунок зазначеної вимоги судом отримано 10 902,31 грн. (розрахунок додається)

При перевірці заявлених до стягнення інфляційних втрат судом також виявлено помилку в бік завищення, оскільки за визначений в розрахунку період розмір інфляційних втрат становить 26 797,19 грн. (розрахунок додається).

Виходячи з наведеного позовні вимоги в частині стягнення 10 508,93 грн. пені, 280,99 грн. 3% річних та 4 740,83 грн. інфляційних втрат за час прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у грудні 2015 року послуг заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню.

Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача 47 992,64 грн. штрафу в розмірі 7% за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у грудні 2015 року послуг, з підстав наведених вище.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи та заперечення відповідача не спростовують вимоги, що підлягають задоволенню, а відтак розцінюються судом критично.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з розподілом судових витрат за правилами до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, з врахуванням положень ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення 169 283 820,57 грн. боргу припинити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» (пров. Костя, Широцького, б. 24, м. Вінниця, 21012, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021, ) 45 (сорок п'ять) грн. 52 коп. пені за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг; 3 (три) грн. 10 коп. три відсотки річних за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг; 15 (п'ятнадцять) грн. 15 коп. інфляційних втрат за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у січні-червні 2016 року послуг; 135 005 (сто тридцять п'ять тисяч п'ять) грн. 07 коп. пені за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у грудні 2015 року послуг; 10 902 (десять тисяч дев'ятсот дві) грн. 31 коп. три відсотки річних за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у грудні 2015 року послуг; 26 797 (двадцять шість тисяч сімсот дев'яносто сім) грн. 19 коп. інфляційних втрат за прострочення зобов'язань щодо оплати наданих у грудні 2015 року послуг ; 2 591 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто одну) грн. 53 коп. - витрат зі сплати судового збору.

4. В решті позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14 грудня 2017 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи