УХВАЛА

28.11.2017Справа № 910/3252/16

За скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії та рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 910/3252/16

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 2504683 грн. 04 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від скаржника (боржника): Сороколіт Є.М. - представник за довіреністю № 14/74 від 14.04.2017

від стягувача: не з'явились.

від Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

25.02.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення 2504683 грн. 04 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 (суддя Ковтун С.А.) припинено провадження у справі № 910/3252/16 на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" 37570,26 грн. судового збору.

07.04.2016 Господарським судом міста Києва видано наказ про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" 37570,26 грн. судового збору.

01.09.2017 до Господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла скарга на дії та рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якій скаржник просить суд: 1) визнати незаконними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення 08.08.2017 постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП№51235602 та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП№51235602 та 2) визнати недійсними постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення з боржника виконавчого збору ВП№51235602 від 08.08.2017 та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП№51235602 від 08.08.2017.

Дана скарга обґрунтована тими обставинами, що наказ Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" 37570,26 грн. судового збору був виконаний боржником у виконавчому провадженні №51235602 добровільно 30.06.2016 шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 37570,26 грн., про що державного виконавця повідомлено заявою №14/2-1256В від 07.07.2016, однак, постанови про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду не винесено. Разом з тим, 08.08.2017 державним виконавцем в межах виконавчого провадження №51235602 винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 3757,02 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 457,92 грн., тоді-як жодних дій по примусовому стягненню з боржника грошових коштів державним виконавцем вчинено не було.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2017 (суддя Ковтун С.А.) відмовлено у прийнятті скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії та рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 910/3252/16 (оскільки скарга не підлягає розгляду у господарських судах).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.10.2017 ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2017 у справі № 910/3252/16 скасовано; матеріали справи № 910/3252/16 повернуто до Господарського суду міста Києва.

Внаслідок проведеного повторного автоматизованого розподілу (у зв'язку з перебуванням судді Ковтуна С.А. у відпустці) скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у справі № 910/3252/16 передано на розгляду судді Отрош І.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2017 прийнято до розгляду скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії та рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 910/3252/16, розгляд скарги призначено на 28.11.2017.

09.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та заперечення проти скарги, відповідно до яких державний виконавець зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» (як у редакції на момент відкриття провадження, так і в редакції на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору) не передбачено обов'язкового вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду як на підставу для стягнення виконавчого збору, єдиною підставою для стягнення виконавчого збору є лише факт невиконання боржником рішення суду в строк, наданий для самостійного виконання.

У судове засідання 28.11.2017 з'явився представник скаржника (боржника), який підтримав скаргу.

Представники стягувача та Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у судове засідання 28.11.2017 не з'явились, клопотань про відкладення розгляду скарги не подавали, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення №937 (стягувач), №929 (Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві).

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності представника стягувача та Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судовому засіданні 28.11.2017 до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 Господарського процесуального кодексу України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги в судовому засіданні 28.11.2017 за відсутності представників стягувача та Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, запобігаючи безпідставному затягуванню розгляду скарги.

Розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про задоволення останньої з огляду на такі обставини.

Відповідно до статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Судом встановлено, що 25.05.2016 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бєлінською Ілоною Віталіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51235602 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 №910/3252/16 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" 37570,26 грн. судового збору.

Судом встановлено, що 30.06.2016 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" сплатило на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" 37570,26 грн. з призначенням платежу: оплата згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 по справі №910/3252/16, що підтверджується платіжним дорученням №4005052 від 30.06.2016, копія якого долучена до скарги та подана представником Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 09.11.2017.

Судом встановлено, що боржник звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про закінчення виконавчого провадження від 07.07.2016 №14/2-1256/3 у зв'язку зі сплатою на користь стягувача 30.06.2016 грошових коштів у розмірі 37570,26 грн. (копія заяви подана скаржником разом зі скаргою, а також представником Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 09.11.2017.)

Судом встановлено, що 07.08.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бєлінською Ілоною Віталіївною винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, відповідно до якої постановлено приєднати виконавче провадження №51235602 до зведеного виконавчого провадження №38095514.

Судом встановлено, що 08.08.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бєлінською Ілоною Віталіївною винесено постанову про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої стягнуто з боржника у виконавчому провадженні №51235602 виконавчий збір у розмірі 3757,02 грн.

Судом встановлено, що 08.08.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бєлінською Ілоною Віталіївною винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, відповідно до якої стягнуто з боржника у виконавчому провадженні №51235602 витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 457,92 грн.

При цьому, відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, що був чинним на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

В той же час, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові №3-217гс14 (щодо норми, яка була чинною відповідно до Закону України«Про виконавче провадження» №606-XIV), сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися. Окрім того, положеннями ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV заходами примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника, вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням. При цьому, судами не встановлено факту вчинення відділом державної виконавчої служби в межах виконавчого провадження заходів примусового виконання рішення.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За змістом ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Так, суд зазначає, що норми Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, чинного на дату винесення постанови про стягнення виконавчого збору, дають підстави для висновку, що стягнення виконавчого збору здійснюється саме за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби (за наслідками вчинення виконавцем відповідного переліку виконавчий дій) та розмір такого збору визначається в залежності від суми, яка є фактично стягнутою виконавцем.

За змістом ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з приписами ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

В той же час, як встановлено судом, 30.06.2016 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" самостійно сплатило на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" 37570,26 грн. з призначенням платежу: оплата згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 по справі №910/3252/16, що підтверджується платіжним дорученням №4005052 від 30.06.2016, копія якого долучена до скарги та подана представником Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 09.11.2017.

Як встановлено судом, боржник звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про закінчення виконавчого провадження від 07.07.2016 №14/2-1256/3 у зв'язку зі сплатою на користь стягувача 30.06.2016 грошових коштів у розмірі 37570,26 грн. (копія заяви подана скаржником разом зі скаргою, а також представником Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 09.11.2017.)

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Разом з тим, як встановлено судом, 07.08.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бєлінською Ілоною Віталіївною винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, відповідно до якої постановлено приєднати виконавче провадження №51235602 до зведеного виконавчого провадження №38095514.

Як встановлено судом, 08.08.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бєлінською Ілоною Віталіївною винесено постанову про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої стягнуто з боржника у виконавчому провадженні №51235602 виконавчий збір у розмірі 3757,02 грн.

Суд зазначає, що матеріали виконавчого провадження, що подані державним виконавцем 09.11.2017, не містять жодних доказів вчинення державним виконавцем будь-яких виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 №910/3252/16 та примусове стягнення виконавцем грошових коштів у сумі 37570,26 грн., тоді-як такий наказ був виконаний боржником добровільно, однак за умов існування відкритого виконавчого провадження з виконання цього наказу.

Так, державним виконавцем не було вжито жодних заходів щодо виконання наказу, передбачених ст.ст. 10, 48 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, зокрема, не було накладено арешт на кошти боржника до моменту добровільного виконання ним судового наказу.

З огляду на наведене, враховуючи норми Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII в сукупності, суд доходить висновку, що наявність відкритого виконавчого провадження не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника, тим більше, що останній самостійно (добровільно) виконав відповідний виконавчий документ у виконавчому провадженні, а державним виконавцем жодних дій, спрямованих на його виконання, вчинено не було.

Так, беручи до уваги стан виконавчого провадження №51235602 в контексті вчинених виконавцем дій по примусовому виконанню виконавчого документа, суд доходить висновку, що за умови, якщо б боржник самостійно не виконав виконавчий документ, такі кошти (37570,26 грн.) не були б стягнуті з боржника на користь стягувача примусово (оскільки виконавцем не вчинено будь-яких виконавчих дій для такого примусового стягнення), а тому відсутні були б підстави і для стягнення виконавчого збору.

У відповідності до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", викладених у скарзі дії та рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 910/3252/16, в частині вимог визнання недійсною постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №51235602 від 08.08.2017.

Що стосується вимог скаржника про визнання незаконними дій Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення 08.08.2017 постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП№51235602, суд зазначає, що, зважаючи на положення п.п. 9.1, 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» та на те, що дії державного виконавця мають форму конкретного процесуального документу - постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №51235602 від 08.08.2017 (оскаржуваної постанови), суд дійшов висновку, що належним способом захисту в даному випадку є визнання такої постанови недійсною.

Саме такий спосіб захисту є ефективним, так як спрямований на реальне відновлення порушеного права, водночас, такий спосіб захисту як визнання дій державного виконавця протиправними, в даному випадку, не може поновити порушені права скаржника, так як такі дії були реалізовані у формі постанови, а тому саме остання підлягає оскарженню (за аналогією оскарженню підлягає судове рішення, а не дії судді щодо винесення останнього).

Враховуючи викладене, скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в частині вимог про визнання незаконними дій Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення 08.08.2017 постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП№51235602 не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, 08.08.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бєлінською Ілоною Віталіївною винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, відповідно до якої стягнуто з боржника у виконавчому провадженні №51235602 витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 457,92 грн.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за N 1302/29432, витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

При цьому, наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 затверджено Види та розміри витрат виконавчого провадження.

Разом з тим, суд зазначає, що у постанові державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 08.08.2017 у виконавчому провадженні №51235602 не зазначено, які саме види витрат були понесені на виконання виконавчого документа та у якій сумі кожен з видів витрат. При цьому, жодних пояснень з цього приводу (конкретизації видів витрат та сум) не було надано державним виконавцем під час розгляду скарги на дії та рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 910/3252/16.

Суд зазначає, що державні органи повинні діяти виключно у порядку і спосіб, передбачений законом. Відповідно, постанова державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження повинна містити вказівку на види та суми витрат виконавчого провадження, тобто бути обґрунтованою, в тому числі з метою можливості встановлення та перевірки реальних обсягу та видів витрат, понесених при здійсненні виконавчого провадження, так як витрати виконавчого провадження не передбачають усталеної суми, а остання визначається в залежності від видів витрат та їх обсягу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", викладених у скарзі дії та рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 910/3252/16, в частині вимог про визнання недійсною постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП№51235602 від 08.08.2017.

Що стосується вимог скаржника про визнання незаконними дій Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення 08.08.2017 постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП№51235602, суд зазначає, що дані вимоги скаржника не підлягають задоволенню з огляду на висновки суду щодо того, що дії державного виконавця мають форму конкретного процесуального документу - постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження ВП№51235602 від 08.08.2017 та вимоги про визнання такої постанови недійсною є ефективними.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії та рішення Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у справі № 910/3252/16 задовольнити частково.

2. Визнати недійсною постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 08.08.2017 про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні №51235602 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 у справі №910/3252/16

3. Визнати недійсною постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 08.08.2017 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №51235602 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 07.04.2016 у справі №910/3252/16.

4. В іншій частині скарги відмовити.

Суддя І.М. Отрош