РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017Справа №910/18153/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД"

про стягнення 90 360,00 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Прусакова О.М. (довіреність)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" (відповідач) про стягнення 90 360,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у залізничній накладній № 44068450 було неправильно зазначено масу вантажу, який перевозився у вагоні № 95681284, що є підставою для покладення на відповідача як відправника вантажу відповідальності у вигляді штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2017 порушено провадження у справі № 910/18153/17 та призначено її до розгляду на 14.11.2017.

14.11.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення штрафних санкцій.

В судове засідання 14.11.2017 з'явився представник відповідача та надав пояснення щодо обставин справи.

Представник позивача в судове засідання 14.11.2017 не з'явився, витребуваних документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 розгляд справи відкладено на 07.12.2017.

У судове засідання 07.11.2017 представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення № 202.

Представник відповідача у судовому засіданні 07.12.2017 надав суду пояснення по справі, підтримав подане через відділ діловодства суду клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Приймаючи до уваги те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 07.12.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.08.2017 на станції Жевченкове-Южне Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" (вантажовідправник) здійснено відправлення вагону № 95681284 (ячменю) до станції Чорноморськ, що підтверджується залізничною накладною № 44068450.

Провізна плата за вагон № 95681284 становить 18072,00 грн., про що зазначено у накладній № 44068450.

При проходженні вагону № 95681284 на станції Знам'янка Одеської залізниці, залізницею проведено перевірку маси вантажу у вагоні № 95681284 та встановлено, що фактична маса вантажу у вагоні № 95681284 не відповідає масі вантажу, вказаній відповідачем (вантажовідправником) у накладній №44068450, що підтверджується складеним залізницею на станції Знам'янка Одеської залізниці комерційним актом № 410006/279/35.

Так, у комерційному акті 410006/279/35 від 01.09.2017 зазначено, що за документами значиться: ячмінь, насипом, тара 20920 кг, нетто - 69980 кг. Фактично виявилось брутто - 83650 кг, тара з документу - 20920 кг, нетто - 62730 кг., що менше на 7250кг. Вагон у технічному відношення справний, доступу до вантажу немає, просипання вантажу відсутнє.

На станції призначення було переважено вагон № 95681284 та встановлено, що при переважуванні вантажу не виявлено розбіжностей з відомостями щодо невідповідності маси вантажу, встановленими на станції Знам'янка Одеської залізниці, що підтверджується відміткою станції призначення про стан вантажу, яка міститься у комерційному акті 410006/279/35 від 01.09.2017.

Крім того, зазначене також підтверджується Акт комісійного перезважування, який підписаний комерційним агентом, а також представником отримувача вантажу - СП ТОВ «Трансбалктерминал».

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 90 360,00 грн., нарахований за неправильно зазначену у залізничній накладній 44068450 масу вантажу (ячменю), що перевозився у вагоні № 95681284 на підставі ст. 118 Статуту залізниць України.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 2 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно із ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до ст. 3 Статуту залізниць України, дія цього Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Нормами статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно зі ст. 30 Статуту залізниць України завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами. Залізниці можуть брати на себе виконання вантажних робіт за договорами з відправниками або одержувачами.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих Міністерством юстиції України за № 861/5082 від 24.11.2000 відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Як встановлено судом, відповідач як вантажовідправник вантажу зі станції відправлення Шевченкове-Южне у вагоні №95681284 не вірно вказав у залізничній накладній № 44068450 масу вантажу, про що складено акт загальної форми № 52595 та комерційний акт 410006/279/35 від 01.09.2017.

Пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138), якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

У відповідності до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у п'ятикратному розмірі провізної плати згідно зі статтею 118 цього Статуту, при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Стаття 118 Статуту залізниць України передбачає, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

Вищий господарський суд України у роз'ясненнях від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" зазначив, що у розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. У застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Факт неправильного зазначення відповідачем маси вантажу засвідчений належним чином та відповідачем не оспорювався.

Із змісту накладної № 44068450 вбачається, що провізна плата становить 18072,00 грн.

Таким чином, враховуючи неправильне зазначення відповідачем маси вантажу (нетто) у вагоні № 95681284 (недостача 7250 кг), беручи до уваги розмір провізної плати, суд дійшов висновку в наявності підстав, передбачених законодавством України, для покладення на відповідача як вантажовідправника, відповідальності у вигляді штрафу за неправильне зазначення маси вантажу у залізничній накладній.

При цьому, за розрахунком позивача, який є арифметично вірним, розмір штрафу становить 90360,00 грн. (18072,00 грн. х 5 = 90360,00 грн.).

14.11.2017 від відповідача надійшло клопотання про зменшення штрафних санкцій до 10%, а саме до 9036,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина третя статті 551 Цивільного кодексу України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Так, за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-473цс16.

Суд зазначає, що з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається понесення позивачем збитків у зв'язку з неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у вагоні № 95681284. Зокрема, як встановлено судом, відповідачем у накладній № 44068450 було вказано більшу масу вантажу, ніж та, яка фактично перевозилась у вагоні № 95681284 (на 7250 кг менше), з огляду на що відсутні підстави вважати, що позивачу були завдані збитки у зв'язку із зносом вагону, колії, тощо (у зв'язку з перевантаженням вагону).

При цьому, між сторонами відсутній спір щодо розрахунків за перевезення вантажу у вагоні № 95681284.

Крім того, суд враховує, що розмір провізної плати становить 18072,00 грн., тоді як позивач просить з відповідача стягнути штраф у розмірі 90360,00 грн., що на думку суду, враховуючи викладені вище обставини та відсутність доказів понесення позивачем будь-яких збитків, є неспіврозмірним.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про зменшення розміру штрафу за неправильне зазначення відповідачем маси вантажу у вагоні № 95681284 на 50%.

Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу підлягають частковому задоволенню у розмірі 45180,00 грн.

Згідно з п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питанні практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7 у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

З огляду на викладене, судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕРНЕЛ-ТРЕЙД" (01001, м. Київ, пров. Шевченка Тараса, буд. 3, код 31454383) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, код: 40075815) 45180,00 грн. штрафу та 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 11.12.2017.

Суддя С.О. Турчин