РІШЕННЯ

28.11.2017Справа №910/15874/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/15874/17

за позовом фізичної особи-підприємця Косюк Світлани Григорівни, смт. Затишшя Захарівського району Одеської області,

до фізичної особи-підприємця Москальова Валерія Анатолійовича, м. Київ,

про стягнення 163 273 грн.,

за участю представників:

позивача - Журавель Р.О. (довіреність від 04.10.2017 №б/н);

відповідача - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Косюк Світлана Григорівна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Москальова Валерія Анатолійовича про стягнення: 25 200 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди - доходів від орендної плати; 40 800 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати; 4 700 грн. втрат від інфляції; 1 323 грн. 3 % річних; 80 136 грн. 182 % річних з простроченої суми з орендної плати та 11 114 грн. втрат від інфляції і 3 % річних за прострочення грошового зобов'язання у зв'язку з ухваленням рішення суду у справі №910/3060/16 про присудження 75 767 грн. боргу, а всього 163 273 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2017 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 10.10.2017.

02.10.2017 позивач подав суду лист з додатковими документами, в якому вказав про відсутність аналогічного спору та просив суд розгляд справи здійснювати за наявними в матеріалах справи доказами.

10.10.2017 представник позивача подав суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з необхідністю ознайомитися з матеріалами справи, яке представник підтримав у судовому засіданні та просив суд його задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2017 розгляд справи було відкладено на 14.11.2017 у зв'язку з неявкою представників відповідача та задоволенням клопотання позивача.

27.10.2017 Державна міграційна служба України подала суду лист щодо місце проживання та місцеперебування Москальова В.А.

13.11.2017 Київський міський військовий комісаріат подав суду лист, в якому повідомив про те, що Москальов В.А. не перебуває на військовому обліку та по мобілізації не призивався.

13.11.2017 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд задовольнити позов частково, а саме в частині стягнення орендної плати за період з 15.03.2016 по 29.08.2017 у сумі 20 400 грн.

Представник позивача у судовому засіданні 14.11.2017 подав суду клопотання про продовження строку розгляду спору та про відкладення судового розгляду з метою ознайомлення з матеріалами справи і підготовки уточнень до позовної заяви.

Суд визнав клопотання про продовження строку вирішення спору та про відкладення обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2017 було продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 28.11.2017.

27.11.2017 позивач подав суду:

- заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути відповідача: 25 200 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди - доходів від орендної плати; 40 800 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати; 5 415,12 грн. втрат від інфляції; 73 214,86 грн. 182 % річних з простроченої суми з орендної плати, а всього 144 629,98 грн.;

- письмові пояснення, в яких позивач заперечив проти доводів, викладених у відзиві на позовну заяву.

28.11.2017 відповідач подав суду клопотання про відкладення судового розгляду.

28.11.2017 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів і клопотання про відмову від частини позовних вимог, а саме 11 114 грн. втрат від інфляції та 1 323 грн. 3 % річних.

Представник позивача у судовому засіданні 28.11.2017 підтримав клопотання про відмову від позову в частині стягнення втрат від інфляції та 3 % річних і просив суд його задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 було прийнято відмову ФОП Косюк С.Г. від позовних вимог в частині стягнення 11 114 грн. втрат від інфляції та 1 323 грн. 3 % річних; припинено провадження у справі № 910/15874/17 в частині стягнення 11 114 грн. втрат від інфляції та 1 323 грн. 3 % річних.

Що ж до клопотання відповідача про відкладення судового розгляду, то суд дійшов висновку про відмову у його задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі статтею 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до частини першої статті 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Відповідач як на неможливість забезпечення явки повноважного представника у судове засідання посилався на знаходження адвоката Максимця О.Б. у іншому судовому засіданні, а саме по справі № 519/1266/15-к у Суворовському районному суді м. Одеси.

Проте відповідач не подав жодного процесуального документа, який би підтвердив призначення судового засідання з названої справи на 28.11.2017.

Крім того, відповідно до частин першої - третьої статті 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Таким чином, стаття 28 ГПК України не обмежує коло осіб, які можуть представляти інтереси юридичної особи в суді.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні 28.11.2017 надав пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідача у судове засідання 28.11.2017 не з'явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано сторонам на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 ГПК України розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 28.11.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 ФОП Косюк С.Г (орендодавець) та Москальовим В.А. (орендар) укладено договір оренди об'єкта нерухомості (далі - Договір), за умовами якого:

- орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування основні засоби, торгівельну площу: магазину «Меблі» в розмірі 140,3 кв.м, магазину «Барвінок» в розмірі 72,5 кв.м, що знаходяться за адресою Одеська область, Фрунзівський район, смт Затишшя, вул. Суворова, 33 (пункт 1.1 Договору);

- об'єкт оренди повертається орендодавцеві орендарем за актом приймання - передачі, в якому сторони зазначають склад об'єкта оренди, його стан на момент повернення, протягом 5 днів з моменту закінчення строку дії Договору, або в разі дострокового припинення строку дії Договору - з дати припинення строку дії Договору (пункт 2.2 Договору);

- обов'язок складання акта приймання - передачі покладається на сторону, яка є власником об'єкта оренди (пункт 2.4 Договору);

- Договір діє з 01.01.2014 по 31.12.2014 у випадку відсутності заяви від сторін про припинення Договору після закінчення його протягом одного місяця він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені Договором (пункт 4.5 Договору);

- орендодавець має право відмовитись від Договору і вимагати повернення об'єкта оренди у випадках порушення орендарем будь-якої з умов пункту 3.3 Договору (пункт 7.4 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для викона

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором з оренди майна.

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/3060/16 за позовом ФОП Косюк С.Г. до ФОП Москальова В.А. про стягнення 276 000 грн. заборгованості з орендної плати, 113 766 грн. втрат від інфляції, 1 794 грн. 3 % річних від простроченої суми, 8 400 грн. неустойки у розмірі подвійної плати після припинення договору найму, 10 874 грн. 182% річних від простроченої суми орендної плати; зобов'язання відповідача звільнити (повернути) торгове приміщення магазину «Меблі» загальною площею 140,3кв. м., що знаходиться за адресою: Одеська обл., Фрунзівський район, смт. Затишшя, вул. Суворова, 33, та передати об'єкт оренди позивачу.

Відповідно до частини третьої статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 зі справи № 910/3060/16, залишеним без змін за результатами апеляційного (постанова Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017) перегляду, позов було задоволено та встановлено таке:

- Договір оренди припинив свою дію з 29.11.2015;

- проте, відповідач взяті на себе договірні зобов'язання не виконав та у встановлений пунктом 2.2 Договору строк об'єкт оренди позивачу не повернув.

Отже, вказаним рішенням було встановлено факт припинення дії Договору з 29.11.2015 та неповернення орендарем приміщення орендарю.

Судом встановлено, що відповідач повернув позивачу орендоване приміщення 29.08.2017, що підтверджується актом державного виконавця від 30.08.2017 та постановою про закінчення виконавчого провадження від 31.08.2017 ВП № 54517577.

Враховуючи користування орендованим приміщенням після закінчення дії Договору, позивач просить суд стягнути з ФОП Москальова В.А.: 25 200 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди за неотримані доходи з орендної плати; 40 800 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати; 5 415,12 грн. втрат від інфляції та 73 214,86 грн. 182 % річних від простроченої суми заборгованості з орендної плати.

Відповідач визнав позов лише в частині стягнення орендної плати у сумі 20 400 грн., а в задоволенні решти позовних вимог просив відмовити.

У частині першій статті 762 ЦК України зазначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами першою та четвертою статті 286 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 40 800 грн. неустойки за час неповернення орендованого приміщення (з 29.11.2015 по 29.08.2017) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін.

Згідно зі статтею 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини сьомої статті 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Позивач просить стягнути з відповідача 5 415,12 грн. втрат від інфляції та 73 214,86 грн. 182 % річних. Позивач визначає період прострочення з 16.03.2016 по 29.08.2017.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та відсотків річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до пункту 8.2 Договору у випадку несвоєчасної сплати орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця 182 % річних з простроченої суми відповідно до статті 625 ЦК України.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні в частині визначення розміру втрат від інфляції, а тому стягненню з відповідача підлягає 5 414,32 грн. втрат від інфляції та 73 214,86 грн. 182 % річних.

Що ж до стягнення 25 200 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди - доходів від орендної плати, то слід вказати таке.

Згідно із частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною другою статті 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, стягнення збитків є видом цивільно-правової відповідальності.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування збитків (постанова Верховного Суду України від 30.05.2006 зі справи № 42/266-6/492).

Таким чином, для вирішення питання щодо покладення збитків на ФОП Москальова В.А. необхідно встановити наявність всіх елементів цивільного правопорушення.

Разом з тим, позивач документально не довів, що за вказаний період він уклав би договір оренди та отримав від іншої особи орендну плату у сумі 25 200 грн. і саме дії відповідача завадили отриманню таких коштів.

Крім того, слід зазначити, що стаття 785 ЦК України в даному випадку в повній мірі захищає інтереси орендодавця, який не отримав орендоване майно від орендаря після припинення дії договору.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Москальова Валерія Анатолійовича (02091, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь фізичної особи-підприємця Косюк Світлани Григорівни (АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_2; дата народження 02.02.1962): 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати; 5 414 (п'ять тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 32 коп. втрат від інфляції; 73 214 (сімдесят три тисячі двісті чотирнадцять) грн. 86 коп. 182 % річних і 1 791 (одну тисячу сімсот дев'яносто одну) грн. 44 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 05.12.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук