КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2017 р. Справа№ 59/24

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 04.12.2017

розглядаючи апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Радянський медик" на рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2011 (повне рішення складено 21.03.2011)

у справі № 59/24 (Картавцева Ю.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго" до Житлово-будівельний кооператив "Радянський медик"

про стягнення 56232,44 грн.,-

за зустрічним позовом Житлово-будівельного кооперативу "Радянський медик"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Печерської районної в місті Києві державної адміністрації,

про стягнення 57 360,55 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.03.2011 у справі №59/24 позов задоволено частково. Стягнуто з ЖБК "Радянський медик" на користь ПАТ "Київенерго" 3 405,25 грн. - збитків від інфляції, 1 193,03 грн. - 3% річних, 2 295,33 грн. - пені, в іншій частині первісних позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ЖБК "Радянський медик" до ПАТ "Київенерго" про стягнення 57 360,55 грн. відмовлено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням суду ЖБК "Радянський медик" звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2011 та прийняти нове рішення суду, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими та має місце порушення норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2011 у складі колегії суддів: головуючий суддя Федорчук Р.В. судді Ткаченко Б.О., Лобань О.І. прийнято вказану вище апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи №59/24 за участю уповноважених представників сторін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2011 зупинено провадження у справі №59/24 до вирішення Вищим адміністративним судом України справи №К-9991/16763/11 та набрання чинності остаточного рішення суду по вказаній справі.

26.09.2016 відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ЖБК "Радянський медик" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі №59/24, у зв'язку з тим, що відпали підстави, які були причиною зупинення провадження.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 79 ГПК України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2016 №09-52/5150/16 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв'язку з припиненням повноважень головуючого судді (судді-доповідача) Федорчука Р.В., призначено повторний автоматизований розподіл справи №59/24.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2016, апеляційну скаргу житлово-будівельного кооперативу "Радянський медик" на рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2011 у справі №59/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2016 у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Гаврилюк О.М. прийнято до свого провадження вказану вище апеляційну скаргу та поновлено провадження у справі і призначено розгляд справи на 09.11.2016 об 11.00 год.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

07.12.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ПАТ "Київенерго" надійшло клопотання про призначення у справі №59/24 судово-економічної експертизи, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі №59/24 зупинено до отримання висновку експерта.

26.05.2017 до відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшов лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №1177/17-45 від 22.05.2017 про неможливість виконання призначеної судово-економічної експертизи по справі №59/24, оскільки попередня оплата за проведення експертизи не була здійснена, ухвалу суду було залишено без виконання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 поновлено провадження та призначено розгляд справи №59/24 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

07.06.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ПАТ "Київенерго" надійшло клопотання про призначення у справі №59/24 судово-економічної експертизи, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Також представник позивача зобов'язується провести оплату за проведення судово-економічної експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі №59/24 зупинено до отримання висновку експерта.

13.10.2017 до відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надійшов лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №11829/17-45 від 05.10.2017 про неможливість виконання призначеної судово-економічної експертизи по справі №59/24, оскільки попередня оплата за проведення експертизи не була здійснена, ухвалу суду було залишено без виконання.

У разі повернення експертною установою (експертом) матеріалів справи господарського суду з передбачених чинним законодавством підстав суд поновлює провадження у справі для вирішення питань, пов'язаних з усуненням причин, які потягли за собою таке повернення (п.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ГПК України господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

У зв'язку з тим, що Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз повернуто справу №59/24 без виконання вказаної вище експертизи провадження у справі підлягає поновленню.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.10.2017, у зв'язку з перебуванням судді Суліма В.В. на лікарняному, для розгляду справи №59/24 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М., Коротун О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2017 у визначеному складі апеляційну скаргу прийнято до свого провадження, поновлено провадження у справі № 59/24 та розгляд справи призначено на 01.11.2017.

Вказана судова колегія розпочала розгляд справи спочатку і прийняла постанову у даній справі.

Представники відповідача за первісним позовом брали участь в судових засіданнях, в яких надавали свої пояснення та просили апеляційну скаргу задовольнити, а рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Представники позивача за первісним позовом брали участь в судових засіданнях, надавали пояснення, заперечували щодо доводів апеляційної скарги та просили рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники третьої особи участі в судових засіданнях не приймали, своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 22 ГПК України не скористався. Про день та час розгляду справи сторона була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення стороні ухвал суду, які знаходиться в матеріалах справи. За таких обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15.05.1999 між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Київенерго» та Житлово - будівельним кооперативом "Радянський медик" було укладено договір № 520733 на постачання теплової енергії в гарячій воді.

Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Пунктом 1.1 договору сторони узгодили, що предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах передбачених цим договором.

Відповідно до пункту 2.1 договору при виконанні умов цього договору, а також, при вирішенні всіх питань, що необумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, Положенням про Держенргоспоживнагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж (далі -Правила), нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Пунктом 2.2.1 договору сторони узгодили, що енергопостачальна організація зобов'язалася постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію -в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору.

Абонент зобов'язується виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору (п. 2.3.2 договору).

Нарахування за теплову енергію здійснюється відповідно до звернення-доручення про укладення договору та п. 5.1 договору по приладах обліку за тарифами, встановленими і затвердженими розпорядженням Київської міської державної адміністрації.

Відповідно до пункту 2 додатку № 4 до договору абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у Районному відділі тепло збуту № 5 за адресою: вул. Товарна, буд. № 1, розрахункова група, табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в РВТ) та платіжну вимогу -доручення, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Пунктом 3 додатку № 4 до договору сторони передбачили, що сплата за вказаними в пункті 2 цього додатку документами, абонент виконує не пізніше 25 числа поточного місяця.

Пункт 5.6. договору передбачено, що у випадку підключення абонента без приладів обліку теплової енергії до центрального теплового пункту (ЦТП) з приладами обліку -від загального споживання теплової енергії, визначеної за приладами обліку ЦТП, віднімаються обсяги споживання теплової енергії, визначені по приладам обліку споживачів, підключених до ЦТП, а залишок обсягу спожитої теплової енергії розподіляється абоненту -пропорційно його договірним навантаженням.

Згідно з п. 2.3.1 договору абонент зобов'язався додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку 1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Предметом спору є вимога позивача за первісним позовом про стягнення 49 338,83 грн. основного боргу, 3405.25грн. інфляційних втрат, 1193,93грн. три відсотки річних, пеня в сумі 2 295,33грн. у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді за період з 01.10.2009 по 01.12.2010 та вимога ЖБК «Радянський медик» за зустрічним позовом про стягнення 57 360,55 грн. безпідставно отриманих коштів.

Так, позивач за первісним позовом стверджував, що за період з 01.10.09 по 01.12.10 він поставив, а відповідач спожив теплової енергії на загальну суму 75 113,60 грн., що засвідчується обліковими картками (копії містяться в матеріалах справи). Відповідач частково розрахувався за поставлену теплову енергію, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 49 338,83 грн., яку відповідач в січні 2011 р. погасив, що підтверджується актом звіряння розрахунків за теплову енергію між АК "Київенерго" та ЖБК "Радянський медик" станом на 26.01.11, наданого позивачем.

В обґрунтування зустрічного позову ЖБК «Радянський медик» стверджував, що відповідач за зустрічним позовом порушив зазначені зобов'язання, не повідомляючи позивача про зміну тарифів на теплову енергію та застосовуючи їх при визначенні розміру щомісячних платежів, що не набрали чинності, які не можуть застосовуватись, оскільки не пройшли державної реєстрації. Вказана обставина стала відома 28.07.10 членам Житлово-будівельного кооперативу "Радянський медик", які повідомили про це правління із посиланням на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14.01.09 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Київської міської державної адміністрації про визнання протиправними дій щодо підвищення тарифів на житлово-комунальні послуги та зобов'язання скасувати рішення, якою визнано дії Київської міської державної адміністрації при зміні тарифів на комунальні послуги з 01.12.06 р. такими, що порушують ст.6 п.п.1.6; ст.20 п.2; ст.30 п.п.3,4,5,7 ст.31 п.п.2,3; ст.32 п.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та скасовано розпорядження Київської міської державної адміністрації від 30.05.07 № 643 "Про затвердження тарифів на теплову енергію".

Також позивач зазначив, що відповідач за зустрічним позовом при визначенні розміру місячних платежів за договором безпідставно застосовував підвищені тарифи, що затверджені розпорядженнями Київської міської державної адміністрації № 643 від 30.05.07, №520 від 29.04.09, № 981 від 31.08.09, № 1192 від 15.10.09, № 1333 від 30.11.99, але не зареєстровані у встановленому порядку у Київському міському управлінні юстиції.

Такий порядок набрання чинності нормативно-правовими актами, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, до яких віднесені місцеві державні адміністрації, визначено п. 3 Указу Президента України від 03.10.92 № 493/92 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади". Відповідно до нього вказані нормативно-правові акти набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Тому, позивач за зустрічним позовом перевірив відповідність нарахувань, що виконані відповідачем за зустрічним позовом, розпорядженню КМДА № 1245 від 20.06.02 "Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення", що зареєстровано в Київському міському управлінні юстиції 27.06.02 за № 46/429, та яким встановлено тариф на теплову енергію у розмірі 54,42 грн. (без ПДВ), і виявив, що відповідач за зустрічним позовом безпідставно отримав грошові кошти у розмірі 57 360 грн. 55 коп., які використав для власних потреб. Просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" зазначену суму.

При прийнятті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення первісного позову в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат та відмовив у задоволенні зустрічного позову з тих підстав, що розпорядження, за якими нараховувались тарифи, були чинними протягом спірного періоду .

Не погодившись із прийнятим рішенням суду ЖБК "Радянський медик" звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2011 та прийняти нове рішення суду, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду частковому скасуванню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Так, укладений між сторонами договір №520733 від 15.05.1999 на постачання теплової енергії у гарячій воді є договором енергопостачання.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, зобов'язання щодо постачання теплової енергії відповідачу за первісним позовом позивачем виконано належним чином, що підтверджується відсутністю між сторонами розбіжностей стосовно обсягів поставленої теплової енергії у спірний період.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії є господарською діяльністю, яка полягає у надані теплової енергії споживачам за допомогою технічних засобів транспортування з обов'язком останніх щомісячно оплачувати теплопостачальній організації фактично отриману теплову енергію.

При цьому вартість теплової енергії, яка є грошовим виразом витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових визначається тарифом, що забезпечує відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Згідно з ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тариф повинен враховувати повну собівартість теплової енергії з забезпечення рівня рентабельності не нижче граничного або порядок компенсації теплопостачальній організації її витрат у разі встановлення тарифів нижче собівартості теплової енергії та граничного рівня рентабельності.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, нарахування за теплову енергію здійснюється відповідно до звернення-доручення про укладення договору та п. 5.1 договору по приладах обліку за тарифами, встановленими і затвердженими розпорядженням Київської міської державної адміністрації.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Порядок набрання чинності нормативно-правовими актами, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, до яких віднесені місцеві державні адміністрації, визначено у п. 3 Указу Президента України від 03.10.92 № 493/92 "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади".

Відповідно до якого вказані нормативно-правові акти набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 (далі-Положення), надано право Міністерству юстиції України та іншим органам, що здійснюють державну реєстрацію відомчих нормативно-правових актів, перевіряти у міністерствах, інших органах виконавчої влади, органах господарського управління та контролю додержання законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів, у разі потреби вимагати подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію та вносити пропозиції про усунення виявлених порушень і недоліків та притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях.

Згідно з пунктом 1 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесені до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, розпорядження Київської міської державної адміністрації підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України господарський суд не застосовує акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України.

Постановами Верховного Суду України від 28.11.2011 у справі № 21-246а11 та від 02.12.2014 у справі № 21-470а14 підтверджено обов'язковість реєстрації нормативно-правових актів, які видаються органами виконавчої влади, зокрема КМДА, та які зачіпають права, свободи і законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер.

Також постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 21.03.2014 визнано незаконними і не чинними з моменту прийняття розпорядження Київської міської державної адміністрації від 15.10.2009 за №1192, від 30.11.2009 за №1333 та від 31.05.2010 за № 392, на підставі яких була нарахована спірна заборгованість за первісним позовом.

На підставі викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що тарифи застосовані позивачем за первісним позовом при нарахуванні заборгованості за теплову енергію на підставі розпоряджень КМДА від 15.10.2009 за №1192, від 30.11.2009 за №1333 та від 31.05.2010 за № 392, які є незареєстрованими у встановленому порядку та такими, що у судовому порядку визнано незаконними та не чинними з моменту їх прийняття, не можуть бути застосовані у визначенні вартості поставленої теплової енергії.

Таким чином, при розрахунку вартості теплової енергії за спірний період мали застосовуватись тарифи, встановлені розпорядженням КМДА №1245 від 20.06.2002 (які були чинними до тарифів, визнаних недійсними).

Враховуючи наявний в матеріалах справи розрахунок, наданий відповідачем за зустрічним позовом (а.с.53-54,т.1), за тарифами визначеними розпорядженням КМДА № 1245 від 20.06.2002, яке зареєстровано в Київському міському управлінні юстиції 27.06.2002 за № 46/429 та яким встановлювався тариф 54,42 грн. за 1 Гкал. без ПДВ, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість відповідача за первісним позовом перед ПАТ „Київенерго" за спірний період була відсутня, а наявна переплата в розмірі 57 360,55 грн., що свідчить про відсутність підстав для нарахувань інфляційних втрат, 3% річних та пені. Тому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про несвоєчасне виконання відповідачем за первісним позовом зобов'язання стосовно сплати основного боргу та стягнув з нього штрафні санкції.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 13.12.2016 у справі № 52/134 та від 09.02.2016 у справі № 910/10577/13.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції за первісним позовом в частині стягнення пені, три відсотки річних та інфляційних втрат з ЖБК «Радянський медик» підлягає скасуванню та прийняття нового рішення в цій частині про відмову у позові. В іншій частині рішення за первісним позовом слід залишити без змін.

Стосовно зустрічних позовних вимог Житлово-будівельного кооперативу "Радянський медик" до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" в особі структурного відокремленого підрозділу "Енергозбуд Київенерго" про стягнення 57 360,55 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач за зустрічним позовом при визначенні розміру щомісячних платежів за договором №520733 від 15.05.1999 безпідставно застосовував до позивача підвищені тарифи, що затверджені розпорядженнями Київської міської державної адміністрації за №643 від 30.05.07, за № 520 від 29.04.09, за № 981 від 31.08.09, за №1192 від 15.10.09, за №1333 від 30.11.2009 та за № 392 від 31.05.2010, які не зареєстровані у встановленому порядку і визнанні судами незаконними.

Отже, у даному випадку, повинні застосовуватись тарифи, встановлені розпорядженням КМДА №1245 від 20.06.2002 в розмірі 54,42 грн. за 1 Гкал. без ПДВ.

Таким чином, на переконання колегії суддів, зустрічний позов у даній справі взаємопов'язаний із первісним, оскільки правовідносини між сторонами виникли на підставі договору № 520733 на постачання теплової енергії в гарячій воді, і спір між ними виник щодо застосування тарифів. А тому твердження представника ПАТ «Київенерго» про невідповідність вимог зустрічного позову ст. 60 ГПК України є безпідставним.

Як вбачається із матеріалів справи, за період з січня 2007 по грудень 2010 року, переплата позивача за зустрічним позовом становить суму 57 360,55 грн.

У зв'язку з чим, позивач за зустрічним позовом стверджує, що кошти у розмірі 57 360,55 грн. підлягають поверненню відповідачем за зустрічним позовом на підставі ст. 1212 ЦК України, як безпідставно отримані кошти.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї статті застосовуються до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна у однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв'язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстав для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто, обов'язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених нормами ст. 11 ЦК України. До відсутності правової підстави ст. 1212 ЦК України відносить також і ситуацію, коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала. Наприклад, коли правочин, на підставі якого передавалася річ, згодом був визнаний недійсним тощо.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, між сторонами існували господарські зобов'язальні правовідносини з договору на постачання теплової енергії, на виконання яких позивач за зустрічним позовом і перерахував відповідачу грошові кошти.

Нормами цивільного та господарського права України в розділі «зобов'язальне право» визначено, що зобов'язання припиняється тільки у випадку їх належного виконання. Тобто, якщо сторона, яка здійснила будь-які дії на виконання своїх договірних зобов'язань, вважає, що інша сторона неналежним чином виконала свої договірні зобов'язання (в тому числі, по неналежному оформленню будь-яких документів, що мають відношення до договору), вона має право звернутися до суду по захист своїх порушених прав та інтересів у порядку, визначеному в главі 51 Цивільного кодексу України та розділу 5 Господарського кодексу України із застосуванням наслідків порушення винною стороною її договірного зобов'язання.

Отже, спірні грошові кошти отримані відповідачем за зустрічним позовом в межах договірних правовідносин у передбаченій нормами законодавства формі без доведення позивачем за зустрічним позовом факту необхідності застосування положень ст. 1212 Цивільного кодексу України в частині повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні, тому що ці норми можуть застосовуватись тільки, якщо на підставі положень інших спеціальних норм потерпіла особа не в змозі захистити якесь із своїх порушених прав (предметом регулювання вказаної норми закону є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними нормами права, в даному випадку нормами зобов'язального господарського права).

Таким чином, на переконання колегії суддів, посилання позивача за зустрічним позовом на ст. 1212 ЦК України є необґрунтованими, оскільки встановлено, що грошові кошти у розмірі 57 360,55 грн. не були отримані без будь-яких правових підстав відповідачем за зустрічним позовом, а перераховані в якості оплати за постачання теплової енергії за договором № 520733 від 15.05.1999 на постачання теплової енергії в гарячій воді, який є чинним.

Отже, вказані грошові кошти не є безпідставно набутими коштами в розумінні ст. 1212 ЦК України, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для їх повернення.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що розпорядження КМДА про встановлення тарифів, які застосовував відповідач за зустрічним позовом при розрахунку вартості спожитої теплової енергії, не підлягали державній реєстрації, на переконання колегії суддів, є хибним з наведених вище обґрунтувань. Однак, вказаний висновок не призвів до прийняття в цій частині незаконного рішення.

Згідно із п. 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 «По деякі питання практики застосування розділу ХII Господарського процесуального кодексу України» не підлягає скасуванню судове рішення,якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних правовідносин та правову оцінку обставин справи.

На підставі чого, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2011 у справі №59/24 в частині зустрічного позову у зв'язку з тим, що його резолютивна частина є правильною, однак, оскільки висновки місцевого господарського суду не були належним чином обґрунтовані, апеляційний суд зазначив у мотивувальній частині постанови власну правову кваліфікацію спірних правовідносин та правову оцінку обставин справи за зустрічним позовом.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вказаних вище норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині первісного позову про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат на підставі пунктів 1, 4 частини 1 статті 104 ГПК України із прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у позові. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Радянський медик" на рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2011 у справі №59/24 задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду міста Києва від 18.03.2011 у справі №59/24 скасувати частково в частині стягнення з Житлово-будівельного кооперативу «Радянський медик» на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 3405 грн. 25 коп. збитків від інфляції, 1193,03 грн. трьох відсотків річних, 2295 грн. 33 коп. пені, 68,94 судового збору та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

3. В іншій частині рішення залишити без змін.

4. Матеріали справи направити до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у встановленому чинним законодавством порядку.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк