ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. Справа № 925/314/17

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача - Дворкова А.В. - представник за довіреністю,

від відповідача - Петруніна В.В. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси

до фізичної особи - підприємця Гладкого Анатолія Георгійовича,

м. Черкаси

про стягнення 293 994 грн. 72 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулася Черкаська міська рада до фізичної особи - підприємця Гладкого Анатолія Георгійовича про стягнення з відповідача збитків в розмірі 293 994 грн. 72 коп. завданих фактичним користуванням земельної ділянки без належного оформлення права користування нею.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21 березня 2017 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 04 квітня 2017 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04 квітня 2017 року розгляд справи було відкладено на 20 квітня 2017 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 20 квітня 2017 року провадження у даній справі було зупинено до закінчення розгляду Соснівським районним судом м. Черкаси та набрання законної сили судовим рішенням зі справи №712/3842/17.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 31 жовтня 2017 року провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи на 16 листопада 2017 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16 листопада 2017 року розгляд справи відкладено на 30 листопада 2017 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30 листопада 2017 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 07 грудня 2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 16 листопада 2017 року та зазначав, що на відшкодування збитків може розраховувати саме та особа, якій їх завдано, а Черкаська міська рада не володіє земельною ділянкою по вул. Різдвяній, 173/1, оскільки межі міста Черкаси не встановлені.

Також представник відповідача зазначав, що в акті комісія визначила збитки у вигляді неодержаного доходу за час фактичного користування відповідачем земельною ділянкою за період з 16 листопада 2013 року по 27 жовтня 2014 року, проте це не відповідає дійсності, оскільки вказана земельна ділянка у зазначений період знаходилася у користуванні відкритого акціонерного товариства "Продтовари" і це вказано в самому рішенні Черкаської міської ради №3-632 від 09 лютого 2012 року "Про надання фізичній особі - підприємцю Гладкому Анатолію Георгійовичу земельної ділянки в оренду по вул. Різдвяній, 173/1". Земельна ділянка надавалась в оренду за рахунок земель відкритого акціонерного товариства "Продтовари" і саме вказана юридична особа сплачувала за користування цією земельною ділянкою.

Крім того представник відповідача стверджував, що позивач визначив розмір збитків разом із пенею, однак останній пропустив строк позовної давності щодо стягнення пені та збитків.

Також представник відповідача зазначав, що позивачем не вірно визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки при розрахунку збитків.

Враховуючи вищенаведене, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні, яке відбулося 07 грудня 2017 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/314/17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з позовом про стягнення збитків завданих внаслідок безоплатного користування земельною ділянкою у розмірі 293 994 грн. 72 коп., в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на приписи ст. 22 ЦК України, ст. ст. 124, 156, 157 ЗК України та зазначав, що земельна ділянка площею 22 107 кв.м. по вул. Різдвяній,173/1 в м. Черкаси використовується відповідачем з порушенням вимог земельного законодавства. Документи, що посвідчують право власності або право користування земельної ділянки у відповідача відсутні, чим спричинено позивачу збитки.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, у серпні 2012 року відповідач звернувся до Черкаської міської ради із заявою про затвердження документації із землеустрою та надання в оренду земельної ділянки, що розташована за адресою м. Черкаси, вул. Різдвяна, 173/1.

Рішенням Черкаської міської ради №3-632 від 09 лютого 2012 року "Про надання фізичній особі - підприємцю Гладкому Анатолію Георгійовичу земельної ділянки в оренду по вул. Різдвяній, 173/1" було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою фізичній особі - підприємцю Гладкому Анатолію Георгійовичу по вул. Різдвяній, 173/1.

Надано відповідачу земельну ділянку площею 22 107 кв.м. по вул. Різдвяній, 173/1 в оренду на 49 років під нежитлові приміщення за рахунок земель відкритого акціонерного товариства "Продтовари".

Позивач вказував, що на зазначеній земельній ділянці, в межах площі 22 107 кв.м. розміщені нежитлові приміщення комплексу, що належали на праві приватної власності відповідачу.

08 жовтня 2014 року відповідач відчужив нежитлові приміщення комплексу приватному акціонерному товариству по виробництву пива і безалкогольних напоїв "Черкаське пиво" на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень.

Згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серійний номер ЕЕЕ 754791 від 28 жовтня 2014 року за приватним акціонерним товариством по виробництву пива і безалкогольних напоїв "Черкаське пиво" зареєстровано право власності на комплекс нежитлових будівель за адресою: вул. Рідвяна,173/1, м. Черкаси. Підстава виникнення права власності договір купівлі - продажу (копія договору міститься в матеріалах справи).

Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться на території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно зі ст. 80 ЗК України суб'єктом права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності.

Частиною 2 ст. 83 ЗК України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з п.п.1 п. "б" ч. 1 ст. 33 зазначеного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до виключної компетенції міських рад відносяться регулювання земельних відносин.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 ЗК України).

Як зазначалося вище, рішенням Черкаської міської ради №3-632 від 09 лютого 2012 року надано відповідачу земельну ділянку площею 22 107 кв.м. по вул. Різдвяній, 173/1 в оренду на 49 років під нежитлові приміщення за рахунок земель відкритого акціонерного товариства "Продтовари".

Вищевказаним рішенням було зобов'язано відповідача укласти договір оренди землі з Черкаською міською радою, здійснивши його державну реєстрацію протягом двох місяців з дати прийняття відповідного рішення (п. 3.1. рішення).

Водночас п. 4 рішення було доручено управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування протягом місяця з дати прийняття рішення видати заявнику чи особі, яка діє від його імені, рішення та проект договору оренди землі під підпис або направити листом з повідомленням.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30 листопада 2017 року було зобов'язано позивача надати до суду належні та допустимі докази, що підтверджують виконання пункту 4 рішення від 09 лютого 2012 року за №3-632 "Про надання фізичній особі - підприємцю Гладкому Анатолію Георгійовичу земельної ділянки в оренду по вул. Різдвяній, 173/1".

Однак витребуваних судом документів позивач не надав.

Разом з тим, позивач звертався до відповідача з вимогою укласти договір оренди землі та здійснити державну реєстрацію (лист від 26 жовтня 2015 року №2917-01-25).

В пунктах 3.7., 3.8. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" зазначено, що власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року N 284.

Вирішуючи спори за позовами органів державної влади або місцевого самоврядування про стягнення з особи, яка набула у власність житловий будинок, будівлю або споруду і не переоформила право користування земельною ділянкою, збитків у вигляді упущеної вигоди (зокрема у розмірі неодержаної плати за оренду земельної ділянки), господарські суди повинні брати до уваги положення статті 22 ЦК України та частини другої статті 224 ГК України. Для застосування такого заходу відповідальності слід встановлювати наявність у діях відповідача усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками і вини).

У розгляді таких справ господарські суди мають докладно з'ясовувати причини неоформлення чи несвоєчасного оформлення відповідного землекористування та обставини, пов'язані із вжиттям господарюючими суб'єктами усіх залежних від них заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування. При цьому суду слід враховувати вимоги частини другої статті 120 ЗК України, якою передбачено що у разі коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Якщо у розгляді справи буде з'ясовано обставини, зазначені в абзаці третьому підпункту 3.4 пункту 3 цієї постанови, і що суб'єкт господарювання вживав необхідних заходів до оформлення свого права землекористування, то відсутність у нього переоформлених на його ім'я правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може розцінюватися як правопорушення.

Як вже зазначалося вище, з рішення №3-632 від 09 лютого 2012 року "Про надання фізичній особі - підприємцю Гладкому Анатолію Георгійовичу земельної ділянки в оренду по вул. Різдвяній, 173/1" вбачається, що земельна ділянка площею 22 107 кв.м. надається відповідачу за рахунок земель відкритого акціонерного товариства "Продтовари".

Матеріали справи не містять доказів того, що ВАТ "Продтовари" земельна ділянка належала на праві власності.

Судом встановлено, що відповідач в порушення свого зобов'язання передбаченого п.3.1. рішення міської ради, протягом двох місяців договір оренди землі не уклав та не зареєстрував його.

В свою чергу, матеріали справи також не містять доказів виконання управлінням земельних ресурсів департаменту містобудування п. 4 рішення міської ради.

Проте, управління земельних ресурсів департаменту містобудування не є орендодавцем землі комунальної власності, з яким повинен бути укладений договір оренди і збитки нараховано відповідачу за період з 16 листопада 2013 року по 27 жовтня 2014 року, (через півтора року з моменту прийняття рішення).

При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач мав об'єктивні перешкоди для виконання свого обов'язку, а також відсутні докази, що підтверджують звернення відповідача у встановлений строк до позивача із пропозицією укласти договір оренди землі.

Після прийняття рішення про надання землі в оренду будь-яких подальших дій для оформлення правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку відповідач не вчиняв.

Отже, відповідач не довів суду, що не міг укласти договір із незалежних від його волі причин, та як наслідок не довів відсутність своєї вини у спричиненні збитків.

Також судом встановлено, що відповідач фактично користувався земельною ділянкою у вказаний позивачем період, оскільки земля надавалась в оренду на якій знаходилося нерухоме майно відповідача.

Посилання відповідача на те, що межі міста Черкаси не встановлені, а отже позивач не є власником землі і таким чином територіальній громаді не спричинено збитків спростовуються наявними в матеріалах справи копіями рішення виконавчого комітету Черкаської обласної ради депутатів трудящих за №423 від 26 квітня 1960 року, яким затверджено проект встановлення зовнішніх меж міста Черкаси та схвалений виконкомом міської Ради депутатів трудящих, загальною площею 6614,1 га. та копією акту на право користування землею.

Межі населеного пункту встановлюються, змінюються відповідними компетентними органами у відповідності до положень земельного законодавства та законодавства про містобудівну діяльність, яке діяло на час утворення населеного пункту або зміни його меж.

Межі населеного пункту вважаються встановленими, а органи місцевого самоврядування набувають права розпоряджатися земельними ділянками, які відповідно до розроблених проектів щодо встановлення меж відповідної сільської, селищної, міської ради включаються до їх територій, після встановлення (винесення) меж території населеного пункту в натуру (на місцевість), закріплення меж території межовими знаками та внесення відомостей про земельну ділянку до державного земельного кадастру (АС ДЗК), якщо межі населеного пункту не були встановлені/змінені у іншому порядку передбаченому законодавством, яке діяло на час утворення населеного пункту його розбудови та/або зміни меж.

Аналогічні висновки наведено в постанові Верховного Суду України від 27 вересня 2017 року у справі № 6-2686 цс16.

Згідно ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (п. "д" ч. 1 ст. 156 ЗК України).

Згідно ч. 2 ст. 157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року N284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно із п. 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи якщо вони обґрунтовані.

Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 23 вересня 2016 року N1217 затверджено новий склад комісії згідно з додатком 1, а також вказаним рішенням було внесено зміни до рішення від 13 листопада 2015 року №1272 "Про затвердження Положення про комісію для визначення збитків власникам землі та землекористувачам і втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва в м. Черкаси", а саме: доповнено Положення пунктом 8 такого змісту "Розмір збитків комісією визначається в межах строку загальної позовної давності 3 роки (згідно з додатком 2).

Актом про визначення збитків власнику землі від 15 грудня 2016 року №16-2016 було визначено збитки у вигляді неодержаного Черкаською міською радою доходу за час фактичного користування фізичною-особою підприємцем Гладким Анатолієм Георгійовичем земельною ділянкою по вул. Різдвяній, 173/1 за період з 16 листопада 2013 року по 27 жовтня 2014 року (у межах строку позовної давності і до дати продажу нерухомого майна - 28 жовтня 2014 року) в розмірі 293 994 грн. 72 коп.

Зазначений акт затверджений рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 31 січня 2017 року №119 (а. с. 11).

Слід зазначити, що відповідачем вищевказані рішення та акт було оскаржено до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2017 року зі справи №712/3842/17 у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця Гладкого Анатолія Георгійовича про визнання протиправними та скасування рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №119 від 31 січня 2017 року та акта про визначення збитків власнику землі відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року зазначену постанову суду залишено без змін.

Згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

За змістом положень ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить протиправну поведінку заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину останнього. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства суд дійшов до наступних висновків:

Відповідач з дня виникнення у нього права власності на нерухоме майно не виконав свого обов'язку з оформлення за собою у відповідності з вимогами земельного законодавства права оренди на земельну ділянку, на якій розташоване це майно.

Отже, у відповідача протягом усього періоду з 16 листопада 2013 року по 27 жовтня 2014 року, за який нарахована стягувана сума збитків, в силу ст. 125 Земельного кодексу України не виникло права оренди на спірну земельну ділянку.

Відповідач, будучи власником об'єктів нерухомості, розташованих на спірній земельній ділянці, був користувачем цієї земельної ділянки.

Отже, відповідач протягом періоду з 16 листопада 2013 року по 27 жовтня 2014 року фактично користувався спірною земельною ділянкою за відсутності у нього оформленого у відповідності з вимогами земельного законодавства права оренди на цю земельну ділянку і не сплачував до бюджету м. Черкаси орендну плату за землю, а позивач відповідно не одержував доходи від орендної плати за користування нею відповідачем.

Таким чином, у даному випадку мають місце (є доведеними) усі чотири елементи складу цивільного правопорушення, необхідні для притягнення відповідача до такої відповідальності як відшкодування збитків.

Протиправна поведінка відповідача полягала у невиконанні ним свого обов'язку щодо оформлення свого права оренди на спірну земельну ділянку з дня виникнення у нього права власності на нерухоме майно, розташоване на цій земельній ділянці.

Збитки, завдані позивачу протиправною поведінкою відповідача, полягають у неодержанні позивачем доходів від орендної плати за користування позивачем спірною земельною ділянкою, які б позивач одержав у разі оформлення відповідачем права оренди на цю земельну ділянку.

Причинний зв'язок між завданими позивачу збитками та протиправною поведінкою відповідача полягає у тому, що саме внаслідок вказаної вище протиправної поведінки відповідача позивач не одержав доходи від орендної плати за землю.

Відповідач не довів відсутність своєї вини у завданні позивачу збитків, оскільки не довів, що з дня виникнення у нього права власності на об'єкти нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, вжив усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання своїх зобов'язань щодо оформлення права оренди на спірну земельну ділянку.

У розрахунку стягуваної суми збитків позивач правильно застосував мінімальну ставку орендної плати за землю - 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

При цьому застосування позивачем для визначення суми збитків коефіцієнту у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на початок кожного звітного періоду не ґрунтується на чинному законодавстві.

Також при розрахунку збитків (а.с.14) позивачем неправомірно застосовано грошову оцінку земельної ділянки визначену згідно витягу (що по своїй суті є довідкою) управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16 червня 2015 року №18-28-0.6-1035/2-15, де вказано, що грошова оцінка землі складає 11 809 338грн. 33 коп. (а. с. 24).

При цьому в розрахунку вказано, що грошова оцінка земельної ділянки становить 9 455 034 грн. 69 коп. (а.с.14).

Проте, згідно листа Державної служби України з питань геодезії; картографії та кадастру від 12 січня 2017 року № 22-28-0.22-443/2-17 "Про індексацію нормативної грошової оцінки земель" коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження). Нормативна грошова оцінка земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не індексувалася.

Згідно з Витягу №641 з технічної документації (довідки) про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Різдвяна, 173/1 (дата оцінки 07 червня 2012 року) нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 9 292 456 грн. 38 коп.

Оскільки коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель у 2013 р. становив 1,0, то відповідно у 2013 році нормативна грошова оцінка землі становила 9 292 456 грн. 38 коп.

У 2014 році коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель становив 1,249, то нормативна грошова оцінка землі у вказаному році становила (9 292 456 грн. 38 коп.*1,249) - 11 606 278 грн. 02 коп.

Як вже зазначалося вище з посиланням на ст. 22 Цивільного кодексу України неодержаними доходами є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Позивач за звичайних обставин, якби його право не було порушене відповідачем, міг би реально одержати від відповідача орендну плату за землю у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням її індексації без коефіцієнтів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на початок кожного звітного періоду.

Застосування вказаних коефіцієнтів у розрахунку збитків по суті є нарахуванням неустойки на збитки, що суперечить чинному цивільному законодавству.

Згідно з розрахунком (а.с.14) сума завданих позивачу збитків за період з 16 листопада 2013 року по 31 грудня 2013 року складає 35 738 грн. 18 коп., а за період з 01 січня 2014 року по 27 жовтня 2014 року - 258 256 грн. 54 коп.

Проте, з урахуванням вищенаведених висновків суду, збитки слід було розраховувати наступним чином:

3% від 9 292 456 грн. 38 коп. складає 278 773 грн. 70 коп. в рік, а тому відповідно в місяць - 23 231 грн. 14 коп.

За 16 днів листопада 2013 року розмір збитків складає 12 389 грн. 92 коп. (774 грн. 37 коп. (в день)*16 днів), за грудень 2013 року - 23 231 грн. 14 коп.

Таким чином за період з 16 листопада 2013 року по 31 грудня 2013 року розмір збитків становить 35 621 грн. 06 коп.

Крім того слід зазначити, що 3% від 11 606 278 грн. 02 коп. складає 348 188 грн. 34 коп. в рік, а в місяць - 29 015 грн. 69 коп.

За період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2014 року розмір збитків складає 261 141 грн. 21 коп. (29 015 грн. 69 коп.*9 міс.).

Розмір збитків за 27 днів жовтня 2014 року складає 25 271 грн. 73 коп. (935 грн. 99 коп. (за один день) *27 днів).

Таким чином розмір збитків за період з 01 січня 2014 року по 27 жовтня 2014 року при вірному розрахунку складав би - 286 412 грн. 94 коп.

Проте позивач, як вже зазначалося вище, в розрахунку брав за основу нормативну грошову оцінку земельної ділянки розмірі 9 455 034 грн. 69 коп. (тобто в меншому розмірі, ніж мав право згідно чинного законодавства за період з 01 січня 2014 року по 27 жовтня 2014 року, та відповідно в більшому розмірі ніж мав право за період з 16 листопада 2013 року по 31 грудня 2013 року).

Таким чином розрахунок за період з 01 січня 2014 року по 27 жовтня 2014 року від вказаної позивачем грошової оцінки земельної ділянки без коефіцієнта подвійної облікової ставки НБУ становить: 3% від 9 455 034 грн. 69 коп. складає 283 651 грн. 04 коп. в рік.

Таким чином в місяць розмір збитків складає 23 637 грн. 59 коп.

За період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2014 року розмір збитків складає 212 738 грн. 31 коп. та за 27 днів жовтня 2014 року розмір збитків складає 20 587 грн. 50 коп., всього за період з 01 січня 2014 року по 27 жовтня 2014 року розмір збитків становить 233 325 грн. 81 коп. (із застосуванням грошової оцінки земельної ділянки вказаної позивачем у розрахунку в меншому розмірі, що є правом позивача).

Як зазначалося вище, відповідач просив суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частин 3-5 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Станом на 21 березня 2017 року - день подання позивачем позову до суду трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення збитків у сумі 98 146 грн. 24 коп. (35 621 грн. 06 коп. (за період з 16 листопада 2013 року 31 грудня 2013 року) + 62 525 грн. 18 коп. (за період з 01 січня 2014 року по 20 березня 2014 року)) сплив, оскільки позивач станом на 21 березня 2014 року знав про порушення відповідачем його права у вказаний період часу на одержання орендної плати за землю та мав можливість своєчасно розрахувати збитки, затвердити акт комісії та відповідно звернутися до суду в межах позовної давності.

Позивач причин пропущення ним позовної давності не вказав, тому господарський суд вважає, що у даному випадку причини пропущення строку позовної давності за вимогою про стягнення 98 146 грн. 24 коп. збитків, нарахованих за період з 16 листопада 2013 року по 20 березня 2014 року не є поважними, а це означає, що в цій частині позовних вимог у позові слід відмовити через сплив позовної давності.

Таким чином з урахуванням вищенаведеного стягненню підлягає 170 800 грн. 63 коп. збитків за період з 21.03.2014 року по 27.10.2014 року, в решті вимог про стягнення 25 047 грн. 85 коп. збитків в позові слід відмовити, у зв'язку з безпідставним нарахуванням, а про стягнення 98 146 грн. 24 коп. збитків слід відмовити у зв'язку з пропуском позовної давності.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Гладкого Анатолія Георгійовича, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Черкаської міської ради, вул. Б.Вишневецького,36, м. Черкаси, ідентифікаційний код 25212542 - 170 800 грн. 63 коп. збитків та 2 562 грн. 16 судового збору.

3. В решті вимог - в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 12 грудня 2017 року.

Суддя А.В.Васянович