донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

13.12.2017р. справа № 913/724/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю представників сторін:
від позивача:Не зявився
від відповідача:Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Луганського міського центру зайнятості, м. Сєвєродонецьк, Луганська область
на рішення Господарського суду Луганської області
від13.11.2017р.
по справі№ 913/724/17 (суддя Фонова О. С.)
за позовомЛуганського міського центру зайнятості, м. Сєвєродонецьк, Луганська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання», м. Луганськ
простягнення 14 521,86 грн

В С Т А Н О В И В:

Луганський міський центр зайнятості, м. Сєвєродонецьк, Луганська область (далі Позивач) звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання», м. Луганськ (далі Відповідач) суми дебіторської заборгованості в розмірі 14 524,86 грн.

17.10.2017р. Господарський суд Луганської області одержав відзив б/н від 12.10.2017р. відповідача на позовну заяву Луганського міського центру зайнятості, згідно якого, відповідач просив суд першої інстанції відмовити позивачу у задоволенні позову у звязку зі спливом строку позовної давності.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 13.11.2017р. по справі № 913/724/17 у задоволені позовних вимог Луганського міського центру зайнятості відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Луганської області від 13.11.2017р. по справі № 913/724/17 скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі та здійснити розгляд справи без участі позивача.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення Господарського суду Луганської області у цій справі не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки останнє ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Татенко В. М., судді Стойка О. В., Марченко О. А.

Судом апеляційної інстанції, під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення були створені необхідні умови для всебічного та повного розгляду справи в суді, а саме: повідомлення належним чином про час та місце судового розгляду та витребування у сторін необхідних доказів та пояснень для правильного вирішення спору.

Фіксація судового процесу апеляційної інстанції здійснювалась без застосування засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Сторони не скористались своїм процесуальним правом та не направили своїх повноважних представників до судового засідання.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників сторін, адже наявних матеріалів і витребуваних додатково відомостей достатньо для надання належної правової оцінки правовідносинам у цій справі.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду ухваленим з дотриманням норм чинного законодавства, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як зазначив Позивач, 21.02.2014р. між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» було укладено договір про закупівлю (постачання) електричної енергії за державні кошти №1955 від (далі - Договір).

За твердженням Сторін Договір укладався для надання відповідної послуги за визначеною адресою: м. Луганськ, вул. 50 лєт Образованія СРСР, 22-Б, що на сьогодні є територією непідконтрольною українській владі. Окрім того, умовами договору було передбачено, що оплата за послуги здійснюється шляхом передплати.

Так, позивач вважає, що він виконав свої зобовязання, проте від відповідача послуги не отримав, оскільки з 15.07.2014р. не знаходився за адресою, визначеною цим договором: м. Луганськ, вул. 50 лєт Образованія СРСР, 22 б.

Позивачем по справі зазначено, що умови вказаного договору не могли виконуватися належним чином та в повному обсязі у звязку з початком активної фази АТО на території м. Луганськ та припиненням роботи Луганського міського центру зайнятості з 15.07.2014р.

У звязку тим, що майно та документація позивача були захоплені невідомими особами, позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою, порушено кримінальне провадження за номером у ЄРДР 0001702.

Позивач посилаючись на результатами проведення внутрішнього фінансового аудиту відділом внутрішнього аудиту Луганського обласного центру зайнятості, за результатами якого було складено аудиторський звіт від 09.06.2017р., Позивачу було рекомендовано здійсненити претензійно - позовної роботи щодо стягнення дебіторської заборгованості, яка виникла в процесі його господарської діяльності з підприємствами, які отримали передоплату за відповідні послуги, але надали їх не в повному обсязі у звязку з проведенням АТО на території м. Луганська.

Згідно даних бухгалтерського обліку Позивача, у програмі АРМ «Бухгалтерія», позивачем було перераховано відповідачу кошти у розмірі 69 027,69 грн, отримано послуг на 54 505,83 грн., станом на 31.08.2017р. дебіторська заборгованість склала 14 521,86 грн., що стало підставою для звернення до суду відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи у їх сукупності та наявним у останній матеріалам, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, виходячи з того, що будь-яких доказів на підтвердження викладених у позові доводів, позивачем не надано.

Донецький апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно приписів ст.ст. 6, 627, 628, 638 Цивільного кодексу України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна норма міститься у п.7. ст. 193 ГК України.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, на підтвердження факту внесення передплати за електроенергію в сумі 14 521,86 грн позивачем надано лист управління Державної казначейської служби у м. Луганську від 19.10.2017р. № 04-24/806, в якому зазначено, що згідно листів позивача щодо підтвердження здійснення платежів надається виписка по рахунку № 1284 з 01.01.2014р. по 30.06.2014р. в електронному вигляді.

Роздруківки цієї виписки позивачем на вимогу суду не надано. Крім того, дана відповідь взагалі не містить будь-яких даних, які надають можливість ідентифікувати, які саме грошові кошти та на користь кого перераховувались.

Окрім того, як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, сторонами не надано доказів розірвання договору на поставку електричної енергії, на який посилаються останні, як на укладений; примірник відсутній відсутні як у сторін, та і в матеріалах справи, що унеможливлює зясувати правову природу правовідношень, їхні права та обовязки.

Також, позивачем не додано до позову будь-якого розрахунку позовних вимог, не зазначено, за які місяці виникла вказана переплата, не надано будь-яких доказів отримання електричної енергії у меншому обсязі, ніж сплачено.

До того ж, наказ про простій, датований вже після вказаного в акті звірення розрахунків періоду - 15.07.2014р., що є доказом здійснення діяльності позивача у приміщенні, саме за адресою: м. Луганськ, вул. 50 лєт Образованія СРСР, 22-б, до 15.07.2014р. та не може заперечувати факту отримання електричної енергії в дане приміщення.

Окрім того, представником відповідача було надано суду роздруківки з електронної бази споживачів, згідно якої з особового рахунку позивача вбачається що, всі платежі в сумах 10 000,00 грн, оплачені 28.05.2014, 15 000,00 грн оплачені 28.04.2014, 108,04 грн, оплачені 03.04.2014, 5 891,60 грн, оплачені 03.04.2016, 4 994,36 грн, оплачені 05.03.2014 та 5,64 грн, оплачені 11.02.2014, позивачем здійснювалися після закінчення розрахункового періоду у формі післяплати, а не у формі попередньої оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Повнота оцінки доказів означає, що суд зобов'язаний дослідити й оцінити всі зібрані у справі докази, які є допустимими. Результат оцінки доказів, який наводиться в судовому акті, полягає в мотивації прийняття чи відмови у прийнятті доказів, що подані особами, які беруть участь у справі, з метою обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що при ухваленні спірного рішення судом першої досліджені усі обставин, що мають значення для справи.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським суд допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Луганського міського центру зайнятості, м. Сєвєродонецьк, Луганська область залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 13.11.2017р. по справі № 913/724/17 залишити без змін.

Головуючий суддя: В. М. Татенко

Судді: О. В. Стойка

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 до справи;

1 ГСЛО;

ОСОБА_4

тел.: 702-01-54