РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017Справа №910/15786/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної О.С. розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний регіон" до Публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний" про стягнення 5 663 964,66 грн., за участю представників позивача - Брагінського П.О., довіреність №148 від 20.09.2017 року, відповідача - Кобець Р.Ю., довіреність №б/н від 25.09.2017 року, Задорожнього Р.О., довіреність №б/н від 01.06.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року до господарського суду м. Києва звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення суми основного боргу у розмірі 3 856 308,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 742 420,02 грн., 3 % річних 133 408,52 та пені у розмірі 931 828,12 грн. у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленого товару за договором поставки № 32 від 12.10.2016 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.09.2017 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 18.10.2017 року.

07.11.2017 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

08.11.2017 року позивачем в судовому засіданні надано письмові пояснення у справі.

08.11.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву на 06.12.2017 року.

24.11.2017 року відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про колегіальний розгляд справи, в задоволенні якого судом відмовлено за безпідставністю.

24.11.2017 року відповідачем через канцелярію суду надано додаткові пояснення до відзиву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.10.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Південний регіон" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Київський завод шампанських вин "Столичний" (покупець) був укладений договір поставки № 32 (надалі - договір), за умовами якого (п. 1.1 договору) постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити виноматеріал шампанський необроблений, далі за текстом - товар, для виробництва ігристих вин (шампанського) в наступному асортименті, орієнтовній кількості і за вказаними нижче цінами:

- Рислінг, врожаю 2016 р. в кількості 25 000 Дал за ціною з ПДВ 20% 180,00 гривень на загальну суму з ПДВ 20% 4 500 000,00 гривень;

- Шардоне, врожаю 2016 р. в кількості 20 000 Дал за ціною з ПДВ 20% 180,00 гривень на загальну суму з ПДВ 20% 4 500 000,00 гривень; всього - 50 000 Дал на загальну суму 9 000 000,00 гривень.

Згідно 1.2. договору товар (виноматеріал) поставляється партіями автомобільним транспортом. Партією поставки є один автомобіль.

Пунктом 2.1. договору обумовлено, що покупець проводить оплату кожної отриманої партії виноматеріалу шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, через 30 (тридцять) календарних днів від дати поставки партії товару, згідно затвердженого сторонами графіку.

Поясненнями позивача, частково - відповідача, а також видатковими накладними та товарно-транспортними накладними на переміщення алкогольних напоїв, що містяться в матеріалах справи підтверджується той факт, що позивачем було поставлено відповідачу в листопаді 2016 року товар відповідно до умов договору на загальну суму 8 935 308,00 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання з поставки товару відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого товару та на даний час має перед позивачем заборгованість у сумі 3 856 308,00 грн., з урахуванням часткової оплати.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму 3 856 308,00 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з цим, позов в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат обґрунтований та підлягає задоволенню, інфляційних втрат - у розмірі 742 420,02 грн. та 3 % річних - у розмірі 133 408,52, за розрахунком позивача, який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно п. 5.5. договору за порушення термінів оплати товару, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення платежу.

На підставі вищевикладених норм закону та умов договору у зв'язку з порушенням відповідачем виконання зобов'язань з оплати у визначений договором строк за поставлений товар позивачем нараховано 931 828,12 грн. пені.

Позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 931 828,12 грн., у зв'язку з простроченням відповідачем виконання взятих на себе зобов'язань з оплати товару на підставі ст. 230 ГК України підлягають задоволенню, за розрахунком позивача, здійсненого відповідно умов договору та вимог закону.

Судом дана належна оцінка відзиву відповідача на позовну заяву, водночас твердження відповідача про те, що строк оплати за поставлений товар не настав, оскільки графік оплати товару у відповідності до п. 2.1. не був погоджений є безпідставним, з огляду на те, що у випадку не визначення в договорі конкретного строку оплати товару підлягають застосуванню положення статті 692 ЦК України, відповідно до якої товар відповідачем повинен бути оплачений після його отримання за накладними.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київський завод шампанських вин "Столичний" (04073, м. Київ, вул. Сирецька 27; код 30373419) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний регіон" (68251, Одеська область, Саратський район, с. Зоря, вул. Першотравнева, 229-А; код 31510479) суму основного боргу у розмірі 3 856 308 (три мільйони вісімсот п'ятдесят шість тисяч триста вісім) грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 742 420 (сімсот сорок дві тисячі чотириста двадцять) грн.02 коп., три відсотки річних у розмірі 133 408 (сто тридцять три тисячі чотириста вісім) грн. 52 коп., пеню у розмірі 931 828 (дев'ятсот тридцять одна тисяча вісімсот двадцять вісім) грн. 12 коп. та 84 959 (вісімдесят чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 47 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11.12.2017р.

Суддя С.О. Чебикіна