РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017Справа №910/18103/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НА КО"

до Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 1 404 000,00 грн.

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: Нестеренко Г.А. - за довіреністю №347 від 22.12.2016 року;

від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НА КО" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 1 404 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача у зв'язку з протиправними діями Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), правонаступником якої є Відповідач, а саме: не дотримано строків щодо прийняття рішення про надання дозволів; прийняття протиправного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16.06.2016 №431 «Про відмову у наданні дозволів на розміщення зовнішньої реклами» та як наслідок прийняття протиправного наказу «Про демонтаж рекламних засобів» в частині переліку рекламних засобів, що належать ТОВ «НА КО», а також здійсненню протиправного демонтажу, позивачу завдано шкоди та порушено законні права, та позбавлено права займатися господарською діяльністю, а тому позивач поніс збитки у вигляді упущеної вигоди, яку позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене за Договором надання рекламних послуг від 01.03.2016 №ДГ-96/1 за період з 01.07.2016 по 30.09.2017 на суму 1 404 000,00 грн.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов стягнувши з відповідача на свою користь 1 404 000,00 грн. - збитків у вигляді упущеної вигоди, 21 060,00 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2017 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 08.11.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2017 року відкладено розгляд справи на 22.11.2017 року.

В судове засідання 22.11.2017 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвали суду, позовна заява надсилались на всі відомі адреси, в тому числі на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою від 23.10.2017 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 22.11.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 22.11.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕС ГРУП» (далі по текст - рекламодавець, ТОВ «ТЕС ГРУП») та Товариством обмеженою відповідальністю «НА КО» (далі по текст - розповсюджувач, ТОВ «НА КО») укладено Договір №ДГ-69/1 про надання рекламних послуг від 01.03.2016 року (далі по тексту - Договір №ДГ-69/1), за умовами якого (п.1.1. Договору) розповсюджувач бере на себе зобов'язання - провести рекламну компанію, шляхом розміщення реклами Рекламодавця на рекламоносіях, а Рекламодавець зобов'язується прийняти та сплатити послуги Розповсюджувача у відповідності до умов даного Договору.

Рекламоносії: щити формату 6x3 м (п.1.2. Договору №ДГ-69/1).

Відповідно до п.3.1. Договору №ДГ-69/1 розповсюджувач зобов'язаний:

- своєчасно виконати, у встановленому порядку, реєстрацію паспортів місць рекламоносіїв та оформлення дозволів на їх установку (п.3.1.1. Договору №ДГ-69/1);

- після надання Рекламодавцем необхідної документації, на протязі 3-х робочих днів розмістити рекламу Рекламодавця, у відповідності з п. 1.2. цього Договору. У випадку якщо за будь-яких причин, розповсюджувач не може розмістити рекламу на рекламоносіях вказаних п. 1.2. цього Договору, він зобов'язується не пізніше, ніж на протязі 2-х робочих днів з дня виявлення таких обставин, запропонувати рекламодавцю інше подібне місце (рекламоносій) (п.3.1.2. Договору №ДГ-69/1);

- Здійснювати належне сервісне обслуговування рекламоносіїв, що використовуються для розміщення реклами Рекламодавця (п.3.1.3. Договору №ДГ-69/1).

01.03.2016 року між ТОВ «ТЕС ГРУП» та ТОВ «НА КО» укладено додаткову угоду до Договору, за умовами якої (п.7.) вартість рекламної кампанії, місяць становить 93 600,00 грн. ПДВ.

Відповідно до п.4.2. Договору №ДГ-69/1 (в редакції Додаткової угоди №2 від 21.03.2016р.) Рекламодавець оплачує вартість послуг, що надаються йому Розповсюджувачем відповідно до цього Договору, шляхом переказу на поточний рахунок Розповсюджувача по закінчення терміну надання послуг з розміщення рекламної інформації відповідно до термінів вказаних у підписаних Додаткових угод до даного Договору 100 % вартості цих послуг за всі місяці однією сумою не пізніше ніж за 3 (три) робочих дні до дня закінчення рекламної кампанії на підставі рахунку-фактури та підписаного Сторонами додатку до цього Договору, якщо інший порядок розрахунків Сторони не погодять у відповідному Додатку до цього Договору.

На виконання умов Договору №ДГ-69/1 позивачем вчинено всі необхідні та передбачені законодавством дії для отримання дозволів на розміщення рекламних засобів, однак розпорядженням Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), правонаступником якого є Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач), від 16.06.2016 р. №431 «Про відмову у наданні дозволів на розміщення зовнішньої реклами» відмовлено позивачу в наданні дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

У зв'язку з порушенням відповідачем строку розгляду звернень позивача про отримання дозволів на розміщення рекламних засобів, позивач керуючись ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», розміщено рекламу, однак відповідачем прийнято наказ про «Про демонтаж рекламних засобів».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.03.2017 року у справі №826/675/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2017 року, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «НА КО» задоволено частково та визнано протиправним та скасовано розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16.06.2016 р. №431 «Про відмову у наданні дозволів на розміщення зовнішньої реклами» в частині пунктів 77-113.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що у зв'язку з протиправними діями Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), правонаступником якої є Відповідач, а саме: не дотримано строків щодо прийняття рішення про надання дозволів; прийняття протиправного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16.06.2016 №431 «Про відмову у наданні дозволів на розміщення зовнішньої реклами» та як наслідок прийняття протиправного наказу «Про демонтаж рекламних засобів» в частині переліку рекламних засобів, що належать ТОВ «НА КО», а також здійсненню протиправного демонтажу, позивачу завдано шкоди та порушено законні права, та позбавлено права займатися господарською діяльністю, а тому позивач поніс збитки у вигляді упущеної вигоди, яку позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене за Договором надання рекламних послуг від 01.03.2016 №ДГ-96/1 за період з 01.07.2016 по 30.09.2017 на суму 1 404 000,00 грн. (вартість послуги за місяць 93 600, грн., період пущеної вигоди (збитків) з 01.07.2016р. по 30.09.2017р. (15 місяців); 93 600,00 грн. * 15 = 1 404 000,00 грн.).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про рекламу" зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Типові правила розміщення зовнішньої реклами затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003 року (надалі - Правила).

Ці Правила регулюють відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами (пункт 1 Правил).

Пунктом 2 Типових правил визначено, що дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці; вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідної ч. 1 ст., 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад. Чисельність працівників органів місцевого самоврядування встановлюється відповідною радою у межах загальної чисельності, визначеної типовими штатами, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 13 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надання дозволу на розміщення реклами належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад як повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку.

Так, п. 1.3 розділу І Порядку розміщення реклами в м. Київ, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 р. №37/6253 (надалі - Порядок), визначено, що дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу реклами на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який дає право на розміщення зовнішньої реклами; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; КП "Київреклама" - комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковане Департаменту містобудування та архітектури та уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) виконувати функції з укладення договорів, нарахування та отримання плати за право тимчасового користування місцями (для розміщення РЗ), які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва (далі - комунальна власність територіальної громади міста Києва), здійснювати контроль за надходженням плати за договорами, організовувати або здійснювати власними силами та засобами демонтаж самовільно встановлених рекламних засобів, забезпечувати виготовлення друкованої продукції, розміщення соціальної реклами та інформації соціального спрямування, надавати платні послуги та виконувати інші повноваження, передбачені цим Порядком та Статутом підприємства; дозвільний орган - Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) виконувати покладені на нього функції (у сфері розміщення зовнішньої реклами та реклами на транспорті, у ліфтах комунальної власності територіальної громади міста Києва), передбачені цим Порядком та Положенням про Департамент містобудування та архітектури.

Відповідно до пп. 2.1.4, пп. 2.1.6 п. 2.1 Розділу II Порядку, Реєструє та розглядає заяви розповсюджувачів реклами щодо надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу, скасування та продовження строку його дії. Здійснює підготовку та подає в установленому порядку проекти розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання дозволу, відмову у його наданні, продовження строку дії дозволу, відмову у його продовженні або скасування дозволу.

Згідно з п.4.1. - п. 4.4 Розділу Д Порядку, видача дозволів заявникам здійснюється у міському дозвільному центрі державним адміністратором за принципом організаційної єдності. Для одержання дозволу заявник або уповноважена ним особа подає державному адміністратору заяву за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2005р. №1176 "Про затвердження форми заяви на одержання суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою документів дозвільного характеру" (із змінами і доповненнями), до якої додаються: фотокартка та комп'ютерний макет місця (розміром не менш як 6 х 9 сантиметрів), на якому планується розташування РЗ, та ескіз РЗ з конструктивним рішенням (конструктивне рішення завірене підписами і печаткою розробника, яке містить інформацію про основні габаритні розміри, вузли кріплення, застосовані матеріали, підключення до інженерних мереж, інші технічні характеристики та дотримання встановлених вимог ДСТУ, ДБН, ЄСКД та інших нормативних документів (формат А4), разом із завіреною належним чином копією ліцензії розробника, що підтверджує право останнього надавати послуги (роботи) на право будівельного проектування та конструювання). Перелік документів, що додаються до заяви, є вичерпним. Дозвіл на розміщення зовнішньої реклами видається лише на один рекламний засіб (один об'єкт). Заява та документи, що додаються до неї, подаються особисто заявником (керівником юридичної особи, фізичною особою - підприємцем) або уповноваженою ним особою. Заявник несе відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у заяві та документах, що додаються до неї. Заява та документи, що додаються до неї, приймаються державним адміністратором за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату та номер їх реєстрації державним адміністратором. Усі заяви щодо видачі дозволу підлягають обов'язковій реєстрації державним адміністратором.

За наявності всіх документів, передбачених пунктом 4.1 цього розділу, державний адміністратор проводить реєстрацію заяви у журналі обліку/реєстрації заяв та документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, який подає суб'єкт господарювання або уповноважена ним особа державному адміністратору (далі по тексту - журнал обліку державного адміністратора), та передає заяву з документами до дозвільного органу не пізніше наступного робочого дня. За наявності всіх документів, передбачених пунктом 4.1 цього розділу, заява протягом трьох робочих днів реєструється дозвільним органом у журналі реєстрації заяв та дозволів на розміщення зовнішньої реклами (далі - журнал реєстрації), який ведеться за формою згідно з додатком 2 до Типових правил. Журнал реєстрації має бути прошитий, сторінки пронумеровані. На останній сторінці журналу реєстрації робиться запис про кількість сторінок, який засвідчується підписом керівника дозвільного органу та печаткою.

Дозвільний орган протягом п'яти робочих днів з дати реєстрації заяви перевіряє місце розташування РЗ, зазначене у заяві, на предмет наявності на це місце пріоритету іншого заявника або надання на заявлене місце зареєстрованого в установленому порядку дозволу, а також дотримання вимог пунктів 13.2, 13.4 та 13.7 цього Порядку. Після перевірки місця керівник дозвільного органу приймає рішення про встановлення за заявником пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету. Рішення дозвільного органу про встановлення пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету оформлюється у вигляді наказу керівника дозвільного органу.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що відповідач 1 протягом 5 днів повинен був розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення про надання дозволу або відмову в наданні дозволу, проте, як свідчать матеріали справи, відповідачем 1 у визначені законодавством строки не вчинено жодних дій щодо розгляду заяв позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» дозвільна система у сфері господарської діяльності - сукупність урегульованих законодавством відносин, які виникають між дозвільними органами, адміністраторами та суб'єктами господарювання у зв'язку з видачею документів дозвільного характеру, переоформленням, видачею дублікатів, анулюванням документів дозвільного характеру; дозвільні органи - суб'єкти надання адміністративних послуг, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру; документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Згідно з абз. 2, абз 4 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання, видача або відмова у видачі яких законами України віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України. Строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом. Документи дозвільного характеру видаються безоплатно, на необмежений строк, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, відповідно до принципу мовчазної згоди, передбаченого ст. 1 Закону У країни «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Судом встановлено, що виконавчим органом КМР (КМДА) прийнято Розпорядження від 16.06.2016 р. №431 про відмову у видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами за поданими заявами.

У відповідності до пунктів 77-113 Додатку до Розпорядження відмовлено ТОВ «НА КО» у наданні дозволів на розміщення зовнішньої реклами у місті Києві.

В той же час, суд зазначає, що у самому розпорядженні відповідач не зазначає жодної законодавчо визначеної причини для відмови у наданні дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Окружний адміністративний суд міста Києва у постанові від 28.03.2017 року у справі №826/675/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.07.2017 року, дійшов наступного висновку: «Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що Розпорядження виконавчого органу КМР (КМДА) від 16.06.2016 р. №431 про відмову у видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами за поданими заявами в частині пунктів 77-113, що стосується позивача, прийняте всупереч вимогам законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню».

Таким чином, факт прийняття протиправного (неправомірного) Розпорядження виконавчого органу КМР (КМДА) від 16.06.2016 р. №431 про відмову у видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами за поданими заявами в частині пунктів 77-113, що стосується позивача встановлено в судовому порядку, що в силу ст. 35 ГПК України не підлягає доказуванню та є преюдицією для даної справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1, 2 ст. 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною (ч. 1 ст. 225 ГК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Як у випадку невиконання договору, так і за зобов'язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство, як правило, виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду (статті 614 та 1166 ЦК України).

Чинним законодавством України обов'язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. При цьому такий зв'язок між порушенням та збитками має бути прямим та безпосереднім.

Суду звертає увагу, що під неправомірними рішеннями та діями відповідача, що спричинили майнову шкоду позивачу, є розпорядження виконавчого органу КМР (КМДА) від 16.06.2016 р. №431 про відмову у видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами за поданими заявами в частині пунктів 77-113, що стосується позивача.

Таким чином, у зв'язку з протиправними діями Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), правонаступником якої є Відповідач, а саме: не дотримано строків щодо прийняття рішення про надання дозволів; прийняття протиправного розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 16.06.2016 №431 «Про відмову у наданні дозволів на розміщення зовнішньої реклами» та як наслідок прийняття протиправного наказу «Про демонтаж рекламних засобів» в частині переліку рекламних засобів, що належать ТОВ «НА КО», а також здійсненню протиправного демонтажу, чим позивачу завдано шкоди та порушено законні права, та позбавлено права займатися господарською діяльністю, а тому позивач поніс збитки у вигляді упущеної вигоди, яку позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене за Договором надання рекламних послуг від 01.03.2016 №ДГ-96/1 за період з 01.07.2016 по 30.09.2017 на суму 1 404 000,00 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку, що позивачем доведено наявності прямого та безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та сумою збитків (упущеної вигоди) у розмірі 1 404 000,00 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління з питань реклами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, м. Київ, ВУЛИЦЯ ХРЕЩАТИК, будинок 36; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НА КО" (01001, м. Київ, ВУЛИЦЯ ПРОРІЗНА, будинок 23, офіс 15; ) 1 404 000 (один мільйон чотириста чотири тисячі) грн. 00 коп. - збитків у вигляді упущеної вигоди, 21 060 (двадцять одну тисячу шістдесят) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 11.12.2016 року.