КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. справа№ 910/15963/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Власова Ю.Л.

Андрієнка В.В.

секретар Ковальчук Р.Ю.;

за участю

представників: позивача - Тарновецький П.Я.;

відповідача - Чорна Т.О.;

третьої особи - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн"

на рішення Господарського суду м. Києва від 10.10.2017 р.

у справі № 910/15963/17 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн"

до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Дампір"

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн" (далі - позивач) звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача передати позивачу документи, а саме кредитні договори № 4Д13501Д від 16.08.2013 р., № 4Д13502Д від 19.08.2013 р., № 4Д13492И від 20.08.2013 р., № 4Д14020И від 20.01.2014 р., виписки по позичкових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Дампір" згідно зазначених договорів станом на 07.11.2016 р., договори забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Дампір" зобов`язань та інші документи, що підтверджують обов`язки позичальника перед банком.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.09.2017 р. порушено провадження у справі № 910/15963/17 та залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Дампір" у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.10.2017 р. у справі № 910/15963/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн" подало апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що чинним законодавством України та договором поруки не передбачено права відповідача в односторонньому порядку відмовитися від надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн" документів на підтвердження обов`язку Товариства з обмеженою відповідальністю "Дампір" щодо сплати заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Власов Ю.Л., та призначено до розгляду на 07.12.2017 р.

У засідання суду, призначене на 07.12.2017 р., представники третьої особи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представників відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Наведене також не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як убачається з матеріалів даної справи та встановлено судом першої інстанції, 04.11.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн" (поручитель) та Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (кредитор) укладено договір поруки № 4Д13501Д/П.

Відповідно до п. 1 договору поруки його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Дампір" своїх зобов'язань за кредитними договорами № 4Д13501Д від 16.08.2013 р., № 4Д13502Д від 19.08.2013 р., № 4Д13492И від 20.08.2013 р. та № 4Д14020И від 20.01.2014 р., а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитних договорів.

Зазначений договір поруки укладено/підписано з використанням електронного цифрового підпису (печатки) з посиленим сертифікатом ключа Акредитованого центру сертифікації ключів ПАТ КБ "Приватбанк" у порядку, передбаченому Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Законом України "Про електронний цифровий підпис", а також на підставі Угоди про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 26.01.2016 р., укладеної сторонами (п. 17 договору поруки).

Звертаючись до місцевого господарського суду з даним позовом, позивач зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн", як поручителем, виконано обов'язок боржника за кредитними договорами № 4Д13501Д від 16.08.2013 р., № 4Д13502Д від 19.08.2013 р., № 4Д13492И від 20.08.2013 р., № 4Д14020И від 20.01.2014 р. та погашено заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Дампір", що підтверджується платіжними дорученнями № 1306 від 07.11.2016 р., № 1307 від 07.11.2016 р., № 1308 від 07.11.2016 р., та № 1309 від 07.11.2016 р. Відтак, на переконання позивача, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" відповідно до умов договору поруки та ст. 556 Цивільного кодексу України зобов`язане передати Товариству з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн" документи, що підтверджують права позивача як нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Дампір".

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 8 укладеного договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять усі права кредитора за кредитним договором і договором (ами) застави (іпотеки), укладеними в цілях забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Як уже було зазначено та не заперечується відповідачем, Товариство з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн", як поручитель, перерахувало Публічному акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" грошові кошти на виконання умов договору поруки, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень (а.с. 14-17).

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Отже, перехід до поручителя прав кредитора у зобов'язанні після виконання ним обов'язку боржника відбувається в силу прямої вказівки в законі, будь-яких інших дій для переходу такого права вчиняти не потрібно. При цьому, часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 р. у справі № 6-466цс15 та від 07.10.2015 р. у справі № 6-932цс15).

Згідно з п. 10 укладеного договору поруки № 4Д13501Д/П кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Також, статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Тобто, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Разом з цим, на позивача покладений обов'язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин убачається, що позивачем до позовної заяви долучено копію листа вих. № 23 від 17.07.2017 р., відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн" просило банк надати копії кредитних договорів, договорів застави, права за якими перейшли від кредитора до поручителя, а також надати довідки про погашення заборгованості поручителем у відповідності до договорів поруки № 4Д13501Д/П від 04.11.2016 р. та № 4Р13479Д/П від 04.11.2016 р. Разом з цим, позивачем не подано жодних доказів, які б підтверджували направлення вказаного листа чи його отримання відповідачем наручно.

За таких обставин, як правомірно зазначено судом першої інстанції, позивачем не доведено суду, в чому саме та з яких підстав його права та законні інтереси є порушеними з боку відповідача, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн" не надано жодних доказів в підтвердження того, що останній звертався до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" з вимогою надати документи на підтвердження обов'язку боржника за кредитним договором, а також доказів відмови банку у наданні таких документів позивачу.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн", стосовно відсутності права відповідача в односторонньому порядку відмовитися від надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн" документів на підтвердження обов`язку Товариства з обмеженою відповідальністю "Дампір" щодо сплати заборгованості, колегією суддів відхиляються, оскільки позивачем не доведено факту порушення його прав з боку Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", а саме не надано доказів звернення з такими вимогами до банку.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони. Товариством з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн" не доведено обставин, наявність яких відповідно до положень чинного законодавства є підставою для захисту його прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн" та скасування рішення Господарського суду м. Києва від 10.10.2017 р.

У зв'язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Китчер-Солюшн" залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 10.10.2017 р. у справі № 910/15963/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/15963/17 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Ю.Л. Власов

В.В. Андрієнко