ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.07.2017р. Справа № 905/1289/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши справу № 905/1289/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго»

до відповідача: Державного підприємства «Торецьквугілля»

про стягнення 60 296,37 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № 271216-17/9.2.1п від 27.12.2016р.

від відповідача: не зявився

Суть спору: ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить суд (із врахуванням письмових пояснень за вх.19492/17 від 24.07.2017р.) стягнути з ДП «Торецьквугілля» 60 296,37 грн., з яких:

- 35 241,18 грн. борг за активну електричну енергію, спожиту за період лютий квітень 2015р., серпень 2016р.;

- 1 044,87 грн. борг за послуги з перетікання реактивної електричної енергії, надані за період лютий березень 2015р., серпень 2016р.;

- 2 173,27 грн. 3% річних, нараховані з 10.02.2015р. по 30.04.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електричної енергії та послуг з перетікання реактивної електричної енергії за період січень 2015р. квітень 2015р., серпень 2016р.;

-12 810,16 грн. інфляційні втрати, нараховані з 01.03.2015р. по 30.04.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електричної енергії та послуг з перетікання реактивної електричної енергії за період січень 2015р. квітень 2015р., серпень 2016р.;

- 9 026,89 грн. пеня, нарахована з 01.05.2015р. по 30.04.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по оплаті активної електричної енергії та послуг з перетікання реактивної електричної енергії за період січень 2015р. квітень 2015р., серпень 2016р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії № 2003-68 від 24.03.2003р. щодо повної та своєчасної оплати поставленої активної електричної енергії та наданих послуг з перетікання реактивної електричної енергії.

24.07.2017р. за вх. № 19492/17 господарський суд одержав письмові пояснення позивача, згідно з якими останній посилається, зокрема, на те, що станом на теперішній час сторонами не заявлено про припинення договору про постачання електричної енергії № 2003-68 від 24.03.2003р. або перегляд його умов згідно з п. 9.5 договору, а тому вказаний договір є чинним. Також позивач зазначає, що при підписанні договору постачальником електричної енергії було присвоєно номер 2003, після підписання цього договору споживачем до номеру було додано дві цифри через дефіс:68.

25.07.2017р. за вх. № 04-21/2257 на офіційну електронну адресу господарського суду надійшли від відповідача відзив на позовну заяву, письмові пояснення та заява, згідно з якими останній не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань на 50% у звязку із скрутним становищем, що зумовлено проведенням антитерористичної операції в Донецькій області, труднощами з видобутком вугілля та його реалізацією, наявністю значної кредиторської заборгованості. Також відповідач просить суд провести судове засідання за наявними матеріалами без участі його представника із врахуванням відзиву на позовну заяву.

Представник позивача у судовому засіданні 27.07.2017р. підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, а також надав усні заперечення проти клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50%.

На підставі ст.85 ГПК України у судовому засіданні 27.07.2017р. за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

24.03.2003р. між ВАТ «Донецькобленерго» (на теперішній час - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») (постачальник електричної енергії, позивач) та ДП шахта імені ОСОБА_2 виробничого обєднання «Дзержинськвугілля» (на теперішній час - ДП «Торецьквугілля») укладений договір про постачання електричної енергії № 2003-68, відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач користується електроенергією та оплачує постачальнику електричної енергії її вартість згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невідємними частинами.

Відповідно до умов п.п. 2.1., 2.1.1., 2.2.2., 2.2.3. постачальник зобовязується постачати електроенергію, як різновид товарної продукції споживачу в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток № 13 «Обсяги постачання електричної енергії та потужності споживачу та субспоживачу») в межах 969 кВт приєднаної (дозволеної до використання) потужності; згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначеними додатками № 3 «Узгоджений рівень надійності електропостачання на межі балансової належності» та № 4 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін», а споживач зобовязується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатку №5 «Порядок розрахунків», генерацію та споживання реактивної електричної енергії електроустановками споживача згідно з додатком № 10 та (або) 10а «Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії» (відповідно до Методики розрахунків плати за перетікання реактивної електроенергії електропередавальною організацією та її споживачами).

Відповідно до п.4.2.1 договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.2-2.2.3 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком 5 «Порядок розрахунків», споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня поточного року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. (п. 9.5. договору).

Згідно з умовами п.п. 1-4 додатку № 5 «Порядок розрахунків за електроенергію» споживач зобовязаний вносити плату за споживання активної електричної енергії виключно коштами на поточний рахунок постачальника зі спеціальним режимом використання, плата за перетоки реактивної електричної енергії, плата за надання споживачу додаткових послуг, а також нараховані суми санкцій до споживача за порушення умов договору зараховуються на поточний рахунок постачальника. Всі споживачі з місячним обсягом споживання електроенергії від 30 кВт і більше розраховуються за період з 01 дня по останній календарний місяць. Оплата отриманого споживачем рахунку повинна виконуватись протягом не більше 5 календарних днів.

Згідно з умовами п. 17 додатку № 10 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» кошти оплати за перетікання реактивної електроенергії перераховуються споживачем на поточний рахунок ЕО протягом 5 днів від дня отримання розрахункових документів.

На виконання умов вказаного договору за період січень квітень 2015р., серпень 2016р. позивачем поставлено відповідачу активну електроенергію на загальну суму 62 910,84 грн. (у січні 2015р. на суму 24 832,45 грн., у лютому 2015р. 16 804,39 грн., у березні 2015р. 8 313,22 грн., у квітні 2015р. - 398,47 грн., у серпні 2016р. 12 562,31 грн.) та за період лютий березень 2015р., серпень 2016р. надано послуги з перетікання реактивної електроенергії на суму 1 044,87 грн. (у лютому 2015р. на суму 417,04 грн., у березні 2015р. - 222,55 грн., у серпні 2016р. 405,28 грн.), що підтверджується відповідними актами прийняття передавання товарної продукції, які підписані сторонами та засвідчені їх печатками.

Поряд з цим, позивачем виставлені рахунки на оплату активної електроенергії та послуг з перетікання реактивної електроенергії, які отримані представниками відповідача на підставі довіреностей від 02.01.2015р., від 04.01.2016р. Рахунок за січень 2015р. отриманий відповідачем 02.02.2015р., рахунок за лютий 2015р. 02.03.2015р., рахунок за березень 2015р. 01.04.2015р., рахунок за квітень 2015р. 03.05.2015р., рахунок за серпень 2016р. 01.09.2016р., про що свідчать відповідні відмітки про отримання на рахунках.

Відповідач здійснив оплату вартості спожитої активної електричної енергії наступним чином: за січень 2015р. оплата здійснена в повному обсязі (24.12.2014р. - 834,34 грн., 31.12.2014р. 16 835,32 грн., 18.08.2016р. - 7 162,79 грн.); за лютий 2015р. оплата здійснена частково (18.08.2016р. 2 837,21 грн.), що підтверджується виписками по рахунку за 24.12.2014р., за 18.08.2016р. та вбачається з розрахунку ціни позову; за березень квітень 2015р., серпень 2016р. оплата не здійснена.

За послуги з перетікання реактивної електроенергії оплата відповідачем не здійснена.

Таким чином, борг відповідача за спожиту активну електроенергію складає 35 241,18 грн. (загальна вартість поставленої електроенергії 62 910,84 грн. загальна сума здійсненої часткової оплати 27 669,66 грн.), борг відповідача за послуги з перетікання реактивної електроенергії складає 1 044,87 грн.

Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом, в якому останній просить суд, крім боргу за активну електроенергію в розмірі 35 241,18 грн. та боргу за послуги з перетікання реактивної електроенергії в розмірі 1 044,87 грн., також і 3% річних в розмірі 2 173,27 грн., інфляційні втрати в розмірі 12 810,16 грн., пеню в розмірі 9 026,89 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України» та «Про електроенергетику». Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ч.7 ст.276 ГК України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір про постачання електричної енергії, згідно з яким позивач зобовязався постачати електричну енергію, а відповідач зобовязався здійснювати оплату спожитої електричної енергії та послуг з перетікання реактивної електроенергії протягом 5 днів від дня отримання рахунку.

Таким чином, строк оплати відповідачем за спожиту активну електроенергію у січні 2015р. настав 10.02.2015р., у лютому 2015р. 11.03.2015р., у березні 2015р. 09.04.2015р., у квітні 2015р. - 13.05.2015р., у серпні 2016р. 09.09.2016р., а строк оплати послуг з перетікання реактивної електроенергії у лютому 2015р. настав 11.03.2015р., у березні 2015р. 09.04.2015р., у серпні 2016р. 09.09.2016р.

Відповідно до вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а в силу вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що спожита активна електрична енергія за період лютий-квітень 2015р., серпень 2016 р. та отримані послуги з перетікання реактивної електроенергії за період лютий березень 2015р., серпень 2016р. оплачувалися відповідачем не в повному обсязі та з порушенням встановлених договором строків оплати, внаслідок чого у відповідача виник борг за активну електроенергію в сумі 35 241,18 грн. та борг з перетікання реактивної електроенергії в розмірі 1 044,87 грн.

При цьому жодних заперечень щодо наявності цього боргу, а тим більш доказів, які спростовують його наявність відповідач до суду не надав. Більш того, у відзиві на позовну заяву відповідач визнав наявність боргу як за активну електроенергію, так і за послуги з перетікання реактивної електроенергії.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу за активну електроенергію та за послуги з перетікання реактивної електроенергії, а отже і про їх задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, в силу вимог ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу 3% річних за загальний період з 10.02.2015р. по 30.04.2017р. становить 2 173,27 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що вказаний розрахунок виконаний позивачем з арифметичними помилками.

Тому, господарський судом самостійно, з урахуванням конкретних обставин справи, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, здійснений розрахунок 3% річних та встановлено, що за загальний період з 10.02.2015р. по 30.04.2017р. 3% річних становлять 2 172,36 грн., що підлягають стягненню з відповідача.

Розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованих відповідачу інфляційних втрат за загальний період з березня 2015р. по квітень 2017р. становить 12 810,16 грн., перевірений господарським судом, та встановлено, що вказаний розрахунок виконаний позивачем з арифметичними помилками.

За таких обставин, господарський судом самостійно, з урахуванням конкретних обставин справи, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, здійснено розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що розмір інфляційних втрат за загальний період з березня 2015р. по квітень 2017р. становить 12 287,88 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

Вимогами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України також передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з вимогами ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами п.4.2.1 договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.2-2.2.3 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком 5 «Порядок розрахунків», споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Розрахунок пені, який здійснений позивачем, та згідно з яким розмір нарахованої відповідачу пені за загальний період з 10.02.2015р. по 08.03.2017р. становить 9 026,89 грн., перевірений господарським судом та встановлено, що позивачем нарахована пеня у відповідності до умов п.4.2.1 договору у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, а також п.6 ст.232 ГК України, але при розрахунку пені допущено арифметичні помилки.

За таких обставин, господарський судом самостійно, з урахуванням конкретних обставин справи, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, здійснено розрахунок пені та встановлено, що розмір пені за загальний період з 10.02.2015р. по 08.03.2017р. становить 11 629,92 грн., що перевищує розмір заявлений до стягнення на 2 603,03 грн.

Водночас, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань на 50 %.

Відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), які підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.3.17.4 постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи складну економічну ситуацію у державі, специфіку діяльності підприємства відповідача (основний вид діяльності -добування кам'яного вугілля) та місце її проведення (м. Торецьк Донецької області, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, затвердженого розпорядженням КМУ від 02.12.2015р. № 1275-р), відсутність в матеріалах справи доказів завдання позивачу збитків порушенням відповідачем зобов'язання, приймаючи до уваги те, що фактично використання права на зменшення розміру штрафних санкцій закон відносить на розсуд суду, господарський суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру нарахованої пені на 50% до 4513,45 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 4513,45 грн., враховуючи заявлений позивачем розмір пені та відсутність заяви останнього про збільшення позовних вимог в порядку ст.22 ГПК України.

При цьому, господарський суд не приймає визнання позову відповідачем в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені з огляду встановлену господарським судом невідповідність здійснених позивачем розрахунків вимогам чинного законодавства України, що порушує права і охоронювані законом інтереси відповідача.

На підставі ст.ст.44, 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на обох сторін у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог (із врахуванням розяснень, що містяться у п. 2.4 Постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», згідно з якими судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру).

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» (85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. Дружби, 19, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Островського,8, ) борг за активну електричну енергію в розмірі 35 241 (тридцять пять тисяч двісті сорок одна) грн. 18 коп., борг за послуги з перетікання реактивної електричної енергії в розмірі 1 044 (одна тисяча сорок чотири) грн. 87 коп., 3% річних в розмірі 2 172 (дві тисячі сто сімдесят дві) грн. 36 коп., інфляційні втрати в розмірі 12 287 (дванадцять тисяч двісті вісімдесят сім) грн. 88 коп., пеню в розмірі 4 513 (чотири тисячі пятсот тринадцять) грн. 45 коп., судовий збір в розмірі 1 586 (одна тисяча пятсот вісімдесят шість) грн. 12 коп.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 31 липня 2017 р.

Суддя Л.В. Ніколаєва