Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

« 04» грудня 2017 року Справа № 927/1049/17

Позивач: Спільне українсько - естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма-Фарм, ЛТД",

вул. Кіквідзе, 18 А, м. Київ, 01103

Відповідач: Фізична особа - підприємець Іванова Тетяна Володимирівна,

АДРЕСА_1, 14026

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 19160,00 грн.

Суддя І.Г. Мурашко

Представники сторін:

від позивача: Суховерко О.В. довіреність від 10.01.2017 за № 428/17, представник

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 04.12.2017 р. на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Спільним українсько - естонським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Оптіма - Фарм, ЛТД" подано позов до Фізичної особи - підприємця Іванової Тетяни Володимирівни про стягнення 26351,77 грн. заборгованості, з якої 21959,81 грн. сума основного боргу та 4391,96 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 08.09.2016 за № 78280.

Позивач у судовому засіданні 04.12.2017 подав до суду заяву про зменшення позовних вимог ( а.с.48), згідно якої просив суд стягнути з відповідача на свою користь 8800,00 грн. суму основного боргу та 1760,00 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами. Подану заяву позивач обґрунтував погашенням відповідачем заборгованості за договором поставки від 08.09.2016 за № 78280 на загальну суму 13 159,81 грн., про що останнім до заяви додано банківські виписки по рахунку позивача від 13.11.2017 на суму 1959,81 грн., від 14.11.2017 на суму 2000,00 грн., від 17.11.2017 на суму 600,00 грн., від 23.11.2017 на суму 3300,00 грн., від 24.11.2017 на суму 1300,00 грн., від 27.11.2017 на суму 2000,00 грн. та від 29.11.2017 на суму 2000,00 грн. (а.с.49-55).

При дослідженні заяви позивача про зменшення позовних вимог разом з доказами часткової оплати, судом встановлено, що частина платежів на суму 4559,81 грн. проведена відповідачем до порушення провадження по справі (21.11.2017) та частина оплат на суму 8600,00 грн. проведена відповідачем після порушення провадження по справі.

Наслідком сплати боргу після порушення провадження по справі є припинення провадження по справі в цій частині на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим повноважний представник позивача в судовому засіданні 04.12.2017 заявив усне клопотання про припинення провадження по справі в частині основного боргу на суму 8600,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог. Частина 5 вказаної статті визначає, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Враховуючи вищевикладене, судом прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог в частині основного боргу на суму 4559,81 грн., що сплачена відповідачем до порушення провадження по справі, та в частині відсотків за користування чужими грошовими коштами на суму 2631,96 грн. (4391,96 грн. - 1760,00 грн.), - як таку, що не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї - небуть права та охоронювані законом інтереси.

Відповідач відзив на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив, у судові засідання 27.11.2017 та 04.12.2017 не з'явився, повноважного представника не направив, будь - яких заяв чи клопотань на адресу суду не надіслав.

Ухвала Господарського суду Чернігівської області від 21.11.2017 про порушення провадження по справі була вручена відповідачу особисто 22.11.2017 за адресою її державної реєстрації згідно витягу з ЄДРПОУ (а.с.35-36), про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції № 148 (а.с.41). Ухвала Господарського суду Чернігівської області про відкладення розгляду справи від 27.11.2017, що була направлена за адресою державної реєстрації відповідача, згідно витягу з офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта", "не вручена під час доставки" (а.с. 47, 75-76).

Виходячи зі змісту ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України (пунктом 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідач був двічі належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, однак своїми процесуальними правами не скористався.

Зважаючи на те, що згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка представника відповідача у судові засідання та не подання ним відзиву на позов не є перешкодами для розгляду справи за наявними доказами у порядку ст. 75 Господарського кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

Встановив:

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановленого договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2016 року між Спільним українсько - естонським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма-Фарм, ЛТД» (надалі постачальник за договором, позивач по справі) та Фізичною особою - підприємцем Івановою Тетяною Володимирівною (надалі покупець за договором, відповідач по справі) укладено договір поставки за № 78280, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити певний товар, асортимент, кількість та ціна якого зазначена у видаткових накладних, які є його невід'ємною частиною. Предметом поставки є наступний товар: лікарські засоби та вироби медичного призначення, предмети та засоби особистої гігієни, косметичні засоби, функціональні харчові продукти, дієтичні добавки та інші товари, які мають відповідно до законодавства придбавати та продавати аптечні заклади та їх структурні підрозділи (пункти 1.1-1.2 договору) (а.с.10-15, 58-63).

Загальна кількість та асортимент товару, що постачається за договором, складається з кількості та асортименту товару, погоджених сторонами та вказаних в підписаних видаткових накладних на передачу товару (пункт 2.2 договору).

Датою поставки є дата отримання відповідної партії товару відповідачем. У видатковій накладній обов'язково вказується номер та дата укладення цього договору, а також асортимент, кількість, ціна та загальна вартість товару (пункти 3.7, 3.9 договору). Право власності на товар переходить від позивача до відповідача в момент передачі відповідачу товару (пункт 4.1 договору).

Приймання - передача товару по кількості здійснюється на підставі товаросупровідних документів. При отриманні товару уповноважена особа відповідача повинна надати довіреність, яка оформлена відповідно до чинного законодавства та вимог позивача, які не суперечать чинному законодавству України. Довіреність підписується керівником покупця або уповноваженою особою та завіряється печаткою (пункти 7.1 - 7.2 договору).

Розділом 5 «Ціна та загальна вартість товару» сторони погодили, що ціна товару за одиницю визначається в національній валюті України - гривні. Ціна кожної одиниці товару вказується у видаткових накладних на поставку кожної партії товару. Загальна сума по договору складається із усіх договірних вартостей по всіх видаткових накладних до даного договору. Вартість кожної партії товару обчислюється виходячи з кількості одиниць асортименту товару у відповідній партії та вартості кожної одиниці асортименту товару та вказується у видатковій накладній на кожну окрему поставку. Вартість упаковки, маркування, завантаження товару на транспортний засіб та його транспортування враховується у вартості товару.

Згідно пункту 6.2 договору, при здійсненні відповідачем оплати за цим договором з відстроченням платежу строк, протягом якого відповідач зобов'язаний здійснити оплату за товар на користь позивача, вказується позивачем у видатковій накладній на товар, що поставляється. Надання позивачем відповідачу рахунку - фактури для оплати товару з відстроченням платежу не є обов'язковим. Відповідач здійснює оплату шляхом безготівкового банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок позивача, зазначений в розділі 13 цього договору

Пунктом 6.6 договору сторони погодили, що якщо позивач здійснює дві та більше поставок товару на користь відповідача, суми що отримує позивач від відповідача за цим договором покривають заборгованість відповідача перед позивачем в порядку черговості, починаючи з першої очікуваної оплати (з кінцевим строком оплати, який зазначений у видаткових накладних), яку зобов'язаний здійснити відповідач за цим договором, за видатковими накладними в порядку зростання дати кінцевого строку оплати грошових сум за видатковими накладними на товар, який постачався, незалежно від того що вказано відповідачем в призначенні платежу при здійснені оплати.

На виконання умов договору поставки від 08.09.2016 за № 78280 позивачем за видатковими накладними від 29.08.2017 за № 21649894 на суму 714,24 грн., від 29.08.2017 за № 21650832 на суму 535,68 грн., від 29.08.2017 за № 21650833 на суму 1414,99 грн., від 29.08.2017 за № 21650828 на суму 661,56 грн., від 08.09.2017 за № 21700562 на суму 9195,90 грн., від 27.09.2017 за № 21801526 на суму 8978,05 грн., від 27.09.2017 за № 21801527 на суму 353,38 грн., від 28.09.2017 за № 21807464 на суму 813,59 грн., від 02.10.2017 за № 21829921 на суму 1028,58 грн., від 02.10.2017 за № 21829922 на суму 841,26 грн., від 03.10.2017 за № 21837507 на суму 562,99 грн. та від 03.10.2017 за № 21837508 на суму 659,59 грн. (а.с.18-30), - було поставлено, а відповідачем на підставі довіреностей від 08.09.2016 за № 4 та від 01.05.2017 за № 5 (а.с.16-17), було отримано товар на загальну суму 25 759,81 грн.

Виходячи з умов пункту 6.2 договору у кожній з вище перелічених видаткових накладних вказано граничний строк оплати, а саме:

-за видатковою накладною від 29.08.2017 за № 21649894 - 26.10.2017 (відстрочка платежу 58 днів) (прострочено оплату з 27.10.2017);

- за видатковою накладною від 29.08.2017 за № 21650832 - 26.10.2017 (відстрочка платежу 58 днів) (прострочено оплату з 27.10.2017);

- за видатковою накладною від 29.08.2017 за № 21650833 - 27.11.2017 (відстрочка платежу 90 днів) (оплату на момент звернення до суду не прострочено);

- за видатковою накладною від 29.08.2017 за № 21650828 - 27.12.2017 (відстрочка платежу 120 днів) (оплату на момент звернення до суду не прострочено);

- за видатковою накладною від 08.09.2017 - 06.11.2017 (відстрочення платежу 58 днів) (оплату прострочено з 07.11.2017);

- за видатковою накладною від 27.09.2017 за № 21801526 - 27.10.2017 (відстрочення платежу 30 днів) (оплату прострочено з 28.10.2017);

- за видатковою накладною від 27.09.2017 за № 21801527 - 27.10.2017 (відстрочення платежу 30 днів) (прострочено оплату з 28.10.2017);

- за видатковою накладною від 28.09.2017 за № 21807464 - 30.10.2017 (відстрочення платежу 30 днів) (оплату прострочено з 31.10.2017);

- за видатковою накладною від 02.10.2017 за № 21829921 - 30.10.2017 (відстрочення платежу 28 днів) (оплату прострочено з 31.10.2017);

- за видатковою накладною від 02.10.2017 за № 21829922 - 30.10.2017 (відстрочення платежу 28 днів) (оплату прострочено з 31.10.2017);

- за видатковою накладною від 03.10.2017 за № 21837507 - 31.10.2017 (відстрочення платежу 28 днів) (оплату прострочено з 01.11.2017);

- за видатковою накладною від 03.10.2017 за № 21837508 - 31.10.2017 (відстрочення платежу 28 днів) (оплату прострочено з 01.11.2017).

Відповідно до ч. 1 ст. 694 Цивільного кодексу України, договором купівлі - продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Відстрочення платежу означає здійснення повної оплати товару у строки, встановлені договором, через деякий час після одержання товару.

Проаналізувавши умови договору поставки від 08.09.2016 за № 78280, та заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до висновку, що поставка товару була здійснена на умовах товарного кредиту.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не передбачено умовами договору або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи зі строків оплати, встановлених у видаткових накладних, належним чином завірені копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.18-19, 22-30), відповідач порушив умови договору, за поставлений товар у повному обсязі у встановлений договором строк не розрахувався.

Як вбачається з матеріалів справи, до порушення провадження по справі відповідач частково погасив заборгованість перед позивачем за поставлений товар за договором від 08.09.2016 за № 78280 на загальну суму 8359,81 грн. (3800,00 грн. + 4559,81 грн.). Враховуючі проведені відповідачем платежі у період з 13.11.2017 по 17.11.2017 на загальну суму 4559,81 грн., позивачем було зменшено позовні вимоги в частині основного боргу и таке зменшення було прийнято судом.

Судом встановлено, що після порушення провадження по справі (21.11.2017), відповідачем було погашено основний борг перед позивачем на загальну суму 8600,00 грн. наступними платежами: від 23.11.2017 на суму 3300,00 грн., від 24.11.2017 на суму 1300,00 грн., від 27.11.2017 на суму 2000,00 грн. та від 29.11.2017 на суму 2000,00 грн. (а.с.52-55).

Пунктом 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про припинення провадження по справі в частині стягнення основного боргу на суму 8600,00 грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Врешті вимог щодо стягнення основного боргу, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позов підлягає частковому задоволенню на суму 6723,45 грн. вартості неоплаченого товару за видатковою накладною від 08.09.2017 за № 21700562. Позовні вимоги щодо стягнення вартості товару на загальну суму 2076,55 грн., поставленого за видатковими накладними від 29.08.2017 за № 21650833 на суму 1414,99 грн. та від 29.08.2017 за № 21650828 на суму 661,56 грн., задоволенню не підлягають, з огляду на те, що строк з їх оплати на дату порушення провадження по справі (21.11.2017) є таким, що не настав ( вимога заявлена передчасно).

Доводи позивача про обов'язок відповідача достроково розрахуватися за поставлений товар за видатковими накладними від 29.08.2017 за № 21650833 на суму 1414,99 грн. та від 29.08.2017 за № 21650828 на суму 661,56 грн., з огляду на зміст пункту 10.8 договору та виставлену ним претензію, судом відхилено, враховуючи наступне.

Пунктом 10.8 договору поставки від 08.09.2016 за № 78280 передбачено, що за умови прострочення відповідачем строків оплати за товар за цим договором більше ніж на 10 календарних днів, позивач має право вимагати оплати всього поставленого відповідачу, але не оплаченого товару. В такому разі відповідач зобов'язується здійснити оплату вартості всього поставленого, але неоплаченого товару, в 3-денний строк з дня отримання відповідної вимоги позивача.

Як встановлено судом, відповідачем дійсно було прострочено оплату вартості товару, поставленого згідно договору від 08.09.2016 за № 78280, на строк що перевищує 10 календарних днів, про те вимога від 03.11.2017 за № б/н на суму 9331,43 грн., на яку посилається позивач, стосувалась оплати вартості товару, поставленого за видатковими накладними від 27.09.2017 за №№ 21801526 та 21801527, строк оплати за якими настав 27.10.2017 ( а.с.70), а не проведення дострокової оплати за увесь поставлений товар на підставі вказаного вище договору. При цьому, вказана вимога була направлена не за адресою державної реєстрації відповідача, а тому твердження позивача про, те що вказана вимога була отримана відповідачем, є безпідставним (а.с.66-67, 68-71).

Позивачем на підставі пункту 10.4 договору також заявлену вимогу про стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами на суму 1760,00 грн., про те періоду стягнення позивачем, всупереч вимогам ухвал суду від 21.11.2017 та 27.11.2017, визначено не було.

Пунктом 10.4 договору сторони погодили, що за умови прострочення відповідачем строків оплати за товар за цим договором, він повинен сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 20 відсотків від простроченої суми оплати.

Право передбачити в договорі обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, надано сторонам ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, яка регулює правовідносини, пов'язані із продажем товару в кредит, та узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України.

Частиною 5 ст. 694 Цивільного кодексу України передбачено, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно приписів ст. 1057 Цивільного кодексу України, якщо предметом договору з відстроченням платежу є речі, визначені родовими ознаками, він є різновидом комерційного кредиту, до якого застосовуються положення статей 1054-1056 ЦКУ.

Проаналізувавши наведені вище норми та умови договору поставки від 08.09.2016 за № 78280, суд дійшов висновку, що позивач дійсно на підставі приписів ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України та умов пункту 10.4 договору, має право на нарахування та стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами за ставкою 20 % з дня прострочення оплати вартості поставленого товару до дня його фактичної оплати.

Виходячи з того, що позивачем не було визначено період, за яким заявлено вимогу про стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами, всупереч вимогам ухвал від 21.11.2017 та 27.11.2017, судом проведено перерахунок вказаних нарахувань з дня прострочення відповідачем оплати вартості поставленого товару по день складання позивачем позовної заяви (13 листопада 2017 року), а саме: за видатковою накладною від 29.08.2017 за № 21649894 за період з 27.10.2017 по 12.11.2017 (13.11.2017 - фактична оплата); за видатковою накладною від 29.08.2017 за № 21650832 за період з 27.10.2017 по 12.11.2017 (13.11.2017 - фактична оплата); за видатковою накладною від 27.09.2017 за № 21801526 за період з 28.10.2017 по 13.11.2017 (фактична оплата 23.11.2017); за видатковою накладною від 27.09.2017 за № 21801527 за період з 28.10.2017 по 13.11.2017 (фактична оплата 23.11.2017); за видатковою накладною від 28.09.2017 за № 21807464 за період з 31.10.2017 по 13.11.2017 (фактична оплата 23.11.2017); за видатковою накладною від 02.10.2017 за № 21829921 за період з 31.10.2017 по 13.11.2017 (фактична оплата 24.11.2017); за видатковою накладною від 02.10.2017 за № 21829922 за період з 31.10.2017 по 13.11.2017 (фактична оплата 27.11.2017); за видатковою накладною від 03.10.2017 за № 21837507 за період з 01.11.2017 по 13.11.2017 (фактична оплата 27.11.2017); за видатковою накладною від 03.10.2017 за № 21837508 за період 01.11.2017 по 13.11.2017 (фактична оплата 27.11.2017); за видатковою накладною від 08.09.2017 за № 21700562 за період з 07.11.2017 по 13.11.2017 (заборгованість за якою на день винесення рішення склала 6723,45 грн.).

З огляду на проведений судом перерахунок, позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами підлягають частковому задоволенню в сумі 127,34 грн.

Згідно з вимогами ч.2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд покладає судові витрати в сумі 1290,24 грн. на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження по справі в частині стягнення основного боргу на суму 8600,00 грн.

2. В іншій частині позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Іванової Тетяни Володимирівни (14026, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1, з будь - якого рахунку виявленого під час примусового виконання судового рішення) на користь Спільного українсько - естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіма - Фарм, ЛТД» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18-А, , р/р 2000 у філії «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300379) - 6723,45 грн. основного боргу, 127,34 грн. відсотків за користування чужими коштами та 1290,24 грн. судового збору.

4. Врешті позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 07.12.2017.

Суддя І.Г. Мурашко