донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

11.12.2017 справа №908/1671/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання:Будко Н.В. Сгара Е.В., Мартюхіної Н.О. Рудик Т.С.
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: інші: Штабовенко Д.В. - за довіреністю; Міхантьєв М.Д. - за довіреністю; не з'явились;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних конструкцій № 6», м. Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від28.08.2017 р.
у справі№ 908/1671/16 (суддя: Ніколаєнко Р.А.)
за позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій № 6», м. Запоріжжя в особі ліквідатора арбітражного керуючого Гладишка Юрія Павловича Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних конструкцій № 6», м. Запоріжжя

про розірвання договору оренди майна № 1/01-17 від 01.01.2017 р. та стягнення 700 000,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Постановою господарського суду Запорізької області від 12.07.2016 у справі № 908/1671/16 Публічне акціонерне товариство "Завод залізобетонних конструкцій № 6" згідно з положеннями ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VІ (далі - Закон про банкрутство) визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Віліщука Олександра Володимировича, якого в подальшому відсторонено від вказаної посади та ухвалою суду першої інстанції від 17.01.2017 р. призначено ліквідатором арбітражного керуючого Васильцова Андрія Анатолійовича.

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 12.07.2016 за №33389 оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

За даними автоматизованої системи документообігу суду «Діловодство спеціалізованого суду» вказана постанова суду від 12.07.2016 р. в апеляційному порядку не оскаржувалася.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.06.2017 р. звільнено арбітражного керуючого Васильцова Андрія Анатолійовича від виконання обов'язків ліквідатора у справі № 908/1671/16 та призначено ліквідатором у справі № 908/1671/16 про банкрутство ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій № 6" арбітражного керуючого Гладишка Юрія Павловича.

ПАТ «ЗЗБК № 6» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Гладишка Ю.П. подано позовну заяву про розірвання договору оренди майна № 1/01-17 від 01.01.2017 р., укладеного між ПАТ «ЗЗБК № 6» та ТОВ «ЗЗБК № 6», зі стягненням з останнього заборгованості з орендної плати в розмірі 700 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.08.2017 р.:

- задоволено заяву ПАТ «ЗЗБК № 6» про звільнення від сплати судового збору та, відповідно, звільнено ПАТ «ЗЗБК № 6» від сплати судового збору за подання позовної заяви;

- прийнято заяву до розгляду в межах справи про банкрутство ПАТ «ЗЗБК № 6», порушено провадження за заявою;

- відхилено клопотання ПАТ «ЗЗБК № 6» про вжиття заходів забезпечення.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.08.2017 р., ТОВ "ЗЗБК № 6" звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 15.09.2017 р. відмовлено ТОВ «ЗЗБК № 6» у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Запорізької області від 28.08.2017 р. у справі № 908/1671/16 в частині оскарження прийняття позовної заяви до розгляду, апеляційну скаргу ТОВ «ЗЗБК № 6» на ухвалу господарського суду Запорізької області від 28.08.2017 р. у справі № 908/1671/16 в частині оскарження відхилення клопотання про вжиття заходів забезпечення повернуто заявнику.

Усунувши недоліки, ТОВ «ЗЗБК № 6» повторно звернулося до Донецького апеляційного господарського суду із вказаною скаргою, яка ухвалою суду від 15.11.2017 р. прийнята до провадження в частині відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання ПАТ «ЗЗБК № 6» про вжиття заходів забезпечення.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що оскаржувану ухвалу суду винесено з порушенням норм процесуального права.

Скаржник стверджує, що судом першої інстанції невірно застосовані норми ст. 63 ГПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що заявнику ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 15.09.2017 р. роз'яснено, що за приписами ст. 106 ГПК України заперечення на ухвали місцевого господарського суду про прийняття позовної заяви до розгляду можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення місцевого господарського суду як порушення норм процесуального права, яких припустився суд при розгляді справи і вирішенні спору.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.11.2017 р. сформовано колегію суддів у складі: Будко Н.В. - головуючий, судді - Склярук О.І., Марченко О.А.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 2085 від 20.11.2017 р. у зв'язку з перебуванням судді Марченко О.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/1671/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.11.2017 р. визначено колегію суддів у складі: Будко Н.В. - головуючий, судді - Сгара Е.В., Склярук О.І.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 2116 від 27.11.2017 р. у зв'язку з перебуванням судді Склярук О.І. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/1671/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.11.2017 р. визначено колегію суддів у складі: Будко Н.В. - головуючий, судді - Мартюхіна Н.О., Сгара Е.В.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судових засіданнях підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасники даної справи про банкрутство письмові відзиви на апеляційну скаргу не надали, їх представники у судове засідання не з'явились.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

За змістом ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ст. 67 ГПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована ймовірність утруднення або унеможливлення виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до абзаців 2,3 пункту 3 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заяви про забезпечення позову ПАТ «ЗЗБК № 6» посилався на те, що використання ТОВ «ЗЗБК № 6» нерухомого майна банкрута без сплати будь-яких орендних платежів (оскільки всі рахунки банкрута арештовані), а інвентаризація каси підтвердила відсутність коштів, які поступили в якості орендної плати від ТОВ «ЗЗБК № 6», приводить до зносу та можливого руйнування майна, що є власністю банкрута та входить до ліквідаційної маси, що, в свою чергу, призводить до зменшення ліквідаційної маси і може привести до руйнування майна, що порушує інтереси кредиторів.

Вказуючи на зазначені обставини, ПАТ «ЗЗБК № 6» стверджувало, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення суду, на підставі чого позивач просив:

1. Заборонити ТОВ "Завод залізобетонних конструкцій №6" доступ до приміщень, які належать на праві власності ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій №6", а саме:

- будівля Заправна паливно-мастильних матеріалів, літ. Р, інв. номер 770,

- будівля Арматурний цех, літ. А, інв. номер 390,

- будівля Вагова, літ. Ж, інв. номер 769,

- будівля Адміністративно-побутові приміщення, літ. А-2, інв. номер 1,

- будівля Бетонно-змішувальний вузол з накл.галереєю, літ. Г, інв. номер 444,

- будівля Лінія виготовлення залізобетонних конструкцій (ПАГ, балки, блоки та ін), літ. Б, інв. номер 447,

- будівля Лінія виготовлення залізобетонних палій-№2, літ. Б-1, інв. номер 8,

- будівля Побутовка, літ. И-2, інв. номер 449,

- будівля Гаражі, літ. В, інв. номер 768,

- будівля Прохідна, літ. Щ,

- будівля Гаражі, літ. ШІ,

- будівля Склад, літ. Ш,

- будівля Склад, літ. Ц,

- будівля Гараж, літ. Ч;

2. Заборонити ТОВ "Завод залізобетонних конструкцій №6" використання виробничих потужностей, машин, обладнання, інструменту, інвентарю, інших основних засобів та майна ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій № 6", яке було передано за договором оренди майна № 1/01-17 від 01.01.2017.

Вбачається, що договір, на підставі якого заявлено позов у межах справи про банкрутство, станом на 28.08.2017 р. - дата винесення оскаржуваної ухвали суду, був діючим, тому ТОВ «ЗЗБК № 6» на той час правомірно користувалося орендованим майном, відтак заборона здійснення користування майном відповідно до орендних правовідносин суперечить умовам договору та основоположним принципам законодавства.

Також, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення утруднить чи зробить неможливим виконання судового рішення в разі задоволення заяви позивача.

Наразі, ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.10.2017 р. визнано недійсним договір оренди майна № 1/01-17 від 01.01.2017 р. та відмовлено у задоволенні позовної заяви ПАТ «ЗЗБК № 6».

Щодо доводів апеляційної скарги судова колегія зазначає наступне.

Вбачається, що одночасно з поданням даного позову позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого позивач посилався на існування фінансових складнощів у банкрута, відсутністю у ліквідатора доступу до рахунків внаслідок непередання документації колишнім ліквідатором.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

При цьому, згідно з ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до пункту 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст.8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, Законом України «Про судовий збір» передбачено право господарського суду звільнення сторони від сплати судового збору при наявності виключних обставин.

Так, місцевим господарським судом обґрунтовано враховано, що визнання позивача ПАТ «ЗЗБК № 6» банкрутом та відкриття щодо підприємства ліквідаційної процедури об'єктивно свідчить про такий майновий стан, який унеможливлює понесення додаткових витрат, в т.ч. і на сплату судового збору. Поряд з цим, метою позову є повернення майна у вільне володіння, отримання грошових коштів, які мають бути включені до ліквідаційної маси.

Отже, судова колегія не вбачає порушень процесуального законодавства судом першої інстанції при задоволенні вказаного клопотання позивача та звільнення ПАТ «ЗЗБК № 6» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Гладишка Ю.П. від сплати судового збору за подання позовної заяви про розірвання договору оренди майна № 1/01-17 від 01.01.2017 р. та стягнення 700 000,00 грн.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду відповідає матеріалам справи, вимогам діючого законодавства та підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 66, 67, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод залізобетонних конструкцій № 6» на ухвалу господарського суду Запорізької області від 28.08.2017 р. у справі № 908/1671/16 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 28.08.2017 р. у справі № 908/1671/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: Е.В. Сгара

Н.О. Мартюхіна