донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

06.12.2017 справа №905/2130/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання:Будко Н.В. Склярук О.І., Сгара Е.В. Рудик Т.С.
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від третьої особи: Ципляк П.С. - за довіреністю; Пономарьов А.О. - за довіреністю; не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», м. Київ
на рішення господарського суду Донецької області
від19.10.2017 р.
у справі№ 905/2130/17 (суддя: Кротінова О.В.)
за позовом до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю «Електросталь», м. Курахове Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», м. Київ приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, м. Київ
про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Електросталь» (далі - ТОВ «Електросталь», позивач) звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк», відповідач) про визнання виконавчого напису від 23.08.2017 р. № 3616, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.09.2017 р. залучено до участі у справі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповську Олену Володимирівну у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача (далі - третя особа).

Рішенням господарського суду Донецької області від 19.10.2017 р. позовні вимоги задоволено, визнано виконавчий напис від 23.08.2017р. №3616, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною, таким, що не підлягає виконанню, а також з відповідача на користь позивача стягнуто судовий збір у сумі 1 600 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач вважає, що тлумачення ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» як обов'язок нотаріуса перед вчиненням виконавчого напису перевірити факт наявності або відсутності спору щодо безспірності заборгованості, посилаючись на одноособовий розрахунок кредитора, без урахувань заперечень з боку боржника є помилковим, оскільки законодавець не пов'язує наявність безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника з наявністю спору щодо розміру зобов'язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом і пені. На думку заявника апеляційної скарги, дана норма передбачає, що документи, які надаються нотаріусу, повинні підтверджувати безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника у відповідності з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідач стверджує, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку у відповідності з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановленого постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172.

Крім того, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 20.05.2015 р. у справі № 6-158цс15, відповідач зазначає, що господарські суди не перевіряють правильність виконавчого напису з позиції законності дій приватного нотаріуса при його вчиненні, оскільки нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт підлягають окремому оскарженню до суду.

30.11.2017 р. до суду апеляційної інстанції від ПАТ «ВТБ Банк» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 905/2130/17 з розгляду апеляційної скарги ПАТ «ВТБ Банк» на рішення господарського суду Донецької області від 19.10.2017 р. до прийняття господарським судом м. Києва рішення у справі № 910/16158/14 та набрання цим рішенням законної сили.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на те, що на теперішній час справа № 910/16158/14, на судові рішення у якій послався господарський суд Донецької області при прийнятті оскаржуваного рішення, в межах якої у т.ч. досліджується питання щодо обґрунтованості застосування підвищеної процентної ставки за кредитним договором не вирішена по суті.

Судова колегія враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, про що виносить ухвалу.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зазначена норма визначає сукупність обставин, за наявністю яких суддя зобов'язаний зупинити провадження у справі. Так, за змістом зазначеної норми такими обставинами є:

- розгляд іншої справи іншим судом;

- взаємозв'язок такої справи зі справою, що розглядається;

- неможливість розгляду такої справи до вирішення пов'язаної з нею справи іншим судом.

Господарський суд зупиняє провадження у справі у разі об'єктивної неможливості вирішення спору без встановлення відповідних обставин справи і фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з'ясувати як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом і чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення в іншій справі.

За змістом вищезазначеної норми, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, що розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення, та є істотними для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Вбачається, що станом на дату вчинення спірного виконавчого напису - 23.08.2017 р. рішення господарським судом м. Києва у справі № 910/16158/14 не прийнято. При цьому, судова колегія не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання відповідача, оскільки при розгляді позову про визнання виконавчого напису від 23.08.2017 р. № 3616, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., таким, що не підлягає виконанню у справі № 905/2130/17 досліджуються обставини щодо правомірності такої дії саме станом на дату її вчинення, тобто - на 23.08.2017 р.

З огляду на наведене, клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі судовою колегією відхиляється.

06.12.2017 р. до Донецького апеляційного господарського суду від ТОВ «Електросталь» надійшли заперечення на апеляційну скаргу та заперечення на клопотання ПАТ «ВТБ Банк» про зупинення провадження у справі № 905/2130/17.

06.12.2017 р. через канцелярію суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ПАТ «ВТБ Банк» про скасування заходів забезпечення позову у справі № 905/2130/17, в якому зазначено про те, що ухвалою господарського суду Донецької області від 15.09.2017 р., залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17.10.2017 р. у справі № 905/2130/17 за заявою ТОВ «Електросталь» вжито заходи до забезпечення позову, а саме: до розгляду господарським судом Донецької області справи по суті спору зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 3616 від 23.08.2017 р.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у запереченнях на апеляційну скаргу, з урахуванням заперечень на вищевказане клопотання ПАТ «ВТБ Банк» про зупинення провадження у даній справі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі № 905/2130/17.

Третя особа письмовий відзив на апеляційну скаргу не надала, представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи всі учасники судового процесу повідомлені належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2010 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Електросталь" (Позичальник) та Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (Банк) укладено кредитний договір №70 за умовами п.1.1 якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит в сумі 30 000 000 доларів США, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку Кредит не пізніше 22.12.2013р., а також сплатити Плату за Кредит та виконати інші зобов'язання у повному обсязі на умовах та в строки, визначені даним Договором.

Згідно з пп.пп.4.3.4., 4.3.5. п.4.3. Кредитного договору позичальник зобов'язується сплачувати банку плату за кредит в розмірі та в порядку, передбачених в Кредитному договорі. Позичальник зобов'язується повернути кредит в повному обсязі в строк, визначений в Кредитному договорі.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною вчинено виконавчий напис №3616 від 23.08.2017р. на вищевказаному кредитному договорі №70 від 23.12.2010р., яким запропоновано звернути стягнення з ТОВ "Електросталь" на користь ПАТ "ВТБ Банк" частину заборгованості за кредитним договором №70 разом із всіма змінами та доповненнями, укладеного 23.12.2010р., а саме: заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 01.09.2016р. по 01.06.2017р., яка становить 2 250 113,82дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.06.2017р. становить 59 201 248,39грн., у тому числі: строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.05.2017р. по 01.06.2017р. (включно), становить 65 696,75дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.06.2017р. становить 1 728 503,50грн.; прострочена заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 01.09.2016р. по 01.06.2017р. (включно), становить 2 184 417,07дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.06.2017р. становить 57 472 744,89грн. Строк за який проводиться стягнення: з 01.09.2016р. до 01.06.2017р.

Посилаючись на обізнаність щодо підготування відповідачем заяви про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 3616 від 23.08.2017 р., вчиненого на копії вказаного кредитного договору третьою особою у даній справі, позивач звернувся з відповідним позовом до господарського суду на підставі того, що виконавчий напис здійснено за документами, які не підтверджують безспірність вимог банку.

Правовідносини сторін виникли з кредитного договору, за яким, згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 2 наведеної норми визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 20 лютого 2012 року (далі - Порядок), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Виконавчий напис (окрім вимоги про неоплату чеку) вчиняється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, знаходження боржника або стягувача.

Для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу буде необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999р., встановлено стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, як то кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Пунктами 3.1 - 3.2 Глави 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, згідно п. 2 якого для одержання виконавчого напису при стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, подається оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, виконавчий напис може бути вчинений нотаріусом лише у випадку наявності документів, які підтверджують безспірність боргу боржника перед стягувачем, який виник на підставі певного зобов'язання.

Матеріали справи свідчать про те, що ПАТ «ВТБ Банк» для вчинення спірного виконавчого напису приватному нотаріусу Верповській О.В. надано заяву про вчинення виконавчого напису, лист Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" №7249/1-2 від 23.08.2017р., кредитний договір №70 від 23.12.2010р. разом із додатками до нього №№1-6, договори №1 від 04.02.2011р., №2 від 07.04.2011р., №3 від 28.09.2011р., №4 від 20.12.2012р. про внесення змін до Кредитного договору №70 від 23.12.2010р., фіскальний чек КМА ПАТ "Укрпошта" №5855 від 24.07.2017р., рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення у цінний лист від 24.07.2017р., лист-вимога Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" №6480/1-2 від 24.07.2017р. на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь", копії меморіального ордеру №33192 від 24.12.2010р. та №13002 від 28.12.2010р., замовлення про надання кредитних коштів №б/н від 24.12.2016р. та №б/н від 27.12.2010р., виписки по особовим рахункам з 01.09.2016р. по 01.06.2017р., розрахунок суми заборгованості ТОВ "Електросталь" перед ПАТ "ВТБ Банк" за процентами, нарахованими за період з 01.09.2016р. по 01.06.2017р. (включно), згідно з кредитним договором №70 від 23.10.2010р., станом на 01.06.2017р., "Нарахування процентів за користування кредитом з період з 01.09.2016р. по 01.06.2017р.".

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що надані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Верповській О.В. документи за своїм характером та змістом не є документами, які підтверджують безспірність боргу ТОВ «Електросталь» перед відповідачем з огляду на наступне.

Безспірним боргом є борг боржника, з яким останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певного боргу не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж підтверджують наявність у боржника перед кредитором боргу саме в такому розмірі.

Зокрема, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність боргу, а також встановлюють його розмір, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Позивачем надано до матеріалів справи копію рішення господарського суду м. Києва від 22.09.2014 р. у справі № 910/16158/14 ПАТ "ВТБ Банк" до ТОВ "Електросталь" та ТОВ "Авентіна" про солідарне стягнення боргу, процентів та штрафних санкцій у загальній сумі 26 714 237,07 доларів США (313 967 005,28 грн. за курсом НБУ станом на 28.07.2014 р.)., та копію постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 р. у справі № 910/16158/14, з яких вбачається наступне.

В обґрунтування заявлених вимог Банк посилався на те, що ТОВ "Електросталь" не виконало в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором № 70 від 23.12.2010 р., у зв'язку з чим станом на 28.07.2014 р. утворилася заборгованість, яка включає прострочену заборгованість по кредиту у сумі 22 398 917,80 доларів США; строкову заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.06.2014 р. по 27.07.2014 р., у сумі 277 186,61 доларів США; прострочену заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.10.2013 р. по 24.06.2014 р., у сумі 1 817 521,50 доларів США, а також виникли підстави для нарахування пені: за несвоєчасну сплату процентів за період з 01.11.2013 р. по 28.07.2014 р. - у сумі 102 560,03 доларів США та за несвоєчасне повернення кредиту за період з 01.10.2013 по 28.07.2014р - у сумі 1 891 119,61 доларів США; крім того, було нараховано три проценти річних за прострочення повернення кредиту за період з 01.10.2013 р. по 27.07.2014 р. - в сумі 407 781,69 доларів США, і три проценти річних за прострочення сплати процентів за період з 01.11.2013 р. по 27.07.2014 р. - в сумі 19 149,83 доларів США.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.09.2014р., яке постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 р. залишено без змін, позовні вимоги задоволено повністю - стягнуто солідарно з ТОВ "Електросталь" та ТОВ "Авентіна" всього 26 714 237,07 доларів США (313 967 005,28 грн. за курсом НБУ станом на 28.07.2014 р.) та 73 080 грн. судового збору.

З даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2015 р. у справі № 910/16158/14 рішення господарського суду м. Києва від 22.09.2014 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду м. Києва в іншому складі суду.

Так, у вказаній постанові судом касаційної інстанції викладено наступні висновки:

- судами не з'ясовано чи були підстави саме для дострокового повернення наданих ТОВ «Електросталь» кредитних коштів, враховуючи той факт, що присічним строком їх повернення, визначеним в самому кредитному договорі було 23.12.2013 р., в той час як ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з відповідним позовом тільки в серпні 2014 року;

- судами не було належним чином досліджено обставини збільшення базового розміру процентів та підстави для кожного окремого збільшення процентної ставки;

- ні місцевим, ні апеляційним господарськими судами взагалі не досліджувалася обставина укладення ТОВ «Електросталь» з ПАТ «Дельта Банк» договору про надання кредиту та його істотні умови, з'ясування чого прямо пов'язано з наявністю підстав для збільшення процентної ставки;

- суди попередніх інстанцій помилково не звернули увагу, що листом № 8162-1/1-2 від 01.11.2013 р. позивач вже збільшував розмір процентів за порушення підпункту 4.3.12.7. кредитного договору, що виключає повторне збільшення процентної ставки відповідно до умов договору;

- згідно з п. 1.3. кредитного договору виконання скаржником своїх зобов'язань за договором забезпечується іпотекою рухомого та нерухомого майна, яке належить ПАТ «Донецький металопрокатний завод», а також порукою останнього, проте судами не було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПАТ «Донецький металопрокатний завод», і взагалі не досліджувалося питання, чи може прийняте у даній справі рішення вплинути на його права та обов'язки та як саме.

Твердження заявника апеляційної скарги про те, що місцевий господарський суд помилково послався на вищезазначену постанову Вищого господарського суду України у контексті приписів ст. 35 ГПК України судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 111-7 ГПК України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Тобто, судом касаційної інстанції при прийнятті постанови від 18.02.2015 р. у справі № 910/16158/14 встановлено ряд порушень, допущених попередніми судовими інстанціями, що свідчить про недоведеність на теперішній час правомірності стягнення з ТОВ «Електросталь» заявленої ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості, зокрема і за тілом кредиту. Таким чином, в межах справи № 905/2130/17 станом на день вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом - 23.08.2017 р. існує спір про обґрунтованість стягнення з ТОВ «Електросталь» на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за позовом у справі № 910/16158/14.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали даної справи містять процесуальні документи у справах №905/3542/15, №909/547/15, №904/3542/15, з яких вбачається перебування на судовому розгляді вимог відповідача, як щодо стягнення суми тіла кредиту, так і відсотків за період 2014-2015р.р., за якими станом на 19.10.2017 р. відсутні відповідні рішення, які набрали законної сили.

Отже, на дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса (23.08.2017р.), є наявним спір щодо заявлених відповідачем коштів, правомірності виникнення зобов'язання з їх сплати, у зв'язку з чим заявлена банком сума боргу зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 01.09.2016р. по 01.06.2017р., яка складає 2 250 113,82дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.06.2017р. становить 59 201 248,39грн., не є безспірною.

Відтак, меморіальні ордери та банківські виписки з особових рахунків, які є неповними, не містять суми заборгованості за тілом кредиту та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, не відображають повний обсяг виконаних операцій та не містить посади і прізвища особи, підпис якої проставлений на них, що представлені нотаріусу у якості первинних бухгалтерських документів, не можуть підтверджувати безспірність вимог Банку.

Таким чином, на підтвердження безспірності своїх вимог ПАТ "ВТБ Банк" не було подано нотаріусу первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (належним чином оформлені платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати та фактично встановити, що розмір боргу позивача перед відповідачем, зазначений у виконавчому написі, є саме таким, як його нарахував відповідач, та є безспірним.

Посилання ПАТ «ВТБ Банк» в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду України від 20.05.2015 р. у справі № 6-158цс15 судовою колегією не приймаються до уваги, оскільки у справі, що переглядалася Верховним Судом України на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса не існувало спору щодо суми заборгованості позивача перед відповідачем по кредитному договору, тобто правовідносини у справі № 6-158цс15 та у справі, що наразі розглядається, є різними.

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову і визнання виконавчого напису від 23.08.2017 р. № 3616, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською Оленою Володимирівною, таким, що не підлягає виконанню, тому апеляційна скарга ПАТ «ВТБ Банк» задоволенню не підлягає.

Відносно клопотання ПАТ «ВТБ Банк» про скасування заходів забезпечення позову у справі № 905/2130/17 судова колегія дійшла висновку про його відхилення за необґрунтованістю, оскільки, як зазначено вище, у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «ВТБ Банк» Донецьким апеляційним господарським судом відмовлено.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на рішення господарського суду Донецької області від 19.10.2017 р. у справі № 905/2130/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 19.10.2017 р. у справі № 905/2130/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: О.І. Склярук

Е.В. Сгара