ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.12.2017 Справа № 905/2693/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Конько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Приватного акціонерного товариства ВФ Україна, м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Консалдінг ОСОБА_1, м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення заборгованості в розмірі 3648,36грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство ВФ Україна, м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Консалдінг ОСОБА_1, м. Маріуполь, Донецька область, Донецька область про стягнення заборгованості в розмірі 3648,36грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за договорами про надання послуг мобільного звязку №3028681/1.11298297 від 14.07.2005, №3028664/1.11298297 від 24.12.2004, внаслідок чого утворилась стягувана заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав: копії договорів про надання послуг мобільного звязку №3028681/1.11298297 від 14.07.2005, №3028664/1.11298297 від 24.12.2004; рахунки за телекомунікаційні послуги № від 30.11.2014, № від 31.12.2014, № від 31.01.2016, № від 29.02.2016; податкові накладні; претензію №С35/07 від 27.07.2016; розрахунок заборгованості; правоустановчі документи; довіреність на представника позивача; клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання 12.12.2017 не зявився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом своєчасного надсилання ухвали суду за адресою, зазначеною у позові та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, яка була отримана відповідачем.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а окремі ненадані позивачем та відповідачем документи та їх неявка у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33, 77 Господарського процесуального кодексу України, не вливають на таку кваліфікацію та не є підставою для відкладання розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

14.07.2005 та 24.12.2004 між Приватним акціонерним товариством «МТС Україна» (позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Консалтінг ОСОБА_1 (відповідач, замовник) були укладені договіри про надання послуг мобільного звязку №3028681/1.11298297, №3028664/1.11298297, за умовами п. 1.1 яких, UMC надає абоненту послуги мобільного звязку в межах України. Міжнародний телефонний звязок здійснюється з країнами, що визначаються за вибором оператора.

Згідно витягу Єдиного державного реєстру Приватне акціонерне товариство МТС Україна перейменовано на Приватне акціонерне товариство ВФ Україна.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 договорів, загальні умови укладення договору та надання послуг мобільного звязку в повному обсязі визначаються умовами (правилами) користування мережами мобільного звязку оператора, які є невідємною частиною договорів. Надання послуг за вказаними договорами починається після внесення абонентом на підставі відповідного рахунку оператора повної суми первинного авансу та його зарахування на особовий рахунок абонента.

Нарахування за надані послуги мобільного звязку здійснюються згідно з тарифами оператора. Розрахунковий період становить один календарний місяць. Кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента телефонами (п.3.1 договорів).

Відповідно до п.3.3 договорів, рахунки за надані послуги та авансові внески абонент сплачує готівкою, перерахуванням на поточний рахунок оператора або кредитною карткою в національній валюті України. За наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця наступного за розрахунковим, але в будь-якому випадку до моменту фактичного використання авансу.

Кількість та вартість послуг наданих абоненту за розрахунковий період, визначається відповідно до показників належних оператору технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості наданих послуг (3.5 договорів).

Згідно п. 4.5 договорів, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договорів згідно із законодавством України.

З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв'язку відповідачеві було присвоєно особовий рахунок №1.11298297. У подальшому, у зв'язку з переходом ПрАТ МТС Україна на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги), особовий рахунок абонента було замінено на № 35.

На виконання умов зазначених договорів позивач за період листопад грудень 2014, січень-лютий 2016, надав відповідачу послуги користування мережами мобільного звязку та тарифами оператора на суму 3648,36грн та відповідно до умов договорів виставляв рахунки-№ від 30.11.2014, № від 31.12.2014, № від 31.01.2016, № від 29.02.2016.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договорами про надання послуг мобільного звязку №3028681/1.11298297 від 14.07.2005, №3028664/1.11298297 від 24.12.2004, позивач звернувся до відповідача з претензією №С35/07 від 27.07.2016 про сплату заборгованості.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобовязань за договорами про надання послуг мобільного звязку №3028681/1.11298297 від 14.07.2005, №3028664/1.11298297 від 24.12.2004.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3 Господарського кодексу України регламентуються насамперед його положеннями, Цивільним кодексом України, Законом України Про телекомунікації та договорами про надання послуг мобільного звязку №3028681/1.11298297 від 14.07.2005, №3028664/1.11298297 від 24.12.2004.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг виконавець зобовязується за завданням замовника надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Статтею 68 Закону України "Про телекомунікації" визначено порядок розрахунків за телекомунікаційні послуги, а саме - передбачено, що розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються, зокрема, на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем.

У разі невикористання авансу протягом розрахункового періоду залишок суми коштів переноситься на наступний розрахунковий період, якщо інше не передбачено договором. Списання оператором або провайдером телекомунікацій залишку суми коштів абонента, в тому числі на свою користь, забороняється.

Статтею 33 Закону України "Про телекомунікації" передбачено, що споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема, виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Як зазначено вище, за умовами п.3.3 договорів рахунки за надані послуги та авансові внески абонент сплачує готівкою, перерахуванням на поточний рахунок оператора або кредитною карткою в національній валюті України. За наявності авансу рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця наступного за розрахунковим, але в будь-якому випадку до моменту фактичного використання авансу.

Дослідивши надані позивачем докази, судом встановлено, що позивач як оператор телекомунікаційних послуг у період листопад грудень 2014, січень-лютий 2016 надав відповідачу послуги на суму 3648,36грн.

Факт отримання телекомунікаційних послуг з боку відповідача на вказану суму не спростований.

Відповідач свої обовязки з оплати наданих послуг не виконав.

Таке неналежне виконання грошових зобовязань кваліфікується судом як їх порушення у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобовязання у розумінні ч. 1 ст. 612 цього кодексу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник у разі прострочення виконання грошових зобовязань має на вимогу кредитора сплатити заборгованість.

З огляду на дані норми права та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 3648,36грн.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства ВФ Україна, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Консалдінг ОСОБА_1, м. Маріуполь, Донецька область про стягнення заборгованості в розмірі 3648,36грн. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Консалдінг ОСОБА_1 (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, , р/р 9211, ОСОБА_2 Аваль, МФО380805) на користь Приватного акціонерного товариства ВФ Україна (87538, Донецька область, м. Маріуполь, пров. Перекопський, буд. 3-В, ) заборгованість у розмірі 3648,36грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 12.12.2017 проголошено повний текст рішення.

Суддя Я.О. Левшина