РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017Справа №910/19168/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО УКРАЇНА"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 6 875,10 грн.

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача не з'явився
від відповідача Гнатюк С.В. - представник за довіреністю № 01/738-46 від 29.12.16

У судовому засіданні 06.12.2017, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 6 875,10 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" на підставі договору страхування № 530510518.5 від 26.12.2015, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "Богдан", державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Chevrolet", державний номер НОМЕР_2, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована ТзДВ "СК "Альфа-Гарант", позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з останнього 6 875,10 грн. шкоди в порядку регресу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 порушено провадження у справі № 910/19168/17 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 06.12.2017.

17.11.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України на виконання вимог ухвали суду надійшли відомості щодо страхової компанії, якою видано Поліс №АК/0068105, цивільно-правова відповідальність якого водія застрахована за вказаним полісом, який автомобіль був застрахований за даним полісом та термін дії зазначеного полісу, ліміти відповідальності страховика та розмір франшизи.

05.12.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшла заява позивача про припинення провадження у справі у зв'язку зі сплатою відповідачем страхового відшкодування після звернення позивача з позовом до суду.

У судове засідання, призначене на 06.12.2017, з'явився представник відповідача, який надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що 24.11.2017 ним було сплачено на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 5 875,10 грн., що було зменшено на розмір франшизи, яка за полісом АК/0068105 складає 1000,00 грн.

Крім того, відповідач звертає увагу, що позивачем не було надано заяви про страхове відшкодування та не надано відповідачу документів, на підставі яких приймається рішення щодо виплати страхового відшкодування, тобто ТзДВ "СК "Альфа-Гарант" не мало жодних правових підстав для виплати страхового відшкодування в досудовому порядку, і взагалі не знало про існування будь-яких вимог позивача.

Таким чином, за твердженням відповідача, вказаний спір виник саме внаслідок неправомірних дій позивача, який не звернувся у встановленому ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» порядку до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, та позбавив можливості останнього врегулювати спір у досудовому порядку, у зв'язку з чим відповідач вважає, що судовий збір повинен бути покладений на позивача.

У судовому засіданні представник відповідача не заперечував щодо припинення провадження в частині сплаченої суми страхового відшкодування, а в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

26 грудня 2015 року за договором страхування № 530510518.5 ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" (далі - позивач) було застраховано автомобіль марки "Богдан", державний номер НОМЕР_1, страхувальником та вигодонабувачем за договором є ОСОБА_2.

З довідки № 321941 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 15.12.2016 в м. Дніпро по вул. Титова, 401 мала місце дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобілів "Chevrolet", державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_4 та "Богдан", державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, під його керуванням.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 18.01.2017 у справі № 204/8397/16-п.

16.12.2016 страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про випадок та із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно Рахунку № Б 148 від 16.12.2016, наданого ПП Баша Людмила Вікторівна, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Богдан", державний номер НОМЕР_1, склала 6 875,10 грн.

За страховим випадком - ДТП що сталась 15.12.2016 за участю застрахованого автомобіля "Богдан", державний номер НОМЕР_1, згідно складеного страхового акту 147068 від 19.12.2016 позивачем було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 6 875,10 грн., виплата якого підтверджується платіжним дорученням № 72 від 04.01.2017.

Частиною 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо страховик, здійснюючи страхове відшкодування, не може оцінити її загальний розмір у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У листі Верховного Суду України від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_4, який керував автомобілем "Chevrolet", державний номер НОМЕР_2, підтверджується постановою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 18.01.2017 у справі № 204/8397/16-п.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_4 як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АК/0068105), який діяв на момент вчинення ДТП та відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб - автомобіль "Chevrolet", державний номер НОМЕР_2, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 100 000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля "Богдан", державний номер НОМЕР_1, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування № 530510518.5 від 26.12.2015, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України № 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль "Богдан", державний номер НОМЕР_1.

В розумінні положень Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

За договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс АК/0068105) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн., таким чином з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування за мінусом франшизи у розмірі 5 875,10 грн. (6875,10 грн. - 1000,00 грн.).

Як встановлено судом, відповідачем до відзиву на позовну заяву було надано копію платіжного доручення № ID-100661 від 24.11.2017, з якого вбачається, що 24.11.2017 відповідачем було сплачено на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 5 875,10 грн.

Згідно п.1-1 ч.1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, оскільки факт наявності заборгованості в частині сплати страхового відшкодування в сумі 5 875,10 грн. у відповідача перед позивачем станом на момент винесення рішення спростовано, тому суд припиняє провадження у справі в цій частині заборгованості у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Судом також прийнято до уваги заяву позивача, у якій останній просив припинити провадження у справі у зв'язку зі сплатою відповідачем суми позовних вимог, однак, враховуючи, що позивачем при зверненні до суду було заявлено позовні вимоги на суму 6875,10 грн., то в частині вимог про стягнення страхового відшкодування у розмірі 1000,00 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи положення ст. 49 ГПК України, а також відсутність доказів звернення позивача до ТзДВ "СК "Альфа-Гарант" з заявою про страхове відшкодування, судом не встановлено факту виникнення спору в результаті неправомірності дії відповідача, у зв'язку з чим судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн. покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, ч.1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 5 875 грн. 10 коп.

2. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.12.2017

Суддя Пукшин Л.Г.