ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Справа № 911/248/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційні скарги 1. першого заступника прокурора Київської області; 2. Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України
на ухвалувід 16.05.2017 господарського суду Київської області
та постановувід 25.07.2017 Київського апеляційного господарського суду
у справі№ 911/248/16 господарського суду Київської області
за позовомпершого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України
до 1. товариства з обмеженою відповідальністю "Айсберг ЛТД-А", м. Антрацит Луганської області; 2. державного підприємства "Український карантинний розсадник", с. Мила Київської області;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова (Коваленко) О.М., м. Київ
про визнання векселів такими, що не підлягають оплаті, скасування протесту про неоплату векселя, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та зобов'язання повернути прості векселі
у межах справи№Б8/132-12 господарського суду Київської області
про банкрутстводержавного підприємства "Український карантинний розсадник"

в судовому засіданні взяли участь представники:

державного підприємства "Український карантинний розсадник" ГПУ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ТОВ "Айсберг ЛТД-А" Пилипенко В.В., ліквідатор; Клюге Л.М., посв.; Недиба О.О., Шитюк Н.М.., довір.; Лазько С.В., довір.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа №Б8/132-12 про банкрутство державного підприємства "Український карантинний розсадник".

Постановою господарського суду Київської області від 01.07.2014 визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора та інше.

У січні 2016 року перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі - позивач) звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Айсберг ЛТД-А" (далі - ТОВ "Айсберг ЛТД-А") та державного підприємства "Український карантинний розсадник" (ДП "Український карантинний розсадник", боржник) про визнання виданих 23.07.2012 простих векселів АА 2508134, АА 2508133 (далі - спірні векселі) такими, що не підлягають оплаті; скасування протесту про неоплатну векселя, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко О.М. від 14.08.2012 № 2192; визнання виконавчого напису, вчиненого нотаріусом Коваленко О.М. від 14.08.2012 № 2193 таким, що не підлягає виконанню; зобов'язання ТОВ "Айсберг ЛТД-А" повернути боржнику спірні векселі, як безпідставно набуте майно.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.05.2017 (суддя Наріжний С.Ю.) у справі №911/248/16 (розглянутої в межах справи про банкрутство боржника) у задоволенні позову відмовлено повністю з огляду на сплив встановленого ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) строку позовної давності для звернення позивача за захистом свого права.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2017 (судді: Доманська М.Л. - головуючий, Куксова В.В., Руденко М.А.) ухвалу суду першої інстанції від 16.05.2017 залишено без змін із тих же підстав.

Не погоджуючись із винесеними судовими рішеннями, перший заступник прокурора Київської області (далі - прокурор) та Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами

Вимоги касаційної скарги прокурора полягають у скасуванні зазначених судових рішень та прийнятті нового рішення про задоволення позову з підстав порушення та неправильного застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 261, 512, 520, 538 ЦК України, ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Прокурор зазначає, що строк позовної давності ним не порушений з підстав відсутності належних доказів обізнаності позивача з фактом видачі боржником спірних векселів саме 25.10.2012 з відповідного листа останнього.

Позивач у касаційній скарзі просить вищезазначені судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального права, зокрема ст.ст. 33, 35, 36 ГПК України

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, спірні векселі на загальну суму 9 млн. грн. видані ДП "Український карантинний розсадник" в якості оплати послуг переведення боргу відповідно до договору № 28/11/2008 від 28.11.2008 про відступлення права вимоги (укладеного між відкритим акціонерним товариством "Кіровоградський м'ясокомбінат" та ТОВ "Айсберг ЛТД - А") за договором про переведення боргу № 07/11-08 від 07.11.2008, укладеним між боржником та відкритим акціонерним товариством "Кіровоградський м'ясокомбінат".

Разом з тим ДП "Український карантинний розсадник" з грудня 2012 року перебуває в процедурі банкрутства № Б8/132-12, порушеній в порядку загальних норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за заявою ТОВ "Айсберг ЛТД - А" на підставі грошових вимог до боржника, підтверджених спірними векселями.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.12.2014 у справі № Б8/132-12 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, до якого включено і грошові вимоги ТОВ "Айсберг ЛТД - А" на суму 9 000 000 грн., які ґрунтуються на спірних векселях.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, встановив, що спірні векселі видані боржником, який є державним підприємством, без дозволу органу, уповноваженого управляти його майном - Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, що є підставою для визнання векселів такими, що не підлягають оплаті. Проте, на підставі відповідної заяви боржника, судом застосовано до заявлених позовних вимог наслідки пропуску встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. При встановленні дати, коли позивачу стало відомо про факт видачі спірних векселів, суди керувалися листом боржника від 24.10.2012 № 24/10/12-01, який отриманий позивачем 25.10.2012, тоді як даний позов заявлено прокурором лише 22.01.2016.

Проте при винесенні оскаржуваних судових рішень судами не враховано наступне.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (рішення від 20.09.2011 № 14902/04 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; рішення від 22.10.1996 № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

У ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України, зокрема відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом із тим частинами 1, 2, 4 статті 29 ГПК України встановлено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Таким чином, з огляду на зміст ст. 261 ЦК України, відлік строку позовної давності для звернення прокурора з даним позовом підлягає обчисленню від дня, коли позивач та/або прокурор довідалися або могли довідатися про порушення прав позивача.

У даному випадку при встановленні дати, коли позивач дізнався про факт видачі боржником спірних векселів, суди керувалися датою отримання першим листа боржника від 24.10.2012 № 24/10/12-01. Однак у той же час суди не врахували, що кредиторська заборгованість за спірними векселями з моменту їх видачі у будь-якому випадку повинна була бути відображена боржником у документах його фінансової звітності, зокрема балансі та звіті про фінансові результати. Отже, позивач, як орган управління боржника, міг дізнатись про факт видачі боржником спірних векселів, ознайомившись з документами його фінансової звітності у будь-який момент після видачі спірних векселів.

Зазначене свідчить, що в порушення вимог статей 32, 43 ГПК України у справі, яка розглядається, суди не встановили початку перебігу строку позовної давності, наявності чи відсутності поважних причин його пропуску, а отже суд касаційної інстанції з огляду приписи ст.ст. 1115, 1117 ГПК України позбавлений можливості зробити висновок про правильність застосування судами матеріальних норм про позовну давність.

Разом із тим за загальними вимогами норм процесуального права, передбаченими статтями 32- 34, 43, 82, 84 ГПК України, обов'язковим є встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню як такі, що винесені з порушенням норм процесуального права, а справа передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, належним чином встановити дату, з якої слід обчислювати перебіг строку позовної давності для звернення з даним позовом та розглянути справу з дотриманням норм чинного законодавства.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. 261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 41, 1115, 1117, 1119 - 11113, Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги першого заступника прокурора Київської області та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 16.05.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 у справі № 911/248/16 скасувати.

3. Справу №911/248/16 у цій частині передати на новий розгляд до господарського суду Київської області в іншому складі суду.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич