ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" грудня 2017 р.Справа № 916/2877/17

За позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, ) в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (65023, м. Одеса, вул. Коблевська, 39, )

до відповідача: Управління соціального захисту населення Великомихайлівської районної державної адміністрації (67100, Одеська обл., смт. Велика Михайлівка, вул. Леніна, 130, )

про стягнення суми заборгованості 61 826,01 грн.

Суддя Погребна К.Ф.

Представники:

Від позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 17.10.2017 № 2314);

Від відповідача - не з'явився.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Управління соціального захисту населення Великомихайлівської районної державної адміністрації (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 61 826,01 грн.

Ухвалою суду від 24.11.2017 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 13.12.2017.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 11, 509, 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 175, 193 Господарського кодексу України, статтю 63 Закону України «Про телекомунікації», обґрунтовані несплатою Відповідачем заборгованості за надані йому в період з січня 2016 року по грудень 2016 року телекомунікаційні послуги (користування телефоном) пільговій категорії громадян.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника до судового засідання. Надав заяву від 01.12.2017 № 01-38/2111 (вх. № 25743/17 від 04.12.2017) про розгляд справи без участі свого повноважного представника (а.с. 70).

04.12.2017 на адресу господарського суду Одеської області від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 01.12.2017 № 01-38/2110 (вх. № 25746/17 від 04.12.2017) (а.с. 71-73), в якому він просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та зазначає, що відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки місцевих бюджетів на здійснення державних програм соціального захисту проводяться за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам. Проте Законом України „Про Державний бюджет на 2016 рік не передбачено субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на видатки з відшкодування вищевказаних витрат за послуги з абонентської плати та встановлення квартирного телефону окремим категоріям громадян.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника Позивача, суд

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 р. № 295, інших законодавчих актів України.

Згідно із частиною третьою статті 63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 за № 295, телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гаранті їх соціального захисту", Закону України "Про статус і соціальній захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про охорону дитинства", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку.

Згідно із статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", виключно Законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг звязку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Так, судом зясовано, що на підставі статті 63 Закону України "Про телекомунікації" та вказаних Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг позивач надавав послуги звязку на пільгових умовах відповідним категоріям громадян, визначених вищевказаними законами.

З матеріалів справи вбачається, що у період з січня 2016 року по грудень 2016 року позивачем понесені витрати на надання пільг на послуги зв'язку означеній категорії громадян на загальну суму 61 826,01 грн., про що свідчать складені позивачем акти розрахунків між Одеською філією ПАТ "Укртелеком", які направлялись Управлінню соціального захисту населення Великомихайлівської районної державної адміністрації..

Відповідач не заперечує факт надання відповідачем послуг телефонного звязку пільговим категоріям громадян протягом січня-грудня 2016 року на загальну суму 61 826,01 грн., проте посилається на відсутність бюджетних призначень на 2016 рік на проведення відшкодування пільг за послуги звязку, у зв'язку з чим вважає, що акти позивача не підлягають оплаті.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду Одеської області з позовом за захистом своїх порушених прав.

Так, між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг зв'язку окремим категоріям споживачів на пільговій основі та відшкодування витрат за надані послуги розпорядником коштів.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Зі змісту підпункту „б пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України випливає, що до видатків місцевих бюджетів належать, в тому числі видатки на відшкодування вартості послуг звязку, наданих пільговим категоріям громадян, що проводяться за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 було затверджено "Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" та встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, пунктом 2 Постанови № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Згідно пункту 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Пунктом 5 Порядку № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема, безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Пунктом 6 Порядку № 256 органи районних держадміністрацій, виконкомів міських, рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі до 25 числа місяця, що настає за звітним, щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема, бездротового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

За ствердженнями позивача, на виконання вищенаведених вимог чинного законодавства позивачем щомісячно через канцелярію відповідача нарочно надавались акти звіряння. Відповідач в свою чергу відмовлявся їх приймати та підписувати, посилаючись на відсутність фінансування з державного бюджету за відповідною бюджетною програмою та неможливість здійснювати сплату компенсації за надані пільги. В подальшому позивачем вищезазначені документи надсилались повторно рекомендованим поштовим відправленням.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем листом від 20.06.2017 надавались акти звірки розрахунків між Одеською філії ПАТ „Укртелеком та Управлінням соціального захисту населення Великомихайлівкою районною державною адміністрацією за встановлення та користування телефоном, відповідно до яких сума заборгованості відповідача за січень 2016 р. по грудень 2016 р. становить 61 826,01 грн.(а.с. 15-26).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг населенню, в тому числі на оплату пільг з послуг зв'язку, зокрема бездротового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

З положень Постанови № 256 та Порядку вбачається, що обов'язок щодо розрахунку з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікації, які є постачальниками телекомунікаційних послуг (послуг електрозв'язку) покладено на головних розпорядників коштів місцевих бюджетів, тобто це органи державної виконавчої влади до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Враховуючи вищезазначене, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян, при цьому зобовязання сторін по даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання.

Таким чином, відповідно до пункту 3 Порядку № 256 Головним розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг у смт. Велика Михайлівка є Управління соціального захисту населення Великомихайлівської районної державної адміністрації, а отже на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови і Порядку № 256, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян має здійснюватися відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 61 826,01 грн. за період з січня по грудень 2016 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідним актами звірки розрахунків та розрахунками видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг. Щодо відсутності договірних відносин між сторонами суд зазначає, що чинне законодавство України не передбачає обов'язковості договірних відносин сторін на відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання.

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо відсутності бюджетного фінансування на проведення відшкодування за надані пільги з послуг звязку та оплату заборгованості. Адже відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобовязання зі сплати компенсації пільг, а посилання відповідача на те, що він не має бюджетних призначень щодо розпорядження бюджетними коштами на компенсацію пільг не звільняють його від обовязку сплатити цю компенсацію.

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, яка за статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" повинна застосовуватися судами разом з Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р. констатовано, зокрема, порушення національними судами пункту 1 статті 6 "Право на справедливий суд" Конвенції та статті 1 Першого протоколу №1 до Конвенції, та зазначено, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відтак, доводи відповідача неможливості виконання ним зобовязання з відшкодування наданих населенню пільг з послуг звязку за відсутності відповідних бюджетних призначень, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ „Укртелеком в особі Одеської філії обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, та рішення відбулось на користь позивача, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, слід віднести за рахунок відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов у повному обсязі.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Великомихайлівської районної державної адміністрації (67100, Одеська обл., смт. Велика Михайлівка, вул. Леніна, 130, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, ) в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (65023, м. Одеса, вул. Коблевська, 39, ) заборгованість в розмірі 61 826,01 грн. (шістдесят одна тисяча вісімсот двадцять шість гривень 01 коп.).

3. Стягнути з Управління соціального захисту населення Великомихайлівської районної державної адміністрації (67100, Одеська обл., смт. Велика Михайлівка, вул. Леніна, 130, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, ) в особі Одеської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (65023, м. Одеса, вул. Коблевська, 39, ) витрати на сплату судового збору у розмірі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.)

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 14 грудня 2017 р.

Суддя К.Ф. Погребна