ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017 року Справа № 904/7491/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.О. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Вечірко І.О.,

Секретар судового засідання Манчік О.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, юрисконсулт, довіреність №4 від 18.07.2017 р.;

від позивача: ОСОБА_2, головний бухгалтер, довіреність №6 від 15.08.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, представник, довіреність №58-01/2 від 01.09.2017 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина № 8 Міністерства охорони здоров`я України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2017 у справі № 904/7491/17

за позовом Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина № 8 Міністерства охорони здоров`я України"

до Державного підприємства "СМОЛИ"

про стягнення за договором №ПП-02-2015/18 від 12.03.2015 про надання медичних послуг по періодичним профілактичним медичним оглядам працівників окремих професій, виробництв та організацій

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2017 року (суддя: Петренко І.В.) в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить позов задовольнити.

В апеляційній скарзі скаржник зазначив, що відсутність актів виконаних робіт на спірну суму не звільняє відповідача від оплати фактично наданих послуг.

Також скаржник послався на те, що договірна назва акту наданих послуг у тексті п.4.1. договору викладена некоректно, оскільки сторони мали на увазі саме заключний акт остаточний розрахунок.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 06.12.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 12.03.2015 між Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина №8 Міністерства охорони здоров'я України" (далі по тексту - позивач, виконавець) та Державним підприємством "Смоли" (далі по тексту - відповідач, замовник) укладено договір №ПП-02-2015/18 про надання медичних послуг по періодичним профілактичним медичним оглядам працівників окремих професій, виробництв та організацій (далі по тексту - договір), відповідно до пункту 1.1 умов якого виконавець зобов'язується провести якісно медичний огляд працівників "замовника", підлягаючих обов'язковому періодичному медичному огляду, згідно графіку ДЗ "СМСЧ №8 МОЗ України", погодженого з замовником та проводити попередній медичний огляд згідно його заявок, а замовник зобов'язується прийняти надані послуги з медичних оглядів та сплатити їх вартість, на умовах договору, згідно з Прейскурантом цін (Додаток 1), який є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 1.2 договору визначено, що обсяг, ціна кожного медичного огляду визначається у відповідності до Прейскуранту цін та з урахуванням конкретного обсягу медичного огляду.

Обсяги проведення медичних оглядів можуть бути зменшені виконавцем залежно від реального фінансування видатків (пункт 1.3 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору оплата наданих медичних оглядів позабюджетному замовнику, а також замовнику, що знаходиться у процедурі відновлення платоспроможності (банкрутстві), здійснюється замовником щомісячно в режимі "аванс-кінцевий розрахунок" Аванс проводиться в поточному місяці у розмірі до 50% місячного фінансування, узгодженого між виконавцем та замовником. Остаточний розрахунок проводиться протягом семи робочих днів після підписання Акту здачі-приймання наданих послуг.

Зобов'язання виконавця в частині кількості та вартості фактично наданих послуг замовнику вважаються виконаними з моменту підписання Акту здачі-приймання наданих послуг за договором (пункт 5.4 договору).

Цей договір набирає чинності з дня підписання договору і діє до 31.12.2015 (пункт 10.1 договору).

08.07.2015 між сторонами підписано додаткову угоду №1 в якій сторони домовилися викласти пункт 3.1 договору в наступній редакції: "Ціна договору є договірною, визначається сторонами з урахуванням кількості оглянутих осіб і Прейскурантної ціни конкретної послуги (Додаток №1) та становить 66900,82грн. без ПДВ".

17.07.2015, на підставі рахунку №72 (а.с.13), акту виконаних робіт від 17.07.2015, платіжним дорученням №1406 відповідач перерахував позивачу 20000,00грн. за надані у липні медичні послуги.

13.11.2015 за результатами надання медичних послуг сторонами складено "Заключний акт за результатами періодичного медичного огляду працівників" згідно якого позивачем оглянуто 340 осіб - працівників відповідача.

У грудні 2015 року сторонами було підписано акт виконаних робіт про здійснений у вересні 2015 року позивачем медичний огляд працівників відповідача на суму 14498,58грн., які перераховано відповідачем на рахунок позивача 06.05.2016 платіжним дорученням №729 на підставі рахунку позивача №102 (а.с.14).

06.12.2016 позивачем було складено та надано відповідачу для оплати за надані медичні послуги у 2015 році рахунок №131 на суму 29048,94грн. без ПДВ.

Вказаний рахунок був залишений відповідачем без оплати, що і стало підставою для звернення з позовом до суду про стягнення, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, 32367,37грн. основного боргу; 1617,45грн. трьох відсотків річних; 6570,58грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов'язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

В якості доказу наданих послуг позивачем було надано довідку №09 від 12.12.2016 Департаменту охорони здоров'я та соціальної політики, згідно якої при співставленні первинних документів, а саме: договорів з юридичними особами та доданих до них рахунків, журналів обліку проведених медичних оглядів виявлено, що виконання послуг по державному підприємству "Смоли" не відповідає даним бухгалтерського обліку. Перевіркою було встановлено, що в 2015 році виконано послуг на суму 63547,52грн., а надійшло коштів по актам виконаних робіт на суму 34498,58грн.

Господарський суд обгрунтовано зазначив, що згідно позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 22.01.2013 №3-69гс13, виявлені внутрішньою ревізією порушення не можуть впливати на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Така довідка є результатом тлумачення третьою особою змісту правовідносин, що існували між сторонами, та нормативно-правових актів, які застосовуються до даних правовідносин. Крім того, висновками довідки зафіксовано порушення саме позивачем, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Підпунктом 6.3.2 пункту 6.3 договору визначено, що щомісяця, з дня початку надання послуг, виконавець зобов'язаний надавати замовнику інформацію про кількість та вартість фактично наданих послуг працівникам підприємств згідно з Переліком фактично наданих послуг за відповідний період та Акт здачі-приймання наданих послуг за договором за відповідний період.

Згідно п. 5.3. договору у разі виявлення недостовірних даних в акті здачі-приймання наданих послуг за договором та документах, що засвідчують кількість та вартість фактично наданих послуг, уповноваженими представниками сторін складається і підписується акт про виявлені недостовірні дані.

Доказів існування такого акту позивач не надав, згідно підписаних у відповідності до п.5.4. актів здачі-приймання наданих послуг за договором ціна послуг становить 34498,58грн.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що згідно матеріалів справи належно підтвердженою сумою наданих послуг є: рахунок №72 від 17.07.2015 на суму 20000,00грн. та рахунок №12 від грудня 2015 року на суму14498,58грн.; підписаний сторонами акт виконаних робіт від 17.07.2015 на суму 20000,00грн. та акт виконаних робіт від грудня 2015року на суму 14498,58грн.

Необґрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що відсутність підписаних сторонами актів виконаних робіт на спірну суму не звільняє відповідача від оплати фактично наданих послуг.

Складання актів звірки взаєморозрахунків позивачем станом на 01.01.2017р. та на 01.09.2017р. в односторонньому порядку та виставлення рахунку не свідчить про розмір наданих послуг. Апеляційний суд враховує, що додаток №1 до договору (а.с. 120): «Прейскурант на платні медичні послуги, що надає ДЗ»СМСЧ-* МОЗ України» по медичним оглядам» не підписано сторонами в установленому законом порядку, а тому він не може слугувати підставою для обчислення розміру заборгованості відповідача.

При вирішенні спору господарський суд обґрунтовано виходив з вказаноих вище актів виконаних робіт та виставлених згідно з ними рахунків.

Таким чином, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції повно зясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 103 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина №8 Міністерства охорони здоров`я України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2017 у справі № 904/7491/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя С.Г. Антонік

Суддя І.О. Вечірко

Повний текст постанови складено та підписано 11.12.2017р.

з оригіналом згідно

пом.судді Н.В. Марунич

11.12.17