ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.12.2017 р. Справа № 914/81/17

Суддя господарського суду Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: ОСОБА_1, м.Кам'янка-Бузька Львівської області

до відповідача: Кам'янка-Бузьке районне товариство мисливців та рибалок ТМР "Крижень", м.Кам'янка-Бузька Львівської області

про визнання окремих положень статуту недійсними та скасування

Суддя Кітаєва С.Б.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: Піско Б.Й. - представник (довіреність в матеріалах справи).

Суть спору: на розгляді господарського суду Львівської області (суддя Щигельська О.І.) перебувала справа за позовом ОСОБА_1, м.Кам'янка-Бузька Львівської області до «Кам'янка-Бузьке районне товариство мисливців та рибалок ТМР «Крижень», м.Кам'янка-Бузька Львівської області про визнання окремих положень статуту недійсними та скасування.

Постановою Вищого господарського суду України від 02 листопада 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Господарського суду Львівської області від 20.02.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 08.06.2017 у справі №914/81/17 скасовано. Справу №914/81/17 передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2017 року визначено суддю Кітаєву С.Б. для нового розгляду справи №914/81/17.

Ухвалою суду від 21.11.2017р. справу прийнято до розгляду в новому складі суду і призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.12.2017р.

06.12.2017р. за вх.№41503/17 позивач подав пояснення по суті спору з врахуванням постанови Вищого господарського суду України від 02.11.2017р., згідно якого просить задовольнити клопотання відповідача про припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, яке судом прийнято та приєднано до матеріалів справи.

06.12.2017р. за вх.№41502/17 відповідач подав клопотання про припинення провадження у справі, зокрема, просить суд провадження у справі припинити на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки на позачерговій конференції «Кам'янка-Бузького районного товариства мисливців та рибалок ТМР «Крижень» 25.06.2017р. було прийнято нову редакцію статуту, відтак оскаржувана редакція статуту від 02.08.2015р. втратила чинність з моменту проведення державної реєстрації змін до статуту.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 06.12.2017р. забезпечив, надав усні пояснення по суті спору, клопотання відповідача підтримав повністю та просив суд провадження у справі припинити.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 06.12.2017р. забезпечив, подане клопотання про припинення провадження підтримав повністю з підстав викладених у клопотанні.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності у відповідності до ст.43 ГПК України, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, судом встановлено.

Рішенням господарського суду Львівської області (суддя Щигельська О.І.) від 20.02.2017р. позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано недійсними окремі положення Статуту громадської організації «Кам'янка-Бузьке районне товариство мисливців та рибалок ТМР «Крижень» (), затвердженого рішенням звітно-виборчої конференції ТМР «Крижень» від 02.08.2015р., протокол №43, а саме: п.п.4.3 п.4 Статуту в частині «загальними зборами первинної організації (низового колективу)» та «з наступним затвердженням Ради Товариства»; п.п.4.6 п.4 Статуту в частині «у Низових колективах»; абз.16 п.п.4.7 п.4 Статуту; абз.3 п.п.4.8 п.4 Статуту в частині «Виконкому Товариства»; п.п.4.12 п.4 в частині «порушення п.п. 4.9, 4.10 Статуту»; п.п.4.13 п.4 Статуту в частині «до Низового колективу з подальшим розглядом Радою Товариства, яка приймає рішення про виключення»; п.п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 п.5 Статуту; п.п. 5.5 п.5 Статуту в частині: а) «або таємним»; в) «за пропозицією Ради Товариства», «таємним»; є) «за поданням Ради Товариства»; р) «за поданням Ради»; п.п.5.8 п.5 Статуту, в частині: є), м), н), о); абз.2 «Рада має такий склад: «Голова Ради», «Голова Президії», «Засновники Товариства», «Голови низових колективів»; «Голова Ради, який обирається Радою на час повноважень Ради, скликає та веде засідання Ради, веде контроль за дотриманням та виконанням рішень Ради»; абз.3 «Для керівництва поточною роботою Рада обирає строком на 5 років, з числа членів Ради робочу Президію Ради Товариства у складі голови, заступника, секретаря та головного бухгалтера і старшого єгера. Будь-який член Ради має право брати участь в засіданні Президії з правом голосу. Засідання Президії скликаються міру необхідності, але не рідше одного разу в місяць. Її обов'язки і права визначаються Радою і регламентуються окремим Положенням»; абз.2 п.п.5.9 п.5 Статуту в частині «Ради», «про що приймається відповідне рішення Ради», « 2/3 голосів від загальної кількості членів Ради»; абз.14 п.п.5.9 п.5 Статуту в частині «Радою»; абз.6 п.п.8.3. п.8 Статуту; абз.5 п.п.8.5. п.8 Статуту. Вказане рішення постановою Львівського апеляційного господарського суду від 08.06.2017р. залишено без змін.

Проте, Постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2017р. рішення господарського суду Львівської області від 20.02.2017р. скасовано, а справу №914/81/17 передано до господарського суду Львівської області на новий розгляд.

Скасовуючи зазначені рішення судів, Вищий господарський суд України у постанові від 02.11.2017р. зазначив, що відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (ст. 12 ГПК України).

Приписами статей 1, 41, 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства; і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам").

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України "Про громадські об'єднання" громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Громадською організацією є громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Громадське об'єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об'єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку (ч. 5 ст. 1 Закону).

Як передбачено ч.ч. 1, 6 ст. 3 Закону України "Про громадські об'єднання", громадські об'єднання утворюються і діють, зокрема, на принципі відсутності майнового інтересу їх членів (учасників).

Відсутність майнового інтересу передбачає, що члени (учасники) громадського об'єднання не мають права на частку майна громадського об'єднання та не відповідають за його зобов'язаннями. Доходи або майно (активи) громадського об'єднання не підлягають розподілу між його членами (учасниками) і не можуть використовуватися для вигоди будь-якого окремого члена (учасника) громадського об'єднання, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи).

Так, відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про громадські об'єднання" у разі саморозпуску громадського об'єднання його майно та кошти після задоволення вимог кредиторів передаються за рішенням такого об'єднання на статутні або благодійні цілі іншому (кільком іншим) громадському об'єднанню, а в разі неприйняття такого рішення - зараховуються відповідно до закону до державного або місцевого бюджету.

Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону України "Про громадські об'єднання" вищий орган управління, який прийняв рішення про саморозпуск громадського об'єднання, створює ліквідаційну комісію або доручає керівному органу здійснювати повноваження ліквідаційної комісії для проведення припинення громадського об'єднання як юридичної особи, а також приймає рішення щодо використання коштів та майна громадського об'єднання після його ліквідації відповідно до статуту.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарським судам підвідомчі зокрема справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов'язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ, що виникають із корпоративних відносин, слід керуватися поняттям корпоративних прав, наведеним у ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України, відповідно до якої корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Отже, при вирішенні питання про підвідомчість спору у цій справі, господарські суди повинні були дослідити норми закону, що регулює діяльність громадських організацій, та зміст статуту такої юридичної особи, з'ясувати права та обов'язки учасників об'єднання, зміст правовідносин між ними та визначитись з урахуванням цього із наявністю у позивача корпоративних прав та наявністю корпоративних відносин між учасником та об'єднанням, що є передумовою для звернення із позовом до господарського суду.

Відтак, зважаючи на вищевказану постанову Вищого господарського суду України, при винесенні ухвали суд керувався наступним.

Як вбачається з п.1.2 статуту громадської організації Кам'янка-Бузького районного товариства мисливців та рибалок ТМР «Крижень» (в редакції від 02.08.2015р.) товариство є добровільним громадським об'єднанням, заснованим на індивідуальному членстві, створеним на основі єдності інтересів для спільної реалізації мети діяльності Товариства, визначеної цим статутом.

Відповідно до п. 1.3 Статуту, товариство створене і діє на основі добровільності, рівноправності його членів, самоврядування, законності та гласності. Основною метою товариства є: задоволення, захист та реалізація законних прав та інтересів його членів, для рекреації; сприяння мисливству, аматорському та спортивному рибальству, активному розвитку мисливства та рибальства, охороні, відтворенню, збереженню природи; забезпечення охорони, раціональному використанню природних багатств річок, водойм, лісів та їх рекреаційного потенціалу; вихованню жителів району як цивілізованих природо користувачів (п.2.1. Статуту). Метою товариства не є отримання прибутку (п.2.2 Статуту).

Як визначено статтею 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім, спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

9) справи у спорах, підвідомчих господарським судам, щодо порушення прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет.

При цьому, стаття 12 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік справ, підвідомчих господарським судам України, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Як слідує із ч.1 ст.167 Господарського кодексу України, корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 30.03.2016р., де зазначено, що право звернення до господарського суду з позовом мають юридичні особи, які здійснюють підприємницьку діяльність пов'язану із отриманням прибутку.

З огляду на приписи ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Зокрема, у п.3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011р. роз'яснено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Окрім цього, господарським судам також підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин, - спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи.

Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними: актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо. Про це, зокрема, зазначено у п.3.2 вказаної вище Постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, статуту громадської організації «Кам'янка-Бузьке районне товариство мисливців та рибалок ТМР «Крижень», основною метою товариства не є отримання прибутку, а тому вимога позивача про визнання окремих положень статуту недійсними та їх скасування, виходить за межі підвідомчості, встановленої ст.12 Господарського процесуального кодексу України, відтак, суд приходить до висновку що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.п.4.2, 4.2.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. роз'яснено, що провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК України, якщо при розгляді справи буде встановлено, що справа зі спору непідвідомча господарському суду.

Окрім цього, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до положень п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», передбачено повернення ухвалою суду сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила, в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.80, ст.86 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі припинити.

Суддя Кітаєва С.Б.