РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017Справа №910/19611/17

За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем -Агро»

про визнання статуту недійсним

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю від 20.03.2017 року;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Громадянин Канади ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Унірем-Агро" про визнання недійсним Статуту товариства, зареєстрованого в Єдиному державному реєстрі 10.01.2006 року за № 4000041.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на той факт встановлення рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2017 року у справі № 910/9980/17 невідповідності рішення загальних зборів учасників товариства від 12.12.2015 року, оформленого протоколом № 3, яким було затверджено внесення нову редакцію Статуту товариства, приписам чинного законодавства як такого, що порушує права позивача як учасника товариства, в зв'язку з чим оскаржуваний Статут підлягає скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/19611/17 та призначено її розгляд на 29.11.2017 року.

В судове засідання 29.11.2017 року з'явився уповноважений представник позивача.

Уповноважений представник відповідача у вказане судове засідання не з'явився.

28.11.2017 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання б/н від 28.11.2017 року, в якому відповідач повідомляє про неможливість забезпечити участь представника ТОВ «Унірем-Агро» в судовому засіданні 29.11.2017 року та просить суд здійснити розгляд справи без участі представника товариства. Клопотання судом долучено до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог, окрім наявних у матеріалах справи, на час проведення судового засідання 29.11.2017 року позивачем суду не надано.

У відповідності до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Провадження у справі порушено ухвалою від 13.11.2017 року, що свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду справи, подання суду відзиву на позов, доказів в обґрунтування своєї позиції, в разі їх наявності.

За таких обставин, суд доходить висновку, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, в зв'язку з чим за відсутності заперечень представника позивача вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та здійснити розгляд справи без участі представника ТОВ «Унірем-Агро»» за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 29.11.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 29.11.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 12 ГПК України до підвідомчості господарським судам України віднесено справи з корпоративних спорів, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами; під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Порядок створення та управління товариством, відносини учасників між собою та з товариством, правовий статус учасників та самого господарського товариства, яким є товариство з обмеженою відповідальністю, визначаються й регулюються, зокрема, § 1 глави 8 Цивільного кодексу України, главами 7, 9 Господарського кодексу України, Законом України „Про господарські товариства" тощо.

Відповідно до статті 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Згідно частин 1 та 2 статті 83 Цивільного кодексу України юридична особа може створюватися у формі, зокрема, товариства, яким є організація, створена шляхом об'єднання осіб (учасників) які мають право участі у цьому товаристві.

За правилами частини 4 статті 87 ЦК України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. Згідно частини 3 статті 83 ГК України господарське товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації.

Як свідчать матеріали справи та встановлено Господарським судом міста Києва під час розгляду справи № 910/9980/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, рішенням в якій від 10.10.2017 року (набрало законної сили 07.11.2017 року) задоволено позовні вимоги частково та визнано недійсними рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро», оформлене протоколом №3 від 12.12.2005 р., та рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро», оформлене протоколом №5 від 14.12.2007 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро» зареєстроване 12.02.2001 р.

18.07.2005 р. ОСОБА_1 став учасником (іноземним інвестором) Товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро» (код ЄДРПОУ - 31329842) із часткою в статутному капіталі товариства 51% голосів, ОСОБА_1 обрано Головою ТОВ «Унірем-Агро» терміном на 5 років.

Як зазначено позивачем в позовній заяві та в рішенні суду у справі № 910/910/9980/17, згідно інформаційного повідомлення № 1312-1-1-0273 від 06.12.2005 р. ОСОБА_1 вніс до статутного капіталу відповідача 479 898,00 дол. США.

Рішеннями зборів учасників ТОВ "Унірем -Агро", оформленими протоколом №3 від 12.12.2005 р., копія якого наявна в матеріалах справи, вирішено збільшити розмір статутного капіталу відповідача до 39 678 562,00 грн. або 7 857 140,00 доларів США за рахунок внесків учасників та визначено, що позивач володіє 51% голосів, а його внесок до статутного капіталу складає 27 775 000,00 грн. або 5 500 000,00 доларів США (70%).

Окрім того, вказаним рішенням загальних зборів товариства здійснено перерозподіл розмір часток інших учасників товариства та затверджено нову редакцію Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем - Агро».

Натомість, як зауважує позивач в позовній заяві, згідно п. 4.10 Статуту ТОВ "Унірем-Агро" в попередній редакції від 06.10.2005 року, який зареєстрований 13.10.2005 року за № 3000041, учасники Товариства володіють наступною кількістю голосів: ОСОБА_1 - 51%; ОСОБА_4 - 40%; ОСОБА_5 - 9%. Розмір вкладу ОСОБА_1 у грошовому виразі складав 780 000,00 дол. США до голосування 12.12.2005 року.

При цьому оскільки зважаючи на частку голосів позивача станом на дати проведення зборів учасників - 12.12.2005 р. та 14.12.2007 р., загальними зборами були прийняті рішення, оформлені протоколами №3 та №5, за відсутності кворуму для проведення загальних зборів та прийняття відповідних рішень, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними рішень зборів учасників відповідача, оформленні протоколами №3 від 12.12.2005 р. та №5 від 14.12.2007 р. були визнані обґрунтованими та вказані рішення, оформлені протоколами загальних зборів учасників товариства, зокрема, рішення від 12.12.2005 року, оформлене протоколом № 3 від 12.12.2005 року, визнано недійсними.

Також у справі № 910/9980/17 за результатами дослідження доказів, зокрема, наданої Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією копій матеріалів реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро», судом встановлено, що вказані матеріали не містять спірного протоколу №3 від 28.12.2005 р. зборів учасників товариства, отже суд дійшов висновку про недоведеність ОСОБА_1 станом на 10.10.2017 факту скликання та проведення 28.12.2005 р. зборів учасників ТОВ «Унірем-Агро».

У відповідності до частини 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Аналогічна положення знайшли своє відображення в пункті 2.6 Постанови № 18, згідно якої не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

За таких обставин суд вважає встановленим вищезазначеним рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2017 року у справ/і № 910/9980/17, яке набрало законної сили 07.11.2017 року, факт прийняття загальними зборами учасників ТОВ «Унірем -Агро» рішення, оформленого протоколом № 3 від 12.12.2005 року, за відсутності кворуму для проведення загальних зборів та прийняття відповідних рішень, зокрема, затвердження нової редакції Статуту товариства, тобто з порушенням приписів чинного законодавства. При цьому вказані факти відповідно до норм ГПК та роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України є преюдиційними і доказування не потребують.

Таким чином, позивач зазначає, що підставами для визнання недійсною редакції Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем - Агро», затвердженої протоколом загальних зборів від № від 12.12.2005 року є той факт, що зміни до Статуту товариства були внесені на підставі оформленого протоколом рішення учасників, яке в подальшому в зв'язку з порушенням прав та законних інтересів позивача, допущенних при прийнятті рішення та затвердженні Статуту, було визнано недійсним в судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 50 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. Відповідно до ст. 4 вказаного Закону товариство з обмеженою відповідальністю створюється і діє на підставі статуту.

Відповідно до ст. 145 Цивільного кодексу України, приписи якої кореспондуються зі ст. 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є збори учасників, які складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Статтею 59 Закону України "Про господарські товариства" визначено компетенцію вищого органу товариства з обмеженою відповідальністю - зборів учасників товариства.

За змістом ст. 143 ЦК України та ст. 82 ГК України установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут. Установчі документи господарського товариства повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, склад і компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, з яких необхідна одностайність або кваліфікована більшість голосів, інші відомості, передбачені статтею 57 цього Кодексу. Статут товариства з обмеженою відповідальністю також повинен містити відомості про розмір часток кожного з учасників, розмір, склад та порядок внесення ними вкладів.

Так згідно матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро» є самостійним господарюючим суб'єктом та діє на підставі Статуту, затвердженого протоколом № 3 від 12.12.2005 р. загальних зборів учасників.

В свою чергу доказів наявності рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро», оформленого протоколом № 3 від 28.12.2005 року, як зазначено в тексті оскаржуваної редакції Статуту, матеріали справи не містять.

Наразі під час розгляду справи № 910/9980/17 Господарським судом міста Києва сторонами також не було надано суду рішення зборів учасників, оформленого протоколом № 3 та датованого 28.12.2005 року.

Таким чином, за висновками суду, фактичні зміни до спірного Статуту ТОВ «Унірем - Агро» були внесені рішенням загальних зборів учасників товариства, оформленим протоколом № 3 від 12.12.2005 року, яке в подальшому було визнано недійсним рішенням суду від 10.10.2017 року у справі № 910/9980/17.

Як зазначено в пункті п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", статут юридичної особи за змістом частини другої статті 20 ГК є актом, який визначає правовий статус юридичної особи, оскільки він містить норми, обов'язкові для учасників товариства, його посадових осіб та інших працівників, а також визначає порядок затвердження та внесення змін до статуту. Підставами для визнання акта, в тому числі статуту, недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Статут не є одностороннім правочином, оскільки затверджується (змінюється) загальними зборами учасників (засновників, акціонерів), які не є ні суб'єктом права, ні органом, який здійснює представництво товариства. Не є статут і договором, тому що затверджується (змінюється) не за домовленістю всіх учасників (засновників, акціонерів) товариства, а більшістю голосів акціонерів чи простою більшістю голосів учасників товариства (статті 42, 59 Закону про господарські товариства). У зв'язку з цим при вирішенні спорів щодо визнання статуту недійсним не застосовуються норми, які регламентують недійсність правочинів.

Також згідно п. 5.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 року № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» (далі - Постанова № 4) під час розгляду справ про визнання недійсними установчих документів господарським судам слід виходити з того, що статут є локальним нормативним актом, а не правочином, тому до нього не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину.

За приписами п. 2.1 Постанови № 4 господарським судам під час вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин, слід враховувати приписи статті 1 ГПК України та з'ясовувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного права або законного інтересу у правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи вiдсутнiсть факту їх порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищенаведені обставини, враховуючи визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Унірем -Агро», оформлених протоколом № 3 від 12.12.2005 року щодо затвердження нової редакції Статуту, недійсними є, відповідно, зміни до установчих документів ТОВ «Унірем-Агро» - статуту, внесені на підставі такого рішення шляхом викладення Статуту у новій редакції з порушенням порядку проведення загальних зборів учасників, порушує права та законні інтереси позивача, а отже позовні вимоги про визнання недійним Статуту ТОВ «Унірем-Агро» в редакції, затвердженій загальними зборами учасників ТОВ «Унірем-Агро» (протокол № 3 від 12.12.2005 року) підлягає задоволенню.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 75, 49, 82 - 85, 116 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним Статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро» (), державну реєстрацію якого було проведено 10.01.2016 року за №4000041.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Унірем-Агро» (04071, м.Київ, вул. Дарвіна, 3 кв. 6/1, ) на користь ОСОБА_1 (01025, АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 13.12.2017 року.