РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017Справа №910/14829/17

За позовомПідприємства «Сантех Світ» з іноземною інвестицією
до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»
провизнання недійсним договору застави та додаткових договорів

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачане з'явився
від відповідачаСоботник Р.В. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Підприємство «Гассіб» з іноземною інвестицією звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» про визнання недійсним договору застави товарів в обороті з нежнижувальним залишком №06/12 від 27.02.2012 та додаткових договорів №1 від 22.08.2012, №2 від 13.09.2012, №3 від 21.12.2012, №4 від 31.01.2013, №5 від 27.08.2013, №6 від 20.12.2013, №7 від 30.01.2014, №8 від 21.08.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що директор Підприємства «Гассіб» з іноземною інвестицією не мав необхідного обсягу повноважень для укладення та підписання даного договору застави та договорів про внесення змін до нього, а власне Підприємством «Гассіб» з іноземною інвестицією не було вчинено дій, які б свідчили про подальше схвалення даних правочинів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/14829/17 та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 розгляд справи було відкладено на 18.10.2017.

18.10.2017 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, в якому позивач, зокрема, повідомляє суд, що за рішенням зборів засновників найменування позивача було змінено на Підприємство «Сантех Світ» з іноземною інвестицією (на підтвердження чого надано витяг є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), що враховано судом при подальшому розгляді справи.

В судовому засіданні 18.10.2017 представник позивача підтримав раніше подану заяву про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на зміну власника майна, що є предметом спірного договору застави, а саме: на сантехніку, керамічну плитку, аксесуари до ванних кімнат в асортименті, що обліковуються на балансі підприємства і знаходиться на складі за адресою: м.Вінниця, вул. Гонти, 37, в приміщенні №1-30 виробничо-складське приміщення, площею 8062,3 кв.м.

Відповідно до положень ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Проте, належних та допустимих доказів існування обставин, з якими положеннями ст. 66 Господарського процесуального кодексу України пов'язують можливість вжиття заходів до забезпечення позову, позивачем суду не подано, а тому заява позивача про забезпечення позову залишена судом без задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 за клопотанням позивача продовжено строк вирішення спору у справі №910/14829/17 на 15 днів, а в судовому засіданні 15.11.2017 оголошено перерву до 28.11.2017.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначає, що підписанню кредитного договору та договору застави товарів в оброті передувало засідання чергової загальної асамблеї компанії «Меркурі Трейдинг Компані» від 11.03.2010, на якому власники компанії вирішили надати згоду на отримання підприємством «Гассіб» кредиту на суму до 20 млн. Євро та уповноважили директора підприємства «Гассіб» самостійно визначати всі істотні умови кредитних угод та угод щодо забезпечення та підписати всі необхідні документи. Крім того, підписанню кредитного договору та договору застави автотранспортних засобів передувало засідання чергової загальної асамблеї компанії «Гассіб лімітед» s.a.r.l. від 17.03.2010, на якому власники компанії вирішили надати згоду на отримання позивачем кредиту на суму до 20 млн Євро та уповноважили директора підприємства самостійно визначати всі істотні умови кредитних угод та угод щодо забезпечення та підписати всі необхідні документи.

Також у відзиві на позовну заяву позивачем заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо заявлених позивачем вимог.

Представники позивача в судове засідання, призначене на 28.11.2017, не з'явилися.

Оскільки позивача належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, справа розглядається за наявними в ній документами.

Судом розглянуто та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, поданого 18.10.2017, оскільки вказане клопотання не відповідає вимогам ст. 38 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.02.2012 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (заставодержатель) та Підприємством «Гассіб» з іноземною інвестицією (заставодавець) було укладено договір застави товарів в обороті з незнижувальним залишком №06/12 (надалі - Договір застави).

Відповідно до п. 1.1 Договору заставодавець з метою забезпечення своїх зобов'язань, що випливають з генерального кредитного договору №06/12 від 27.02.2012 та укладеного в його рамках кредитного договору №06/12-1 від 27.02.2012, кредитного договору №597/07-5 від 16.09.2011, укладеного в рамках генерального кредитного договору №597/07 від 06.07.2007. кредитного договору №19/11 від 12.05.2011 (далі - кредитні договори), за умовами якого заставодавець зобов'язаний повернути заставодержателю:

- в строк до 25.12.2012 кредит в сумі 3100000,00 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитом з розрахунку 12% річних, у разі несвоєчасного повернення простроченої суми кредиту, повернути прострочену суму з урахуванням індексу інфляції та сплатою 19,75% річних від простроченої суми кредиту;

- в строк до 14.09.2012 кредит в сумі 418250,00 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитом з розрахунку 11,2% річних, у разі несвоєчасного повернення простроченої суми кредиту, повернути прострочену суму з урахуванням індексу інфляції та сплатою 18,95% річних від простроченої суми кредиту;

- в строк до 31.10.2012 кредит в сумі 485000,00 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитом з розрахунку 11% річних, у разі несвоєчасного повернення простроченої суми кредиту, повернути прострочену суму з урахуванням індексу інфляції та сплатою 18,75% річних від простроченої суми кредиту;

- сплатити комісії, можливі неустойку та збитки, що можуть наступити згідно з кредитними договорами та цим договором,

заставодавець передає заставодержателю в заставу незнижувальний залишок товарів в обороті, а саме: сантехніка, керамічна плитка, аксесуари до ванних кімнат в асортименті (додаток №1), обліковуються на балансі підприємства по рахунку №28.1 «Товари» балансовою вартістю 24000000,00 грн, заставною вартістю в сумі 24000000,00 грн, що еквівалентно 3003792,00 доларів США за курсом НБУ станом на 27.02.2012 становить 7,9868 грн за 1 долар США (надалі - заставне майно), що обліковуються на балансі підприємства по рахунку №28.1 «Товари» (додаток №1) (надалі - заставне майно).

У додатку №1 до Договору сторони погодили асортимент товару в обороті, переданого в заставу, а саме: унітази в асортименті у кількості 24596 шт. заставною вартістю 2957378,38 грн; аксесуари до ванних кімнат в асортименті у кількості 157233 шт. заставною вартістю 9057570,90 грн; плитка в асортименті у кількості 685396 шт. заставною вартістю 9771948,49 грн; змішувачі в асортименті у кількості 6926 шт. заставною вартістю 1391540,64 грн; рукомийники в асортименті у кількості 10566 шт. заставною вартістю 821561,59 грн.

Відповідно до п. 1.2 Договору застави предмет застави належить заставодавцю на підставі балансової довідки №35 від 27.02.2012 і знаходиться на складі заставодавця за адресою: м.Вінниця, вул. Гонти, 37, в приміщенні №1-30 виробничо-складське приміщення площею 8062,3 кв.м.

Пунктом 1.3 Договору визначено, що заставне майно за домовленістю сторін оцінюється на рівні балансової вартості (без ПДВ) в сумі 3003792,00 доларів США (гривневий еквівалент 23990685,95 грн за курсом НБУ станом на 27.02.2012 7,9868 грн за 1 долар США). З описом та оцінкою предмету застави сторони згодні.

У відповідності до п. 1.6 Договору застави у випадку невиконання зобов'язань, забезпечених цією заставою, заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави відповідно до Законів України «Про заставу», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», та у відповідності з цим договором.

Додатковими угодами №1 від 22.08.2012, №2 від 13.09.2012, №3 від 21.12.2012, №4 від 31.01.2013, №5 від 27.08.2013, №6 від 20.12.2013, №7 від 30.01.2014, №8 від 21.08.2014 до Договору застави, якими вносилися зміни до п. 1.1 Договору.

За правовою природою Договір №06/12 від 27.02.2012 є договором застави.

У відповідності до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про заставу» предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Предметом застави може бути майно, яке стане власністю заставодавця після укладення договору застави, в тому числі продукція, плоди та інші прибутки (майбутній урожай, приплід худоби тощо), якщо це передбачено договором.

Згідно зі ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ст.ст. 80, 92 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Від імені заставодавця - Підприємства «Гассіб» з іноземною інвестицією спірний Договір застави підписано директором Гассіб Камаль Мішелем, який, як вказано у преамбулі Договору, діє на підставі Статуту.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що укладення та підписання Договору застави та договорів про внесення змін до нього не було погоджено із загальними зборами підприємства та не було надано попереднього письмового дозволу загальних зборів про уповноваження директора на укладення даного договору та договорів про внесення до нього змін. Таким чином, за твердженням позивача, директор Підприємства «Гассіб» з іноземною інвестицією не мав необхідного обсягу повноважень для укладення та підписання даного договору застави та договорів про внесення до нього змін, умови яких суперечать інтересам підприємства, оскільки в них міститься потенційна можливість позбавлення підприємства його майна, що є предметом договору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом п.п. 4.3 Статуту Підприємства «Гассіб» з іноземною інвестицією, затвердженого рішенням зборів засновників Підприємства «Гассіб» з іноземною інвестицією, оформленого протоколом №3 від 27.02.2012 (редакція, чинна на момент укладення спірного Договору), надалі - Статут, директор підприємства чи особа, яка на законних підставах його заміщає, без погодження із зборами засновників підприємства та без їх попереднього письмового дозволу не має права: укладати від імені підприємства, без погодження з зборами засновників, договори (контракти) угоди чи вчиняти правочини, одноразова сума яких перевищує еквівалент 10000000,00 Євро.

В свою чергу, до компетенції зборів засновників належить, в тому числі, надання згоди на укладення підприємством договору, контракту, угоди, правочину на суму, що перевищує еквівалент 10000000,00 Євро та відчуження майна підприємства на суму, що становить 50 і більше відсотків майна підприємства.

Відповідно до п.п. 1.1 Статуту позивача в редакції, чинній на момент укладення оскаржуваного Договору застави, засновниками підприємства виступали: Ліванська компанія «Гассіб компані ЛТД (s.a.r.l.)» та Ліванська компанія «Меркурі Трейдинг» (офшорна компанія) s.a.l.».

Для долучення до матеріалів справи відповідачем надано копії документів із кредитної справи відповідача, якими підтверджується, що на засіданні чергової загальної асамблеї компанії «Меркурі Трейдинг Компані» від 11.03.2010 власники компанії вирішили надати згоду на отримання підприємством «Гассіб» кредиту на суму до 20 млн. Євро та уповноважили директора підприємства «Гассіб» самостійно визначати всі істотні умови кредитних угод та угод щодо забезпечення та підписати всі необхідні документи. 17.03.2010 відбулося засідання чергової загальної асамблеї компанії «Гассіб лімітед» s.a.r.l., на якому власники компанії так само вирішили надати згоду на отримання позивачем кредиту на суму до 20 млн Євро та уповноважили директора підприємства самостійно визначати всі істотні умови кредитних угод та угод щодо забезпечення та підписати всі необхідні документи.

Суд відзначає, що обов'язок доказування та подання доказів, відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Належних та допустимих доказів на спростування легітимності зазначених документів, в тому числі факту їх підробки позивач суду не надав.

Наведене спростовує доводи позивача, що директор Підприємства «Гассіб» з іноземною інвестицією Гассіб Камаль Мішелем - при підписанні Договору застави товарів в обороті з нежнижувальним залишком №06/12 від 27.02.2012 та Додаткових договорів до нього №1 від 22.08.2012, №2 від 13.09.2012, №3 від 21.12.2012, №4 від 31.01.2013, №5 від 27.08.2013, №6 від 20.12.2013, №7 від 30.01.2014, №8 від 21.08.2014 діяв з перевищенням наданих йому повноважень.

При цьому, суд звертає увагу, що спірний Договір застави укладено ще у 2012 році, однак, як свідчать обставини справи, свої заперечення щодо компетенції особи, яка підписала договір застави, позивачем висловлено лише після звернення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, на забезпечення якого укладено спірний Договір застави, та вчинення державним виконавцем ряду виконавчий дій, спрямованих на виконання рішення суду про стягнення заборгованості. Такі дії відповідача свідчать про створення умов для уникнення ним виконання взятих на себе зобов'язань як позивачальника за кредитним договором та заставодавця за оспорюваним в рамках даної справи Договору застави.

За таких обставин, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено існування обставин, які в розумінні ст. 215 Цивільного кодексу України є підставами для визнання спірного договору та додаткових угод до нього недійсними, вимоги позивача про визнання недійсними Договору застави товарів в обороті з нежнижувальним залишком №06/12 від 27.02.2012 та додаткових договорів до нього №1 від 22.08.2012, №2 від 13.09.2012, №3 від 21.12.2012, №4 від 31.01.2013, №5 від 27.08.2013, №6 від 20.12.2013, №7 від 30.01.2014, №8 від 21.08.2014 задоволенню не підлягають.

При цьому, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог судом відмовлено з підстав необґрунтованості, клопотання відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності залишається судом без задоволення.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 12.12.2017

Суддя Ю.М. Смирнова