РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017Справа №910/7820/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.)

до Дочірнього підприємства "Промотекс Сервіс"

про визнання договорів недійсними

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Нікіташ С.П. (довіреність)

від відповідача: Гогітідзе Г.Н. (довіреність)

Толкачов Д.І. (довіреність)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.) (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "А.Е.Т. Джоін АП!"(відповідач) в якому просить суд:

визнати недійсною Агентську угоду № 0111/357 від 01.01.2011 між ТОВ "Роял Парк Туризм Сервісез" та ДП "А.Е.Т. Джоін АП!"

визнати недійсними доповнення до Агентської угоди № 0111/357 від 26.08.2011 між ТОВ "Роял Парк Туризм Сервісез" та ДП "А.Е.Т. Джоін АП!";

визнати недійсними доповнення № 2 до Агентської угоди № 0111/357 від 26.04.2012 між ТОВ "Роял Парк Туризм Сервісез" та ДП "А.Е.Т. Джоін АП!".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що президент ТОВ "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.) не давав підписанту спірних угод - Toni d'Souza повноважень та розпорядження щодо підписання Агентської угоди № 0111/357 від 01.01.2011; відтиск печатки на спірній Агентській угоді відрізняється від тієї, яку використовує ТОВ "Роял Парк Туризм Сервісез". Також позивач зазначає, що мр. Toni d'Souza не підписував доповнення до агентської угоди , оскільки підпис на доповненнях не схожий на підпис Toni d'Souza, відтиск печатки також відрізняється.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/7820/17 та призначено її до розгляду на 08.06.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 змінено найменування відповідача з Дочірнього підприємства "А.Е.Т. Джоін АП!" (ідентифікаційний код 31408096) на Дочірнє підприємство "Промотекс Сервіс" (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21; ідентифікаційний код 31408096).

14.07.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що спірна угода № 0111/357 від 01.01.2011 була укладена сторонами шляхом обміну сканованими листами попередньо узгоджених умов угоди. На виконання умов вказаного договору позивач отримав від відповідача грошові кошти, а також частково складено акти приймання-передачі наданих послуг.

24.07.2017 від позивача надійшли письмові пояснення, у яких останній зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.) спірних угод не укладало, а тому відсутні підстави для застосування ст. 241 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 залишено без розгляду позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.) до Дочірнього підприємства "Промотекс Сервіс" про визнання договорів недійсними.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2017 ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2015 у справі № 910/7820/17 скасовано, справу передано до Господарського суду міста Києва для розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2017 розгляд справи №910/7820/17 призначено на 24.10.2017.

24.10.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2017 розгляд справи №910/7820/17 відкладено на 09.11.2017.

09.11.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та витребування оригіналів документів у зв'язку з призначенням експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 розгляд справи №910/7820/17 відкладено на 28.11.2017.

В судове засідання 28.11.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 28.11.2017 представник відповідача надав пояснення щодо призначення експертизи, у якому заперечив проти призначення експертизи та зазначив, що у матеріалах справи наявні письмові докази, які свідчать про виконання сторонами спірного договору протягом більше ніж трьох років. Відповідач позбавлений можливості надати власний примірник правочину, оскільки в рамках досудового розслідування оригінали спірних договорів було вилучено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2017 розгляд справи відкладено на 07.12.2017.

У судовому засіданні 07.12.2017 представник позивача надав документи для долучення до матеріалів справи та письмові пояснення, у яких зазначив, що документи, які містять вільні зразки почерку Toni d'Souza будуть надані суду, а позивач гарантує вжити заходів для явки Toni d'Souza для відібрання зразків почерку.

Також позивачем заявлено клопотання про витребування доказів, відповідно до якого позивач просить витребувати у відповідача інформацію щодо місця, дати та порядку підписання актів виконаних робіт по Агентській угоді № 0111/357 від 01.01.2011 та доповненнях.

У судовому засіданні позивач підтримав клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, просив суд його задовольнити.

Представники відповідача проти задоволення вказаного клопотання заперечили.

Відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006 року Вищого господарського суду України "Про деякі питання призначення судових експертиз", судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить частина 2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи".

Так, клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи мотивоване тим, що Toni d'Souza не підписував спірних договорів та актів приймання-передачі робіт, що свідчить про підробку підпису, а тому для роз'яснення вказаних питань необхідні спеціальні знання.

При цьому, позивач просить витребувати у відповідача оригінали спірних договорів та атів приймання-передачі робіт.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання позивача про призначення експертизи, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Позивачем не долучено до матеріалів справи оригінал спірних угод, оскільки за твердженням позивача, останній їх не укладав, а тому вони у нього відсутні.

В той же час, відповідно до пояснень відповідача, спірні угоди укладено сторонами шляхом обміну сканованими листами попередньо узгоджених умов угоди, а оригінали вилучені слідчим органом, про що складено Опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 28.07.2017, а тому відсутня можливість надати оригінали спірних угод.

Відповідно до п. 1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказ Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Цією експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукопису під впливом будь-яких (природних, штучних) збиваючих факторів; у незвичних умовах або в незвичайному стані виконавця, навмисно зміненим почерком, з наслідуванням почерку іншої особи; визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).

Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації (п. 1.3 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказ Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5).

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що об'єкти дослідження вилучені слідчим органом, про що складено Опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 28.07.2017. Таким чином, у матеріалах справи відсутні оригінали спірних договорів, а сторони повідомили суд про неможливість їх надання.

У письмових поясненнях позивача, поданих до суду 20.06.2017 та 18.07.2017, представник позивача зазначав, що призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи є доцільним за умови надання відповідачем оригіналів Агентської угоди № 0111/357 від 26.08.2011 та доповнень до неї.

Більше того, на вимогу ухвали суду позивач не надав суду інформації від самого Mr. Tony d'Souza щодо можливості прибуття до суду Mr. Tony d'Souza для відібрання експериментальних зразків підписів, як і не забезпечив явку Mr. Tony d'Souza для можливості відібрання експериментальних зразків підпису та пред'явлення вільних зразків підпису, що є необхідним для призначення судової почеркознавчої експертизи.

Таким чином, за відсутності у матеріалах справи оригіналів спірних договорів (об'єктів дослідження) та зразків підписів (вільних, експериментальних) особи, які просить ідентифікувати позивач, призначення експертизи є необґрунтованим та недоцільним, оскільки така експертиза не буде проведена та ухвала суду залишиться без виконання, що призведе лише до затягування розгляду справи.

З урахуванням викладеного, зважаючи на наявність у матеріалах справи інших наданих сторонами письмових доказів, які мають значення для розгляду даної справи та прийняття обґрунтованого рішення у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

У судовому засіданні 07.12.2017 представник позивача заявив відвід судді Турчин С.О. після початку розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 07.12.2017 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.) про відвід судді Турчин С.О. відмовлено.

Розглянувши у судовому засіданні 07.12.2017 подане позивачем клопотання про витребування у відповідача інформації щодо місяця, дати та порядку підписання актів виконаних робіт по спірній агентській угоді та доповненнях до неї, суд дійшов висновку, про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

В той же час, позивачем у поданому клопотанні не зазначено які саме докази необхідно витребувати у відповідача, як і не зазначено обставин, які може підтвердити цей доказ.

Суд зазначає, що з урахуванням приписів ст. ст. 32-34, 38 ГПК України, інформація, яку позивач просить суд витребувати у відповідача, за висновками суду не вплине на вирішення спору у даній справі.

З урахуванням наведеного, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

Також у судовому засіданні 07.12.2017 представником позивача заявлено клопотання про виклик в судове засідання директора ДП "А.Е.Т. Джоін АП!" Альбу Ю.І., ОСОБА_5, ОСОБА_6 для дачі пояснень з питань щодо підписання оскаржуваної угоди та доповнень до неї.

За приписами ч.1 ст.30 Господарського процесуального кодексу України в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів.

З урахуванням предмету та підстав позовних вимог, у суду відсутня потреба для виклику в судове засідання осіб, зазначених позивачем у клопотанні, а тому суд дійшов висновку про відмову у вказаному клопотанні.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 07.12.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.) (далі - туроператор) та ДП "А.Е.Т. Джоін АП!", назву якого змінено на Дочірнє підприємство "Промотекс Сервіс" (далі - агент), укладено Агентську угоду № 0111/357 (далі - угода), відповідно до п. 1.1 якої предметом угоди є оформлення і реалізація третіми особами послуг обслуговування, включаючи готельні, транспортні, екскурсійні та ін. в ОАЕ.

Згідно з п. 3.3 угоди, оплата за надані туроператором послуги здійснюється агентом на основі прайсових цін згідно замовлених послуг не пізніше, ніж за 3 дні до дати прибуття клієнтів до місця надання першої послуги.

Положеннями п. 3.5 угоди встановлено, що всі суми, отримані агентом за реалізацію послуг туроператора і які підлягають перерахуванню туроператору у відповідності з умовами даної угоди довірені агенту до тих пір, поки не будуть здійснені необхідні взаєморозрахунки між сторонами і встановлений об'єм наданих послуг, який фіксується сторонами в актах виконаних послуг, що направлені туроператором агенту.

Оплата агентом рахунку є підтвердженням надання послуг та не потребує оформлення додаткової документації, крім випадків ненадання послуг або надання послуг не в повному обсязі, що є предметом узгодження між сторонами (п. 3.8 угоди).

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 угоди, всі спірні питання, які виникнуть в ході реалізації даної угоди, вирішуються шляхом переговорів уповноважених осіб. У випадку, якщо спірне питання не буде врегульоване між сторонами шляхом переговорів, то воно передається на вирішення господарського суду за місцезнаходженням відповідача. При вирішенні спорів сторони керуються нормами законів тієї країни, в суд якої переданий спір.

26.08.2011 між сторонами укладено Доповнення до агентської угоди № 0111/357, відповідно до якого сторонами доповнено угоду п. 8.5, та внесено зміни в п.п.9.1, 9.2 угоди.

Так, відповідно до п. 8.5 угоди, всі документи, пов'язані з виконанням даного договору і отримані факсимільним зв'язком або електронною поштою, мають юридичну силу до моменту обміну оригіналами.

26.04.2012 між сторонами укладено Доповнення № 2 до Агентської угоди № 0111/357, відповідно до якого сторонами внесено зміни в п.п.9.1, 9.2 угоди.

Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що президент Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.) не надав мр. Toni d'Souza повноважень та розпоряджень щодо підписання агентської угоди № 0111/357 від 01.01.2011. Мр. Toni d'Souza не підписував вказаний документ, а відтиск печатки на Агентській угоді № 0111/357 відрізняється від тієї, яку використовує позивач. Також мр. Toni d'Souza не підписував доповнень до Агентської угоди № 0111/357, у зв'язку з чим вказана угода та доповнення до неї підлягають визнанню недійсними.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За твердженнями відповідача, які не спростовані позивачем, спірна угода та доповнення до неї укладені шляхом обміну електронними листами.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до п.п. 2.1., 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією зі сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Так, на підтвердження того факту, що мр. Toni d'Souza не підписував спірної угоди та доповнень до неї, позивачем долучено до матеріалів справи висновок спеціаліста № 25/17 за результатами проведення почеркознавчого дослідження від 29.06.2017, а також засвідчений переклад копії заяви від імені мр. Toni d'Souza, у якому зазначається, що останній не підписував Агентську угоду та доповнень до неї.

Однак, суд зазначає, що по-перше, заява мр. Toni d'Souza, як першого віце-президента позивача, про не підписання спірних правочинів, не є належним та допустимим доказом, який би підтверджував факт підписання/не підписання, оскільки належним доказом у даному випадку є результати почеркознавчої експертизи; по-друге, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу засвідчено лише справжність підпису перекладача заяви від 12.11.2016, в той час, як справжність підпису мр. Toni d'Souza не перевірялась, та особа підписанта не встановлювалась. Більше того, вказану заяву не апостильовано уповноваженими органами.

В той же час, висновок спеціаліста № 25/17 за результатами проведення почеркознавчого дослідження від 29.06.2017, № 22/17 від 20.06.2017, № 27/17 від 24.07.2017 також не є належними доказами на підтвердження того факту, що мр. Toni d'Souza не підписував спірної угоди та доповнень до неї, оскільки не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву "висновок судового експерта" або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи.

Наведена позиція викладена у п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи».

Більше того, як вбачається із наданої позивачем копії Висновку спеціаліста № 25/17 за результатами проведення почеркознавчого дослідження від 29.06.2017 ТОВ «Науково-дослідна лабораторія судових експертиз», на дослідження підписів від імені мр. Toni d'Souza надано «електрокопії Агентської угоди № 0111/357 від 01.01.2011, Доповнень до Агентської угоди № 0111/357 від 26.08.2011».

В той же час, відповідно п. 3.5. Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5) та зареєстрованої Міністерством юстиції України 02.01.2013 р. за № 1/22533, визначено, коли об'єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об'єкта (крім об'єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Таким чином, проведення почеркознавчої експертизи можливе лише за наявності оригіналу досліджуваного об'єкту.

З огляду на викладене, надані позивачем копії висновків спеціаліста № 25/17 за результатами проведення почеркознавчого дослідження від 29.06.2017, № 22/17 від 20.06.2017, № 27/17 від 24.07.2017 не можуть бути прийнятими судом в якості належного та допустимого доказу.

Суд зазначає, що оскільки в матеріалах справи відсутні оригінали спірних правочинів, у відповідача відсутня можливість їх надання у зв'язку з вилученням вказаних оригіналів слідчими органами, а позивачем не забезпечено можливості відібрання експериментальних та вільних зразків підписів мр. Toni d'Souza, призначення судової почеркознавчої експертиза у даній справі за вказаних обставин не є можливим.

В той же час, згідно з ч.5 ст.42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Тобто, висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів і не має заздалегідь установленої сили.

У даному випадку, суд зважає на те, що у матеріалах справи наявні письмові докази, які свідчать про виконання сторонами умов спірних угод, що зумовлює можливість застосування до спірних правовідносин ст. 241 ЦК України.

Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 09.02.2017 у справі № 909/714/16.

Таким чином, підписання/не підписання мр. Toni d'Souza спірних правочинів може свідчити лише про дотримання або недотримання письмової форми правочину, яка не має наслідків його недійсності, за наявності інших доказів.

У позові позивач також зазначає, що президент Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.) не надав повноважень та розпоряджень мр. Toni d'Souza на підписання спірних угод.

Відповідно до ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

При цьому, представник позивача стверджує, що у даному випадку відсутні підстави для застосування положень ст. 241 ЦК України, оскільки мр. Toni d'Souza взагалі не підписував вказаний правочин.

Однак, суд зазначає, що відповідно до 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»), наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Схвалення правочину особою, яку представляють, свідчить про чинність правочину з моменту його укладення і, відповідно, про поширення на неї усіх прав та обов'язків як сторони за правочином з цього моменту.

У постановах Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-38гс14 і від 19 серпня 2014 року у справі № 3-59гс14 висловлено позицію про те, що за змістом статті 241 ЦК схвалення правочину не залежить від прийняття юридичного рішення про таке схвалення, підтвердженням схвалення правочину можуть бути дії з його виконання, вчинені особою, в інтересах якої його укладено; схвалення може також відбутися у формі мовчазної згоди чи у вигляді певних поведінкових актів (конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Агентської угоди № 0111/357 та доповнень до неї, між сторонами підписані наступні акти приймання-передачі робіт (послуг): № 01/07/13-1 від 31.07.2013 на суму 363188,00 дол. США, № 01/08/13-1 від 31.08.2013 на суму 527728,00 дол. США, № 01/06/13-1 від 30.06.2013 на суму 93 139,00 дол. США, № 01/05/13 від 31.05.2013 на суму 1 553 716,00 дол. США, № 01/04/13-1 від 30.04.2013 на суму 400 000,00 дол. США, № 01/03/13 від 31.03.2013 а суму 2 600 000,00 дол. США, № 01/02/13-1 від 28.02.2013 на суму 2 600 000,00 дол. США, № 01/01/13-1 від 31.01.2013 на суму 1 650 000,00 дол. США, № 01/04/13 від 30.04.2013 на суму 1 470 000,00 дол. США, разом із звітами до них.

Вказані акти підписані представниками обох сторін, скріплені печатками товариств, оригінали вказаних актів оглядались судом у судових засіданнях.

Судом встановлено, що зазначені акти приймання-передачі робіт (послуг) складені сторонами в межах спірної Агентської угоди № 0111/357, оскільки містять посилання на неї.

Позивач, заперечуючи проти вказаних актів зазначив, що мр. Toni d'Souza вказаних актів не підписував, в той же час, жодного доказу на підтвердження вказаного факту позивачем не надано, заяв від мр. Toni d'Souza, або від президента Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.) щодо не підписання актів матеріали справи не містять.

Суд вважає за необхідне зазначити, що з наданих позивачем документів та засвідчених копій вбачається, що позивач використовує печатку з написом "Royal Park Turism Services L.L.C" з обов'язковим зазначенням назви фірми також арабською мовою.

Судом встановлено, що акти приймання-передачі робіт (послуг): № 01/07/13-1 від 31.07.2013, № 01/08/13-1 від 31.08.2013, № 01/06/13-1 від 30.06.2013, № 01/05/13 від 31.05.2013, № 01/04/13-1 від 30.04.2013, № 01/03/13 від 31.03.2013, № 01/02/13-1 від 28.02.2013, № 01/01/13-1 від 31.01.2013, № 01/04/13 від 30.04.2013 містять саме такий відтиск печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.).

В той же час, позивачем не надано доказів втрати, викрадення або незаконного використання печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.).

З огляду на викладене, оскільки позивач не заперечує проти автентичності відтиску печатки, проставленого на актах приймання-передачі робіт (послуг), а матеріали справи не містять доказів існування кримінального провадження за фактом підробки такої печатки, відтиск печатки на вказаних документах є свідченням участі Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез" (Royal Park Tourism Services L.L.C.) як юридичної особи у здійсненні певної господарської операції (в даному випадку - наданні послуг за агентською угодою № 0111/357 від 01.01.2011).

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2016 р. у справі №910/545/16.

Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, як агентом, були здійснені оплати на виконання умов спірної угоди № 0111/357 за надані позивачем, як туроператором, послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками ПАТ «БМ Банк» № 11-2/349бм від 15.07.2016, ПАТ «ПроКредит Банк» № 77-2/16/417 від 12.07.2016, ПАТ «УкрСиббанк» № 06-44-9989 від 12.07.2016, банківськими виписками з рахунків позивача та відповідача, у яких міститься наступне призначення платежу: «Передоплата за тур. послуги зг. контр. 0111/357 від 01.01.2011 для Royal Park Tourism Services L.L.C.».

Матеріали справи не містять доказів повернення вказаних коштів позивачем відповідачу, та/або звернення позивача до відповідача з вимогами щодо невірного призначення платежів або проведення коригування платежів чи призначень у них.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджено факт виконання обома сторонами умов спірної Агентської угоди 0111/357 від 01.01.2011 (з доповненнями), прийняття договору до виконання, то відповідно договір є укладеним, а підстави вважати його недійсним та таким, що не створює юридичних наслідків для сторін, відсутні.

Аналогічних висновків дійшов Вищий господарський суд України у постанові від 01.11.2011 у справі № 21/235-09.

Крім того, зі Звіту про результати пошуку та вибірки інформації, яка міститься у документації первинного бухгалтерського обліку ДП "А.Е.Т. Джоін АП!", вбачається наявність господарських операцій по угоді № 0111/357 від 01.01.2011 на загальну суму 34001716,00 дол. США.

Щодо посилання позивача на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі № 910/8887/16, то суд зазначає, що у справі № 910/8887/16 предметом позову було стягнення заборгованості згідно угод про туристичні послуги від 07.02.2011 року та від 18.02.2014 року, при цьому не розглядалось питання щодо наявності або відсутності між сторонами відносин за іншими договорами.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, те, що позивачем не доведено правомірності своєї позиції та враховуючи безпідставність заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з підстав, зазначених в позовній заяві.

Підсумовуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Парк Туризм Сервісез"(Royal Park Tourism Services L.L.C.).

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 12.12.2017.

Суддя С.О. Турчин