донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

05.12.2017р. справа №908/1447/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

від позивача:не з»явився
від відповідача:не з»явився

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РЦ РЕСТАРТ» м.Запоріжжя

на рішення господарського судуЗапорізької області
від26.09.2017 року
у справі№ 908/1447/17 (суддя Топчій О.А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «РИМ ХХІ» м.Дніпрорудне, Запорізька область
до відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю «РЦ РЕСТАРТ» м.Запоріжжя
простягнення 125 000,00 грн.
ВСТАНОВИВ:

12.07.2017р. до господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «РИМ ХХІ» м.Дніпрорудне, Запорізька область з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЦ РЕСТАРТ» м.Запоріжжя про стягнення 125 000,00 грн. (т.1, а.с. 3-5).

Ухвалою суду від 13.07.2017 року за вказаним позовом порушено провадження у справі (а.с.2).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. у справі № 908/1447/17 позовні вимоги були задоволені (а.с.132-134).

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції дійшов висновку про неукладеність сторонами договору №185/05 від 05.05.2017р. з причини ненадання оригіналу вказаного договору, в той же час визнав обґрунтованими вимоги про стягнення 125 000грн. з посиланням на ст.1212 Цивільного кодексу України, як безпідставно набутих.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що суд вийшов за межі позовних вимог та самостійно змінив підстави позову, чим порушив норми процесуального права, принцип рівності сторін та просив прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с.149-153).

Апелянт вказує на те, що суд, встановивши факт неукладеності договору №185/05 від 05.05.2017р. повинен був дійти висновку про безпідставність позову та відмовити у його задоволенні.

Скаржник зазначає, що стягуючи з відповідача 125 000грн., місцевий суд послався на роз»яснення Пленуму ВГСУ фактично як на норму матеріального права (яка надає суду право самостійно визначити підстави позову).

Проте, у скарзі апелянт звертає увагу на те, що підставою для звернення з позовними вимогами було саме невиконання відповідачем робіт, передбачених умовами договору, а не стягнення безпідставно отриманих коштів згідно ст.1212 ЦК України.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 23.10.2017р. по справі №908/1447/17 порушено апеляційне провадження (головуючий суддя Радіонова О.О., судді Марченко О.А., Попков Д.О.) за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РЦ РЕСТАРТ» на рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. та розгляд справи призначено на 07.11.2017р. о 10-30год.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв"язку із відпусткою судді Попкова Д.О. визначено наступний склад суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Марченко О.А., Чернота Л.Ф.

03.11.2017р. на адресу суду надійшов відзив (позивача) на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. по справі № 908/1447/17 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, який колегією суддів розглянутий, прийнятий до уваги та залучений до матеріалів справи (а.с.157-158).

Розгляд справи відкладався, відповідно до вимог ст.77 ГПК України.

Сторони у судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Враховуючи те, що явка сторін не була визнана обов»язковою відповідно до ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 07.11.2017р. про відкладення судового розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визначається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «РИМ ХХІ» (ідентифікаційний код 36238226) юридична особа, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9-10).

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «РЦ РЕСТАРТ» (ідентифікаційний код 40104201) юридична особа, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статутом (а.с.37-38, 39-48).

З матеріалів справи вбачається, що 05.05.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «РЦ РЕСТАРТ» (за договором виконавець, далі - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РИМ ХХІ» (за договором замовник, далі - позивач) укладено договір №185/15, за п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов»язки по виконанню послуг по шеф-монтажу трансформатора ТРДНС 32000/35 з наданням комплекту технологічного обладнання для виконання капітального ремонту трансформатора (а.с.11-14).

Згідно з п.2.1 договору вартість послуг, станом на день підписання цього договору, складає 250 000грн., в т.ч. ПДВ.

Замовник перераховує виконавцю передплату - 50% в сумі 125 000грн. з ПДВ від загальної вартості договору на протязі 3 банківських днів з моменту підписання цього договору на підставі рахунку (п.2.2 договору).

Решта 50% в сумі 125 000грн. з ПДВ від загальної вартості договору проводиться протягом 3 банківських днів після завершення виконання послуг (п.2.3 договору).

Оплата проводиться в національній валюті України шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок «підрядник», який зазначено в реквізитах даного договору (п.2.4 договору).

Виконавець надає замовнику наступний пакет документів:- рахунок, договір (п.2.5 договору).

Третім розділом договору сторони визначили термін та порядок виконання робіт.

Так, термін виконання послуг 20 календарних днів з моменту здійснення 50% передплати (п.3.1 договору).

Виконавець починає надавати послуги з дати передплати у розмірі 50% вартості цього договору. Капітальний ремонт здійснюється на території замовника (п.3.2 договору).

Договір підписаний сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками підприємств.

05.05.2017р. на виконання умов договору, відповідач виставив позивачу рахунок-фактуру №СФ-001/96 від 05.05.2017р. на суму 125000,00 грн. (а.с.15).

10.05.2017р. відповідно до умов договору ТОВ РИМ ХХІ платіжним дорученням №1392 від 10.05.2017р. оплатило рахунок-фактуру № СФ-001/96 від 05.05.2017р. на суму 125 000,00 грн. (а.с.16).

Як зазначає позивач, протягом встановленого договором строку відповідач не приступив до надання послуг по шеф-монтажу трансформатора ТРДНС 32000/35 з наданням комплекту технологічного обладнання для виконання капітального ремонту трансформатора.

07.06.2017р., у звязку з невиконанням послуг у встановлений договором строк та відмовою від договору, позивач, ТОВ РИМ ХХІ на адресу відповідача, ТОВ РЦ РЕСТАРТ направив вимогу про відмову від договору та повернення попередньої оплати у розмірі 125 000,00 грн., яка була залишена відповідачем без реагування.

З пояснень відповідача вбачається, що він надсилав на адресу позивача ОСОБА_5 здачі-приймання робіт за договором №185/05 від 05.05.2017р. про приймання робіт (а.с.64).

Однак, позивачем даний акт підписаний не був та, як вбачається з письмових пояснень відповідача, ним було отримано від позивача лист про відмову від підписання акту здачі-приймання робіт, в якому позивач повідомив, що, на його думку ТОВ РЦ Рестарт не приступив до виконання роботи.

Отримання листа про відмову від підписання даного акту здачі-приймання робіт за договором № 185/05 від 05.05.2017 р. підтверджено і матеріалами справи (а.с.104).

З огляду на вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму попередньої оплати за договором № 185/05 від 05.05.2017р. у розмірі 125 000,00 грн.

Позивач, звертаючись із даним позовом до суду нормативно обґрунтовує позовні вимоги ст. 610, 901, 907 ЦК України.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності стягнення суми попередньої оплати за договором на надання послуг.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що договір №185/15 від 05.05.2017р. є неукладений з підстав ненадання оригіналу вказаного договору та є підстави вважати, що відповідачем без достатньої правової підстави отримані грошові кошти у розмірі 125 000грн., з чим колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Суд самостійно не має права змінювати підстави або предмет позову.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним право чином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов»язанні;

4) відшкодування шкоди особою яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз даної норми дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов»язань породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Колегія суддів зазначає, оскільки між сторонами у даній справі було укладено Договір №185/05 від 05.05.2017р., а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача як попередню оплату за невиконані послуги по шеф-монтажу трансформатора ТРДНС 32000/35, перераховані за договором, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень ст.ст.1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.01.2013р. по справі № 5006/18/13/2012 та постанові Вищого господарського суду України від 20.03.2013р. по справі № 58/464.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок місцевого господарського суду про отримання відповідачем без достатньої правової підстави грошових коштів у розмірі 125 000грн. не відповідає фактичним матеріалам справи та закону.

Стосовно висновку місцевого господарського суду про те, що договір №185/05 від 05.05.2017р. є неукладений, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Приписами частини 3 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону (п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Відповідно до частини 8 статті 181 Господарського кодексу України, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся); якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Таким чином, непогодження сторонами істотних умов договору може бути лише підставою для визнання договору неукладеним.

Визнання договору неукладеним може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками його виконання сторонами; якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону.

Вказаної правової позиції дійшов Верховний Суд України у постановах від 06.07.2016р. у справі № 3-436гс16 та у справі № 914/4540/14.

Крім того, визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору в разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2011 р. у справі № 3-58гс11.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду про ненадання оригіналу договору, що є підставою вважати договір неукладеним, суперечить вимогам закону.

Виходячи із заявлених позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу.

Приписи статті 11 ЦК України передбачають, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Наявна в матеріалах справи засвідчена копія договору № 185/05 від 05.05.2017р. з огляду на предмет договору свідчить про наявність між сторонами договірних відносин у сфері надання послуг.

За своєю правовою природою даний договір є договором про надання послуг, а тому спірні правовідносини регулюються нормами главою 63 ЦК України "Послуги. Загальні положення".

Так, згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов"язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов"язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов"язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 526 і 629 ЦК України передбачено, що договір є обов"язковим для виконання сторонами, а зобов"язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позивач наполягає, що протягом встановленого договором строку відповідач не приступив до надання послуг по шеф-монтажу трансформатора ТРДНС 32000/35 з наданням комплекту технологічного обладнання для виконання капітального ремонту трансформатора, що стало підставою для звернення до місцевого господарського суду з позовом про стягнення суми попередньої оплати за договором №185/15 від 05.05.2017р. у розмірі 125 000грн.

Фактичні обставини даної справи свідчать про те, що позивач на виконання умов договору (п.2.2) перерахував на розрахунковий рахунок відповідача кошти в сумі 125 000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №1392 від 10.05.2017р.

Між тим, відповідач роботи не виконав та попередню оплату позивачу не повернув. Докази зазначеного в матеріалах справи відсутні.

Відповідач проти позову заперечує та у своїх поясненнях стверджує, що копія договору, яка наявна у матеріалах справи, є підробкою і у позивача оригіналу договору не має.

В той же час, доказів звернення в правоохоронні органи щодо підробки договору №185/05 від 05.05.2017р. відповідачем надано не було.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 188 ГК України, зміна або розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

В силу ч.ч.1, 3 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч. 1 ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Таким чином, замовнику послуг законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору.

Відтак, укладений між сторонами у справі договір № 185/05 від 05.05.2017р. про надання послуг по виконанню послуг по шеф-монтажу трансформатора ТРДНС 32000/35 з наданням комплекту технологічного обладнання для виконання капітального ремонту трансформатора може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього в повному обсязі, тобто в результаті вчинення однієї із сторін одностороннього правочину, який тягне цивільно-правові наслідки для обох сторін договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.06.2017р., у звязку з невиконанням послуг у встановлений договором строк та відмовою від договору, позивач на адресу відповідача направив вимогу про відмову від договору та повернення попередньої оплати у розмірі 125 000,00 грн., яка була залишена відповідачем без реагування. Докази направлення цієї вимоги наявні в матеріалах справи (а.с.19).

Враховуючи положення наведених норм, договір № 185/05 від 05.05.2017р. про надання послуг по виконанню послуг по шеф-монтажу трансформатора ТРДНС 32000/35 з наданням комплекту технологічного обладнання для виконання капітального ремонту трансформатора є розірваним внаслідок односторонньої відмови позивача, що свідчить про виникнення у відповідача зобов"язання щодо повернення отриманих грошових коштів за ненадані послуги.

Таким чином, колегія суддів вважає обгрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача коштів у розмірі 125 000,00 грн. як попередньої оплати за ненадані послуги.

Посилання позивача на норми ст.693 ЦК України колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначені норми регулюють відносини у сфері купівлі-продажу товару, які не можуть бути застосовані до правовідносин щодо надання послуг.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на допущені місцевим судом порушення у застосуванні норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РЦ РЕСТАРТ» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. у справі №908/1447/17 - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. у справі №908/1447/17 - скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «РИМ ХХІ» м.Дніпрорудне, Запорізька область до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЦ РЕСТАРТ» м.Запоріжжя про стягнення 125 000,00 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РЦ РЕСТАРТ» м.Запоріжжя () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РИМ ХХІ» м.Дніпрорудне, Запорізька область () суму у розмірі 125 000, 00 грн. та судовий збір за подання позову у сумі 1875,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РИМ ХХІ» м.Дніпрорудне, Запорізька область () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РЦ РЕСТАРТ» м.Запоріжжя () судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1031,25 грн.

Господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий

ОСОБА_1

Судді

ОСОБА_2

ОСОБА_3

Надр.5 прим:1 у справу; 1позивачу; 1 відповідачу; 1 ДАГС; 1ГС Запорізької обл.