РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Справа № 918/708/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Тимошенко О.М. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Ткач Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: Поліщук Т.С. (довіреність №569 від 13 жовтня 2017 року)

прокуратури: Кондратюк А.В. (посвідчення №026596 від 30 травня 2014 року)

розглянувши апеляційну скаргу відповідача - фізичної особи-підприємця Філіц Володимира Васильовича на рішення господарського суду Рівненської області від 26 жовтня 2017 року у справі №918/708/17 (суддя Бережнюк В.В.)

за позовом Керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Зарічненської селищної ради

до Фізичної особи-підприємця Філіц Володимира Васильовича

про стягнення 40 187,11 грн. збитків у формі упущеної вигоди

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області (суддя Бережнюк В.В.) від 26 жовтня 2017 року у справі №918/708/17 було задоволено позов Керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Зарічненської селищної ради (надалі - позивач) до Фізичної особи-підприємця Філіц Володимира Васильовича (надалі - відповідач) про стягнення 40187,11 грн. упущеної вигоди. Присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Філіца Володимира Васильовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Зарічненської селищної ради (34000, Рівненська область, смт. Зарічне, вул.Фестивальна, 22, ) - 40 187 грн. 11 коп. упущеної вигоди. Також присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця Філіца Володимира Васильовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Прокуратури Рівненської області (33028, м.Рівне, вул.16 Липня,52, р/р 5371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, Банк: Державна казначейська служба України, м. Київ, КЕКВ - 2800) - 1600 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що відповідач не уклав договору про пайову участь у розвитку інфраструктури смт. Зарічне (зі своєї вини), що свідчить про його бездіяльність (протиправну) у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору, а оскільки договір не укладено, то сума 40187 грн. 11 коп. (збитки) є упущеною вигодою, яку б позивач міг отримати при укладанні відповідного договору, а тому між вищезазначеною упущеною вигодою (наслідками) та бездіяльністю відповідача є безпосередній причинно-наслідковий зв'язок.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач - фізична особа-підприємець Філіц Володимир Васильович звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 26 жовтня 2017 року у справі №918/708/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю Сарненській місцевій прокуратурі у задоволенні позову до фізичної особи-підприємця Філіца В.В. про відшкодування збитків у формі упущеної вигоди у розмірі 40187,11 грн.. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт вважає рішення незаконним та необґрунтованим, посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що реконструкція магазину, як вбачається із пункту 11 Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, була розпочата у жовтні 2014 року, проте будівництво не було призупинене. В порушення Порядку Зарічненською селищною радою, вже після введення в експлуатацію об'єкта будівництва, на адресу відповідача були направлені пропозиції укласти договір, його примірник та розрахунок величини пайової участі замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів вже після введення об'єкта в експлуатацію, а саме декларація про готовність об'єкта до експлуатації була отримана 24 грудня 2014 року, а зазначений лист був направлений 29 грудня 2014 року. Крім того, Рішенням Зарічненської селищної ради від 27 березня 2014 року №30 відповідачу було надано дозвіл на реконструкцію магазину "Меблі", та пунктом 2.3 рішенням зобов'язано укласти договір на вивіз будівельного сміття. Апелянт звертає увагу, що вказаним рішенням його не було зобов'язано укласти договір про пайову участь. Також, 29 грудня 2014 року, тобто в день направлення позивачем оферти про укладення договору, фізичній особі-підприємцю Філіцу В.В. була видана довідка про присвоєння адреси реконструйованому магазину. Вищевказані факти свідчать про те, що саме позивачем була порушена процедура укладення договорів пайової участі, яка передбачена Порядком та Законом, а у відповідача відсутні правові підстави для укладення договорів пайової участі після введення об'єктів в експлуатацію. Відповідно до частини 5 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування. Як вже було зазначено, договір між сторонами не укладався, а отже відсутність укладеного договору не породжує у сторін цивільних прав та обов'язків, пов'язаних з виконанням такого договору та виключає можливість застосування до них положень статей 22, 612, 613 Цивільного кодексу України щодо відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди). Таким чином, судом не надано обґрунтованого розрахунку суми збитків. Заявник також зазначає, що оскаржуване рішення підписане саме помічником судді, а не суддею Бережнюк В.В., що є грубим порушенням норм процесуального права, а саме статті 82 ГПК України.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 15 листопада 2017 року у справі №918/708/17 апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено дату судового засідання на 06 грудня 2017 року.

Від Сарненської місцевої прокуратури надійшов відзив №36/4-677вих.-17 від 20 листопада 2017 року на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. При цьому зазначає, що факт не укладення договору про пайову участь із замовником будівництва не є наслідком бездіяльності Зарічненської селищної ради. Аналіз положень частини 2, 3, 9 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" дає підстави для висновку, що обов'язок ініціювати укладення договору про пайову учать покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов'язок пов'язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування. Надіслання вказаної оферти замовнику будівництва є лише правом органу місцевого самоврядування, а не обов'язком. Неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Зарічненська селищна рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. При цьому, наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

01 грудня 2017 року від позивача - Зарічненської селищної ради надійшло клопотання №1033 від 22 листопада 2017 року про розгляд справи без участі представника.

Безпосередньо в судовому засіданні представник відповідача та прокурор повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника відповідача та прокурора, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22 серпня 2017 року Філіц Володимир Васильович зареєстрований як фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності 21 лютого 2011 року /а.с. 48-51/.

Зарічненською селищною радою прийнято рішення №111 від 16 травня 2011 року, яким затверджено "Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури Зарічненської селищної ради" (надалі-Порядок).

25 березня 2014 року Зарічненською селищною радою прийнято рішення №767 "Про затвердження регуляторного акту "Про внесення змін до регуляторного акту "Про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури Зарічненської селищної ради" та викладено його в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин /а.с. 20-29/.

Згідно пункту 1.3. Порядку, дія цього Порядку поширюється на всіх замовників будівництва в тому числі реконструкції, добудови, зміни цільового призначення, незалежно від форми власності, що здійснюється на території смт.Зарічне, с.Іванчиці та с.Чернин, за винятком замовників, виключених пунктом 1.5. даного Порядку.

За умовами пункту 2.3. Порядку, пайова участь у розвитку інфраструктури Зарічненської селищної ради полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва у експлуатацію до селищного бюджету коштів для створення зазначеної інфраструктури, згідно з договором.

10 жовтня 2014 року Управлінням ДАБІ у Рівненській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт №РВ22 на об'єкті "Реконструкція магазину "Меблі" по вул. Центральна, 51 в смт. Зарічне /а.с. 31-34/.

24 грудня 2014 року Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області зареєстровано декларацію №РВ48 про готовність до експлуатації об'єкта "Реконструкція магазину "Меблі", що знаходиться по вул. Центральна, 51 в смт. Зарічне Рівненської області, замовником будівництва вказаний Філіц Володимир Васильович /а.с. 35-39/.

З метою спонукання замовника будівництва до укладення договору про пайову участь Зарічненською селищною радою було надіслано лист №805 від 29 грудня 2014 року фізичній особі-підприємцю Філіцу В.В., який містив оферту про укладення вказаного договору, його примірник та розрахунок величини пайової участі (внеску) замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Зарічненської селищної ради. Згідно вказаного розрахунку сума пайової участі становить 40 187 грн. 11 коп. Отримання даного листа підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 43-47/.

Однак, відповідач даний лист залишив без відповіді та належного реагування.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

За умовами статті 4 Закону України "Про архітектурну діяльність" (від 20 травня 1999 року №687-XIV) під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт.

Судами встановлено, що замовником будівництва (реконструкції) є відповідач - фізична особа-підприємець Філіц В.В.

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови та територій.

Отже, реконструкція, здійснена відповідачем, охоплюється законодавчим визначення будівництва та забудови, а виходячи із наведених положень законодавства, відповідач є замовником і на нього поширюється дія Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Частинами 2, 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Частиною 9 статті 40 цього Закону визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

За змістом положень частини 1 статті 40 цього Закону порядок пайової участі у розвитку встановлюють органи місцевого самоврядування.

Як зазначено вище, 25 березня 2014 року Зарічненською селищною радою прийнято рішення №767 "Про затвердження регуляторного акту "Про внесення змін до регуляторного акту "Про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури Зарічненської селищної ради" та викладено його в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин.

Згідно пункту 1.3. Порядку, дія цього Порядку поширюється на всіх замовників будівництва в тому числі реконструкції, добудови, зміни цільового призначення, незалежно від форми власності, що здійснюється на території смт. Зарічне, с. Іванчиці та с. Чернин, за винятком замовників, виключених пунктом 1.5. даного Порядку.

Відповідно до пункту 2.3. Порядку, пайова участь у розвитку інфраструктури Зарічненської селищної ради полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва у експлуатацію до селищного бюджету коштів для створення зазначеної інфраструктури, згідно з договором.

Договір укладається не пізніше, ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладання, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

З огляду на викладене, аналіз положень частин 2, 3, 9 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та умов Порядку дає підстави для висновку, що обов'язок добровільно ініціювати укладення договору про пайову участь у зазначений строк покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов'язок пов'язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування.

Не укладення такого договору у вказаний вище період часу, законодавством не визначається правовою підставою звільнення забудовника від обов'язку укласти відповідний договір та від обов'язку сплатити пайовий внесок, що спростовує твердження апелянта про відсутність у його підстав для укладення договору пайової участі після введення об'єкту в експлуатацію.

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного судом апеляційної інстанції вбачається, що згідно з декларацією про готовність об'єкта до експлуатації за №РВ48 від 24 грудня 2014 року зафіксовано факт закінчення будівництва та прийняття в експлуатацію об'єкта.

Однак до 24 грудня 2014 року відповідач не виконав покладеного на нього законодавством обов'язку щодо укладення договору про пайову участь і не звертався до позивача з приводу укладення такого договору.

Статтею 11128 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про те, що ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов'язання, яке прямо передбачено чинним законодавством.

При цьому, невиконання такого зобов'язання не звільняє замовника будівництва від обов'язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Аналогічна правова позиція вказана у Постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року справа №3-1323гс16, від 01 лютого 2017 року справа №3-1441гс16, які згідно статті 111-28 ГПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Частинами 5, 6 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд.

В свою чергу, згідно пункту 2.6 Порядку, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури Зарічненської селищної ради визначається у відповідності до пунктів 2.4 і 2.5 Порядку і становить 3% загальної кошторисної вартості реконструкції (в тому числі добудови, зміни цільового призначення) об'єкта - для нежитлових будівель та споруд.

Згідно пункту 15 декларації про готовність об'єкта до експлуатації №РВ 48, кошторисна вартість об'єкта будівництва становить 1 221 964,00 грн. Відтак, розмір пайової участі, який мав сплатити відповідач складає 40 187 грн. 11 коп. ( (1 221 964 - 25919) * 3% *1,12= 40187,11 грн., де 1 221 964 грн. - загальна кошторисна вартість будівництва, 25 919 грн. - витрати на придбання земельної ділянки, 3% - відсоток вартості будівництва, що підлягає сплаті, 1,12 - зональний коефіцієнт визначений грошовою оцінкою населеного пункту).

Таким чином, судами встановлено, що в результаті невиконання свого обов'язку щодо укладання договору пайової участі, в порушення вимог статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку, відповідач не сплатив до місцевого бюджету Зарічненської селищної ради кошти в сумі 40187 грн. 11 коп..

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов'язку взяти участь у створенні і розвитку інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення відповідного договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої позивач був позбавлений права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди.

При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв'язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 22 березня 2017 року справа №3-1553гс16, від 12 липня 2017 року справа №3-729гс17, які повинні бути враховані при прийнятті даного рішення, відповідно до статті 111-28 ГПК України.

Відповідач не уклав договору про пайову участь у розвитку інфраструктури смт.Зарічне (зі своєї вини), що свідчить про його бездіяльність (протиправну) у вчиненні передбачених законодавством обов'язкових дій щодо такого звернення та укладення договору, а оскільки договір не укладено, то сума 40 187 грн. 11 коп. (збитки) є упущеною вигодою, яку б позивач міг отримати при укладанні відповідного договору, а тому між вищезазначеною упущеною вигодою (наслідками) та бездіяльністю відповідача є безпосередній причинно-наслідковий зв'язок.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про під ставність та обґрунтованість позовних вимог керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Зарічненської селищної ради до відповідача фізичної особи-підприємця Філіца Володимира Васильовича про стягнення 40187 грн. 11 коп. збитків у формі упущеної вигоди.

Посилання апелянта на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду, визначених статтею 104 ГПК України, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 26.10.17 року у справі №918/708/17 залишити без змін, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Філіц Володимира Васильовича - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 918/708/17 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Саврій В.А.