ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.12.2017 Справа № 904/9115/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АМЕТРІН ФК", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕРС", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 26 939,38 грн. за договором купівлі - продажу

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю б/н від 10.10.2017

Від відповідача: ОСОБА_2- представник за довіреністю б/н від 24.01.2017

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АМЕТРІН ФК"" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕРС" суму основного боргу у розмірі 20 722,60 грн. та 30% штрафу у розмірі 6 216,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору купівлі-продажу № 22771/М-ОС від 02.01.2017, в часті оплати за поставлений товар.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позов зазначив, що договір є неукладеним, оскільки він наполягав на укладенні договору з урахуванням в обовязковому порядку протоколу розбіжностей, що підтверджується відповідним записом, зробленим біля підпису керівника підприємства відповідача на останній сторінці договору. На підставі чого, відповідач зазначає, що оскільки договір є неукладеним, то між сторонами не існує договірних відносин. А тому, не встановленим є і час виконання відповідачем свого зобовязання по оплаті поставленого позивачем товару.

Також відповідач зазначає, що оскільки позивач не предявив йому вимогу про оплату поставленого товару, то на момент подання позову до суду не настав строк для виконання відповідачем зобовязань по оплаті поставленого товару.

В свою чергу позивач в письмових поясненнях зазначив, що відповідач не надав копії протоколу та не надав доказів, щодо передачі такого протоколу позивачу (опису до поштового відправлення, документу про приймання-передачу документації, копії документу з відміткою про отримання, тощо).

Позивач зазначає, що отримавши товар за видатковими накладними, в яких вказується відповідний номер договору, відповідач підтвердив згоду на укладення договору на умовах, що висувались позивачем.

Крім того, позивач зазначає, що запис про протокол розбіжностей було здійснено нижче засвідчених підписів на договорі. У відповідності до 5.23 ДСТУ 4162-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів». Такий обовязковий реквізит як підпис розміщують під текстом документа або під відміткою про наявність додатків. Таким чином всі дописи нижче підпису документу є недійсними.

Відповідач проти пояснень позивача, щодо часткової оплати в сумі 18 025,24 грн. не заперечив.

Вимогу суду надати протокол розбіжностей до договору для огляду, жодна зі сторін не виконала, протокол розбіжностей не надано.

У судовому засіданні 14.11.2017 оголошувалась перерва до 04.12.2017, 04.12.2017 оголошувалась перерва до 14.12.2017.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні 14.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено в позовній заяві, 02.01.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю " АМЕТРІН ФК" (далі позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛЕРС" (далі відповідач, покупець) укладено договір купівлі-продажу № 22771/М-ОС (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору продавець передає, а покупець окремими партіями і оплачує лікарські препарати, хімічні реактиви, дезінфекційні засоби, вироби медичного призначення і витратні матеріали, що іменуються надалі «товар», номенклатура, кількість і ціна якого визначаються на підставі письмової заявки або заявки по телефону покупця на кожну конкретну партію товару і відображаються в накладній за дану партію.

Згідно п. 4.1. Договору продавець зобовязаний поставити товар покупцю в терміни, обумовлені цим договором.

Покупець зобовязаний своєчасно прийняти і оплатити товар відповідно до термінів, вказаних у п5.1. цього договору. (п. 4.2. Договору).

Покупець проводить оплату кожної партії товару на розрахунковий рахунок продавця у строк нуль календарних днів з моменту поставки товару, який вказується у накладній та визначається відповідно до п. 6.6. цього договору (п. 5.1. Договору).

Пунктом 11.1. Договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання повноважними представниками обох сторін і діє до 31 грудня 201 року, за винятком випадку, якщо до моменту закінчення дії договору не проведений остаточний взаєморозрахунок сторін. В цьому випадку дія договору продовжується до остаточного взаєморозрахунку сторін.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором в повному обсязі, та здійснив поставку товару на загальну суму 38 747,84 грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с. 20-163), товар по видатковим накладним отриманий Відповідачем, що підтверджується його підписом.

Відповідач за отриманий товар розрахувався частково, в наслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 20 722,60 грн., що і стало причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до п. 1-6, 8 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Оскільки сторонами не надано протоколу розбіжностей до договору № 22771/М-ОС від 02.01.2017 неможливо встановити істотні умови договору, отже суд вважає, що сторони не дійшли згоди щодо умов зазначеного договору купівлі-продажу. Разом з тим, враховуючи, що в матеріалах справи містяться підписані сторонами видаткові накладні, товар по яким отриманий Відповідачем без заперечень (а.с. 20-163) та частково оплачений, суд вважає, що між сторонами укладено договір на поставку товару у спрощеній формі.

В свою чергу, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, що склалися між сторонами, є правовідносинами поставки, які регулюються нормами законодавства про поставку товару в тому числі параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч.1 ст. 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України, Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Взаємовідносини, що склалися між сторонами у справі суд кваліфікує як взаємовідносини, що випливають із договору поставки, згідно якого та в силу ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Доказів погашення заборгованості, на момент розгляду спору не надано, доводи Позивача, належними та допустимими доказами Відповідачем не спростовано, у звязку з чим сума основного боргу заявлена Позивачем у розмірі 20 722,60 грн. є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Крім основного боргу Позивач просить стягнути з Відповідача 30 % штрафу у сумі 6 216,78 грн.

Суд зазначає, що вимога позивача про стягнення 30% штрафу задоволенню не підлягає на підставі наступного.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Договір купівлі-продажу судом визнано укладеним у спрощеній формі, отже, вимоги позивача про стягнення 30% штрафу в сумі 6 216,78 грн. не ґрунтуються на чинному законодавстві та задоволенню не підлягають.

Статтями 33, 34 ГПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справ.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з стягненням з відповідача суми основного боргу у розмірі 20 722,60 грн.

В частині стягнення 30% штрафу в сумі 6 216,78 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕРС" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Полтавська, буд. № 127-В, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АМЕТРІН ФК" (01033, м. Київ, вул. Гайдара, б. 27, кв. 26, ) суму боргу в розмірі 20 722,60 грн. (двадцять тисяч сімсот двадцять дві грн. 60 коп.), витрат по сплаті судового збору 1 230,77 грн. (одна тисяча двісті тридцять грн. 77 коп.), про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 30% штрафу в сумі 6 216,78 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 14.12.2017

Суддя ОСОБА_3