ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017 р. Справа №917/1855/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", пров. Несторівський, м. Київ, 3-5, 04053 в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", вул. Монастирська, 12, м. Полтава, 36020

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-УТН", вул. Європейська, б.146-А, кім.505, м. Полтава, 36008

про стягнення 48 995 468,40 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №10-650/д від 08.11.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2 керівник

Після виходу з нарадчої кімнати в судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за договором про спільну діяльність в розмірі 48 995 468,40 грн., з яких: 36 016 320,00 грн. основного боргу, 5 973 198,43 грн. - пені; 5 650 157,54 грн. - інфляційних втрат, 1 355 792,43 грн. - 3% річних.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечує та подав до суду відзив, в якому прохає застосувати наслідки спливу строку позовної давності в частині стягнення пені.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 р.).

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, суд спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Між ТОВ «ГАРАНТ-УТН» та ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» , як уповноваженим учасником за Договором № 999/97 про спільну діяльність, було укладено сім договорів купівлі-продажу нафтопродуктів, ідентичних за своїм змістом, а саме: № 1/12/15-СД від 01.12.2015, № 2/12/15-СД від 01.12.2015, № 3/12/15-СД від 01.12.2015, № 4/12/15-СД від 01.12.2015, № 5/12/15-СД від 01.12.2015, № 6/12/15-СД від 01.12.2015, № 7/12/15-СД від 01.12.2015.

За умовами Договорів, Продавець (ПАТ «Укрнафта») зобов'язувався передати у власність Покупця (ТОВ «ГАРАНТ-УТН»), а Покупець зобов'язувався прийняти і оплатити нафтопродукти - товар.

Пунктами 3.1 договорів визначені умови поставки: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів (ІНКОТЕРМС-2010).

За договором, строк поставки - грудень 2015 року.

Пунктом 4.1 договорів визначено, що Покупець зобов'язаний провести оплату за товар в розмірі 100 % вартості товару, що визначена в акті (актах) приймання-передачі товару чи видатковій (видаткових) накладній, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця протягом 4 місяців з дати підписання акту (актів) приймання-передачі товару чи видаткової (видаткових) накладної.

Пунктом 2.1 Договору №1/12/15-СД від 01.12.2015 сторони погодили наступний асортимент, кількість, ціну товару: паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду II код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 2 000,000 тон за ціною 15 006,80 грн. (без ПДВ) на загальну суму 36 016 320,00 грн. (з ПДВ).

Зі сторони Продавця зобов'язання з передачі у власність товару виконані повністю, що підтверджується актом № 1 від 31.12.2015 приймання-передачі нафтопродуктів до Договору № 1/12/15-СД від 01.12.2015, відповідно до якого Продавець передав, а Покупець прийняв паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду II код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 2 000,000 тон за ціною 15 006,80 грн. (без ПДВ) на загальну суму 36 016 320,00 грн. (з ПДВ).

Пунктом 2.1 Договору №2/12/15-СД від 01.12.2015 сторони погодили наступний асортимент, кількість, ціну товару: паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду II код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 2 000,000 тон за ціною 15 006,80 грн. (без ПДВ) на загальну суму 36 016 320,00 грн. (з ПДВ).

Відповідно до акту №1 від 31.12.2015 приймання-передачі нафтопродуктів до Договору № 2/12/15-СД від 01.12.2015 Продавець передав, а Покупець прийняв паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду II код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 2 000,000 тон за ціною 15 006,80 грн. (без ПДВ) на загальну суму 36 016 320,00 грн. (з ПДВ).

Пунктом 2.1 Договору № 3/12/15-СД від 01.12.2015 сторони погодили наступний асортимент, кількість, ціну товару: паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду II код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 2 285,000 тон за ціною 15 006,80 грн. (без ПДВ) на загальну суму 41148 645,60 грн. (з ПДВ).

Зі сторони Продавця зобов'язання з передачі у власність товару виконані повністю, що підтверджується актом № 1 від 31.12.2015 приймання-передачі нафтопродуктів до Договору № 3/12/15-СД від 01.12.2015, відповідно до якого Продавець передав, а Покупець прийняв паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду II код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 2 285,000 тон за ціною 15 006,80 грн. (без ПДВ) на загальну суму 41148 645,60 грн. (з ПДВ).

Пунктом 2.1 Договору № 4/12/15-СД від 01.12.2015 сторони погодили наступний асортимент, кількість, ціну товару: паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду II код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 2 400,000 тон за ціною 16 562,25 грн. (без ПДВ) на загальну суму 47 699 280,00 грн. (з ПДВ).

Зі сторони Продавця зобов'язання з передачі у власність товару виконані повністю, що підтверджується актом № 1 від 31.12.2015 приймання-передачі нафтопродуктів до Договору № 4/12/15-СД від 01.12.2015, відповідно до якого Продавець передав, а Покупець прийняв паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду II код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 2 400,000 тон за ціною 16 562,25 грн. (без ПДВ) на загальну суму 47 699 280,00 грн. (з ПДВ).

Пунктом 2.1 Договору № 5/12/15-СД від 01.12.2015 сторони погодили наступний асортимент, кількість, ціну товару: паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду II код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 2 400,000 тон за ціною 16 562,25 грн. (без ПДВ) на загальну суму 47 699 280,00 грн. (з ПДВ).

Зі сторони Продавця зобов'язання з передачі у власність товару виконані повністю, що підтверджується актом № 1 від 31.12.2015 приймання-передачі нафтопродуктів до Договору № 5/12/15-СД від 01.12.2015, відповідно до якого Продавець передав, а Покупець прийняв паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду II код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 2 400,000 тон за ціною 16 562,25 грн. (без ПДВ) на загальну суму 47 699 280,00 грн. (з ПДВ).

Пунктом 2.1 Договору № 6/12/15-СД від 01.12.2015 сторони погодили наступний асортимент, кількість, ціну товару: паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду II код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 2 400,000 тон за ціною 16 562,25 грн. (без ПДВ) на загальну суму 47 699 280,00 грн. (з ПДВ).

Зі сторони Продавця зобов'язання з передачі у власність товару виконані повністю, що підтверджується актом № 1 від 31.12.2015 приймання-передачі нафтопродуктів до Договору № 6/12/15-СД від 01.12.2015, відповідно до якого Продавець передав, а Покупець прийняв паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду II код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 2 400,000 тон за ціною 16 562,25 грн. (без ПДВ) на загальну суму 47 699 280,00 грн. (з ПДВ).

Пунктом 2.1 Договору № 7/12/15-СД від 01.12.2015 сторони погодили наступний асортимент, кількість, ціну товару: паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду II код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 1 491,600 тон за ціною 16 562,25 грн. (без ПДВ) на загальну суму 29 645 102,52 грн. (з ПДВ).

Зі сторони Продавця зобов'язання з передачі у власність товару виконані повністю, що підтверджується актом № 1 від 31.12.2015 приймання-передачі нафтопродуктів до Договору № 7/12/15-СД від 01.12.2015, відповідно до якого Продавець передав, а Покупець прийняв паливо дизельне підвищеної якості (євро) марки F виду II код товару згідно з УКТ ЗЕД НОМЕР_1, в кількості 1 491,600 тон за ціною 16 562,25 грн. (без ПДВ) на загальну суму 29 645 102,52 грн. (з ПДВ).

Як зазначено вище, строк оплати за поставлені нафтопродукти - 4 місяці з моменту підписання сторонами актів приймання-передачі товару. З огляду на те, що акти приймання-передачі нафтопродуктів складені 31.12.2015, Покупець зобов'язаний був здійснити перерахування грошових коштів в строк до 31.04.2016.

Зі сторони Покупця зобов'язання щодо оплати за поставлений товар не були виконані повністю. Таким чином, загальна сума заборгованості ТОВ „ГАРАНТ-УТН" за поставлені нафтопродукти становить 36 016 320,00 грн. Відповідач наявність заборгованості не заперечує.

Відповідно до актів звірки взаємних розрахунків відповідач визнає борг в сумі 36 016 320,00 грн.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім передбачених законом випадків.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтями 509 - 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На підставі матеріалів справи, поданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 36 016 320,00 грн. є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.216, ч.2 ст.217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько - правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно приписів статей 549-552 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) визнається грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Проценти на неустойку не нараховуються. Сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі.

Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань (543/96-ВР) передбачено, що розмір пені за прострочення платежу повинен встановлюватися за згодою сторін.

Згідно ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів (відповідач у цій справі) сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Виходячи зі ст. 3 цього Закону, розмір пені, передбачений статтею 1 Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п. 7.2 договорів сторони встановили, що у разі порушення Покупцем строку і/або розміру оплати, передбачених п. 4.1, Продавець має право нараховувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент порушення строку оплати, від суми, щодо якої порушено строк оплати за кожний день прострочення.

Відповідно до доданого розрахунку позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 5 973 198,43 грн. за період з 01.05.2016р. по 01.11.2016р. З даним позовом ПАТ «Укрнафта» в особі Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» звернулося до господарського суду 10.11.2017р.

Відповідно до ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 258 ЦК України для окремих видів вимог встановлюється спеціальна позовна давність, а саме про стягнення неустойки ( штрафу, пені) позовна давність застосовується в один рік.

Згідно частини 5 статті 261 ЦК України за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Виходячи з положень умов договорів Покупець зобов"язаний був здійснити перерахування грошових коштів в строк до 31.04.2016р.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

З врахуванням вищевикладених обставин суд відмовляє у стягненні пені в розмірі 5 973 198,43 грн. в з"язку зі спливом строку позовної давності

Відповідно до ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1 355 792,43 грн. та інфляційних в розмірі 5 650 157,54 грн., суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України та умовам Договору є правомірними та такими, що підлягають задоволенню (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3").

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З врахуванням вищезазначеного суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 36 016 320,00 грн. основного боргу, 10589,19 грн. пені, 2935,88 грн. - трьох процентів річних та 9022,31 грн. - інфляційних втрат. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні з даним позовом, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант-УТН" (вул. Європейська, б.146-А, кім.505, м. Полтава, 36008, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (вул. Монастирська, 12, м. Полтава, 36020, 2) заборгованість в розмірі 48 995 468,40 грн., з яких 36 016 320,00 грн. - основного боргу, 5 650 157,54 грн. - інфляційних втрат, 1 355 792,43 грн. - 3 % річних та 240 000,00 грн. судового збору.

3. В частині стягнення пені в розмірі 5 973 198,43 грн. - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.12.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.