ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017 року Справа № 904/5081/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №290817 від 29.08.2017;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №34 від 14.06.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк", м. Київ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2017 у справі №904/5081/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк",

м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова

інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ", м. Дніпро

про стягнення 98 630,14 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Петренко І.В., суддів Золотарьової Я.С., Манько Г.В.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2016 у справі №904/5081/16 задоволено частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2016 у справі №904/5081/16 змінено. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" на користь Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" 5432,66 грн заборгованості в частині прострочених процентів за період з 01.01.2015 по 06.03.2015 включно, 81,74 грн судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" 17630,14 грн судового збору за подачу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Рішення суду мотивоване наявністю нововиявлених обставин, які не були відомі заявникові на час прийняття рішення у справі, та наявністю правових підстав для стягнення відсотків за користування кредитом в іншому розмірі.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося ПАТ "Міський комерційний банк". Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить рішення скасувати, у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовити, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2016 у справі №904/5081/16 залишити без змін. В обґрунтування апеляційної скарги посилався на наступне:

- суд не прийняв до уваги, що визнання неправомірними та скасування рішень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку можливе тільки на майбутнє;

- на дату прийняття первісного рішення не існувало будь-яких обставин для прийняття іншого рішення;

- вказаний правочин є нікчемним в силу закону та не підлягає визнанню судом недійсним, наявність постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 у справі №804/8264/16 не є нововиявленою обставиною;

- виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 у справі №804/8264/16 зупинено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.05.2017 та вона не підлягає виконанню на час касаційного провадження;

- судом порушені норми матеріального права, оскільки в силу закону нікчемність правочину достатньо лише виявити, та обставини, встановлені в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду не впливають на існування обставин нікчемності договору.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 (колегія суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Подобєд І.М., Орєшкіної Е.В.) апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2017 у справі №904/5081/16 прийнята до розгляду. Розгляд справи призначений у судовому засіданні на 01.11.2017.

31.10.2017 у звязку з перебуванням у відрядженні суддів Орєшкіної Е.В., Подобєд І.М. на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 31.10.2017 справа передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Коваль Л.А., Іванова О.Г. та прийнята зазначеною колегією суддів до свого провадження ухвалою суду від 01.11.2017.

22.11.2017 суддею Коваль Л.А. подано заяву про самовідвід від розгляду справи, яка мотивована тим, що вона приймала участь у розгляді справи під час прийняття постанови від 01.03.2017, тому відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України підлягає самовідводу.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 задоволено заяву судді Коваль Л.А. про самовідвід у справі №904/5081/16.

22.11.2017 у звязку з наведеним на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.11.2017 справа передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Іванова О.Г., Орєшкіної Е.В. та прийнята зазначеною колегією суддів до свого провадження ухвалою суду від 22.11.2017. За клопотанням Позивача справа слухається в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 06.12.2017 представник Позивача апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду від 21.06.2017 скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви Відповідача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та залишення рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2016 без змін. Також зазначив, що у Банку була відсутня інформація про укладення договору про зміни до кредитного договору від 25.09.2014; процентна ставка по кредитному договору безпідставно зменшена до 0,2%, тоді як мінімальна процентна ставка, за якою комерційні банки на той час могли надавати грошові позики становила 12,5%; за період з 1992 по 2017 рік облікова ставка НБУ не була нижчою ніж 7% річних; без укладення жодних договорів забезпечення та наявною заборгованістю безпідставно продовжено строк користування овердрафтом на 5 років; згідно з інформацією з системи автоматизації Банку В-2 з 20.09.2014 по кредитному договору діє відсоткова ставка 40% річних, строк повернення кредиту є простроченим.

Представник Відповідача проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 набрала законної сили та є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі. Тому, господарський суд правомірно прийняв в якості доказів факти, встановлені постановою, як нововиявлені обставини. Обовязок по поверненню суми овердрафту у Відповідача не настав, підстави вважати договір від 25.09.2014 про зміни до договору овердрафту №1040/980-ЮО/О від 20.09.2013 нікчемним відсутні, зменшення в договорі розміру процентів не є порушенням публічного порядку це волевиявлення сторін щодо зміни умов кредитування.

У судовому засіданні 06.12.2017 представником Позивача заявлено усне клопотання про оголошення перерви для надання документів щодо заміни Позивача у справі, проти задоволення якого представник Відповідача не заперечував.

З огляду на те, що про заміну сторони у справі відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України Позивач вправі заявити на будь-якій стадії судового провадження, а також на стадії виконавчого провадження (ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження»); відповідне клопотання, підтверджене доказами із зазначенням правонаступника, Позивачем не було заявлено; підстави для відкладення судового засідання або оголошення перерви відсутні.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Апеляційним судом при перегляді справи встановлено, що 20.09.2013 між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" (далі по тексту Банк, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" (далі по тексту Позичальник, Відповідач) був укладений договір овердрафту №1040/980-ЮО/О (далі по тексту - Договір), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику короткостроковий кредит (15000000,00 грн) у вигляді відновлювального овердрафту (далі-кредит) для проведення його платежів, у тому числі для погашення процентів за цим договором, понад залишок коштів на поточному рахунку Позичальника №01 в ПАТ "Міський комерційний банк" (далі по тексту - поточний рахунок), за рахунок кредиту в межах встановленого ліміту овердрафту, при відсутності обов'язкових до оплати Позичальником платіжних документів про примусове списання/стягнення, відповідно до чинного законодавства України та вимог нормативно-правових актів НБУ про порядок проведення розрахунків (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору процентна ставка за користування кредитом диференційована залежно від строку безперервного користування Лімітом, зокрема, у випадку необнулення, процентна ставка з 91 дня безперервного кредитування становить 40%.

Ліміт овердрафту встановлюється строком з 20 вересня 2013 року по 19 вересня 2014 року (п. 1.5 Договору).

25.09.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір про зміни до договору про надання овердрафту №1040/980-ЮО/О від 20.09.2013 (далі-Договір про зміни), відповідно до умов якого процентна ставка за користування кредитом встановлюється 0,2 (нуль цілих дві десяті) процента з "01" січня 2014 року" (п. 1.3 Договору). Ліміт овердрафту встановлюється строком з "20" вересня 2013 року по "19" вересня 2019 року (п. 1.5 Договору).

Відповідно до Постанови правління Національного банку України від 19.03.2015 №187 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення №64 від 20.03.2015 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Міський комерційний банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з якого було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Міський комерційний банк".

20.10.2016 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» на адресу Позивача було направлено повідомлення про визнання Договору від 25.09.2014 про зміни до договору про надання овердрафту №1040/980-ЮО/О від 20.09.2013 нікчемним на підставі ч.1, п.6 ч.3, ч.4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що стало підставою для звернення із позовом у справі №904/5081/16 про стягнення з Відповідача боргу по Договору в частині прострочених процентів за період з 01.01.2015 по 06.03.2015 в сумі 1068493,38 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2016, яке залишено в силі постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 30.05.2017, позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача заборгованість за договором про надання овердрафту №1040/980-100 від 20.09.2013 в частині прострочених процентів за період з 01.01.2015 по 06.03.2015 включно в сумі 1068493,38 грн та судовий збір у сумі 16027,40 грн.

Судові рішення обґрунтовані тим, що договір від 25.09.2014 про зміни до договору про надання овердрафту №1040/980-ЮО/О від 20.09.2013 є нікчемним і в силу ч.1 ст. 216 Цивільного кодексу України не створює юридичних наслідків, зменшення розміру процентів за користування кредитом з 40% до 0,2% за зазначеним договором не передбачено умовами основного договору та не обґрунтовано внутрішніми документами банку.

04.05.2017 Відповідач звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення від 01.11.2016 за нововиявленими обставинами.

Заява обґрунтована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" звернулося до суду з адміністративним позовом. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 по справі №804/8264/16 дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" ОСОБА_3 щодо визнання нікчемним договору від 25 вересня 2014 року про зміни до договору овердрафту №1040/980-ЮО/О від 20 вересня 2013 року та складання повідомлення вих. №1883 від 20.10.2016 визнано неправомірними. Рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк", у формі повідомлення щодо визнання нікчемним договору від 25 вересня 2014 року про зміни до договору овердрафту №1040/980-ЮО/О від 20 вересня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислова Інвестиційна Компанія "Енерго-Інвест" визнано неправомірним та скасовано.

Отже, Відповідач вважає, що адміністративним судом у справі №804/8264/16 встановлено істотні для справи №904/5081/16 обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 112 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: зокрема істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1).

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи; по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Отже, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Як було встановлено судом у справі, яка розглядається, спірні правовідносини виникли із договору короткотермінового кредитування, тобто охоплюються правовим регулюванням глави 71 Цивільного кодексу України та відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України користування кредитними грошовими коштами є платним, проценти сплачуються у розмірі, встановленому договором. Надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом випадків (ст. 49 Закону України Про банки і банківську діяльність).

У Цивільному кодексі України немає положень щодо превалювання інтересів позичальника над інтересами банку.

Разом із тим чинним законодавством України передбачено спеціальні положення, що мають на меті врегулювання таких ситуацій, в яких керівництво банку діє всупереч майновим інтересам очолюваної організації та майнових інтересів інших вкладників такого банку.

Постановою правління Національного банку України №187 від 19.03.2015 ПАТ Міський комерційний Банк було віднесено до категорії неплатоспроможних та на підставі Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №64 від 20.03.2015 було розпочато процедуру ліквідації. Строк ліквідації встановлено до 19.03.2018.

Частиною 2 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Підстави нікчемності правочинів встановлені частиною 3 цієї статті, зокрема правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; тощо.

Фонд вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Отже, з метою захисту інтересів інших вкладників банку законодавець передбачив спеціальні норми, спрямовані на встановлення нікчемності правочинів, мета яких суперечить майновим інтересам банку.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Міський комерційний банк направила позичальнику повідомлення №1883 від 20.10.2016 про нікчемність договору від 25.09.2014 про зміни до договору про надання овердрафту №1040/980-ЮО/О від 20.09.2013 з підстав, установлених п. 6 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб - банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Як стверджується позивачем та встановлено судом у рішенні від 01.11.2016 у Банку був відсутній договір від 25.09.2014 про зміни до договору про надання овердрафту №1040/980-ЮО/О від 20.09.2013 і після того, як відповідач заявив про наявність спірних змін до договору, уповноважена особа направила вказане повідомлення.

Сторонами не надано доказів щодо застосування банком пільгових умов до кредитних договорів овердрафту з 01.01.2014, а саме відсоткової ставки 0,2% річних та в період внесення змін до спірного договору, доказів того, що вказані умови були застосовані до інших позичальників банку не надано. З пояснень представника банку вбачається, що такі накази, розпорядження банку чи рішення кредитного комітету відсутні. З наданої банком довідки №1462/1 від 30.11.2017 вбачається, що в період серпень-жовтень 2014 за існуючими кредитними договорами не відбувалося зміни процентних ставок, які були установлені на рівні від 21% до 34,5% річних. В спірний період облікова ставка НБУ становила 12,5%, що є мінімальним значенням, за яким комерційні банки можуть надавати грошові позики, вартість ресурсів у національній валюті для юридичних осіб у вересні 2014 становила від 16,60% до 16,18% (дані НБУ щодо тенденцій грошово-кредитного ринку України за вересень 2014).

Встановлення строку дії договору овердрафту з 20 вересня 2013 року по 19 вересня 2019 року (шість років) суперечить самій природі кредиту овердрафту як короткотермінового для здійснення платежів з рахунку клієнта, незважаючи на відсутність на ньому коштів.

Аналіз зазначених обставин та правових норм дає підстави для висновку про те, що укладення договору від 25.09.2014 про зміни до договору про надання овердрафту №1040/980-ЮО/О від 20.09.2013 є надання відповідачу переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку та відмовою банку від власних майнових вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 40%, як було визначено в договорі, та неможливості стягнення основного тіла кредиту до завершення ліквідації банку, що суперечить інтересам банку та інших вкладників.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку про існування підстав, з якими приписи частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" повязують нікчемність договору від 25.09.2014 про внесення змін до Договору (аналогічну правову позицію викладено в постанові Вищого господарського суду України від 23.11.16 у справі №910/31/16).

Відповідно до частини другої статті 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Визнання Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом (постанова від 18 квітня 2017 року у справі №804/8264/16) дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" ОСОБА_3 щодо визнання нікчемним договору від 25 вересня 2014 року про зміни до договору овердрафту №1040/980-ЮО/О від 20 вересня 2013 року та складання повідомлення вих. №1883 від 20.10.2016 неправомірними та скасування його рішення немає наслідком автоматичного твердження про те, що спірний правочин не являється нікчемним.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Втім, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи не є обовязковою для господарського суду (вказана правова позиція міститься у Постанові ВГСУ від 18.07.2017 у справі №912/3412/16).

Зосередившись на такій засаді цивільного права як свобода договору, адміністративний суд залишив поза увагою інші принципи - справедливість, добросовісність та розумність, а також спеціальні норми законодавства, які підлягали застосуванню до спірних відносин. Такий правовий висновок міститься у Постанові Верховного суду України від 17.02.2016 у справі №6-1601цс15.

Колегія суддів також враховує, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.05.2017 дія постанови від 18 квітня 2017 року у справі №804/8264/16 зупинена.

З огляду на зазначене, апеляційний суд доходить висновку про відсутність істотних для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, що можуть вплинути на вирішення спору по суті.

Судом першої інстанції помилково взято до уваги постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 у справі №804/8264/16 в частині правової оцінки правочину, яка врахована як нововиявлена обставина у справі №904/5081/16, та на підставі чого безпідставно прийнято нове рішення.

Таке рішення відповідно до п. 3 ч.1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2016 у справі №904/5081/16 та залишенні рішення від 01.11.2016 без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають віднесенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 112-114 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк", м. Київ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2017 у справі № 904/5081/16 задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2017 у справі № 904/5081/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2016 у справі №904/5081/16 відмовити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 01.11.2016 у справі №904/5081/16 залишити без змін.

Припинити стягнення за наказами господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2017.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислова інвестиційна компанія "ЕНЕРГО-ІНВЕСТ" (49005, м. Дніпро, вул. Обручева, 17; ідентифікаційний код 33612250) на користь Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" (03141, м. Київ, вул. Солом'янська, буд.33; адреса для листування: 04073, м. Київ, пр. Московський, 16; ідентифікаційний код 34353904) витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги 19393,15 грн (девятнадцять тисяч триста девяносто три грн 15 коп), про що видати наказ.

Відповідно до ст.ст. 116, 117 Господарського процесуального кодексу України видачу наказу на виконання постанови доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає чинності з часу її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 11.12.2017.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.Г. Іванов