ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2017 р.Справа № 922/3814/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Тригуб Олександра Васильовича, с. Вишневе, Харківська область
до Фермерського господарства "Оніка", с. Юрченкове, Харківська область
про стягнення 37997,05 грн.
за участю представників:

позивача - Яковенко О.Г., довіреність №212 від 01.03.2017;

відповідача - Ачкасов І.В. (керівник - особисто)

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Тригуб Олександр Васильович, с. Вишневе, Харківська область (позивач) 14.11.2017 звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фермерського господарства "Оніка", с. Юрченкове, Харківська область про стягнення 50784,86 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позову, зокрема, вказує на неналежне виконання покупцем (відповідачем) своїх зобов'язань за Договором купівлі - продажу № 22/05-15 від 22.05.2015 в частині повної та своєчасної оплати продукції, у зв'язку із чим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 26400,00 грн., гривневу різницю платежу в розмірі 5052,00 грн., 3 % річних у розмірі 1492,87 грн., інфляційні нарахування в розмірі 9777,58 грн., пеню в розмірі 5422,48 грн. та штраф у розмірі 2640,00 грн. В якості правових підстав позову вказує на норми ст.ст. 509, 526, 512, 514, 610, 611, ч. 2 ст. 625, ст. 629 ЦК України, ст.ст. 193, 231, ч. 6 ст. 232 ГК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.11.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі №922/3814/17 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 27.11.2017 об 11:40.

27.11.2017 через канцелярію суду, до матеріалів справи від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №39183), який досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Позивач в призначене судове засідання 27.11.2017 з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в призначене судове засідання 27.11.2017 з'явився, проти заявлених позовних вимог заперечив частково з підстав, викладених у наданому раніше відзиві на позовну заяву. Також, в засіданні заявив усне клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні, мотивоване необхідністю надання додаткових пояснень по суті спору.

Розглянувши усне клопотання відповідача, заслухавши думку позивача з приводу вказаного клопотання, який питання щодо його задоволення залишив на розсуд суду, суд вважає за можливе його задовольнити.

27.11.2017 в судовому засіданні оголошено перерву до 05.12.2017 до 11:10год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

05.12.2017 через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшов уточнений розрахунок заявлених до стягнення сум з додатком (вх. № 40494), в яких позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 26400,00 грн., гривневу різницю платежу в розмірі 6276,00 грн., 3 % річних у розмірі 2053,45 грн. та штраф у розмірі 3267,60 грн.

05.12.2017, після перерви розгляд справи було продовжено.

Позивач в засіданні заявлені позовні вимоги з врахуванням поданого уточненого розрахунку заявлених до стягнення сум підтримав повністю, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 26400,00 грн., гривневу різницю платежу в розмірі 6276,00 грн., 3 % річних у розмірі 2053,45 грн., штраф у розмірі 3267,60 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Відповідач в засіданні визнав позовні вимоги з врахуванням поданого позивачем уточненого розрахунку заявлених до стягнення сум.

Розглянувши поданий позивачем уточнений розрахунок заявлених до стягнення сум (вх. № 40494 від 05.12.17), заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, враховуючи вимоги ст.22 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких позивач, до прийняття рішення по справі, має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог, і таким чином, суд розцінює вказаний уточнений розрахунок позивача як зменшення розміру позовних вимог, приймає його до розгляду, а спір вирішується, виходячи з нової ціни позову, яку визначив позивач у вказаному "уточненому розрахунку" - 37997,05 грн., (що складається з: заборгованість у розмірі 26400,00 грн., гривневу різницю платежу в розмірі 6276,00 грн., 3 % річних у розмірі 2053,45 грн. та штраф у розмірі 3267,60 грн.).

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

У судовому засіданні 05.12.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду даної справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

22 травня 2015 року між позивачем - Фізичною особою - підприємцем Тригуб Олександром Васильовичем (покупець) та відповідачем - Фермерським господарством "Оніка" було укладено Договір купівлі-продажу № 22/05-15 (далі-Договір) (а.с. 10), відповідно до умов п. 1.1. якого, предметом договору є продаж засобів захисту рослин, ПММ, добрива, асортимент, ціна та кількість вказана в специфікаціях до даного договору, які є його невід'ємною частиною.

Відповідно до умов пункту 1.2. вищевказаного Договору, сторони погодили ціну товару у гривнях з визначенням грошового еквіваленту в доларах за курсом НБУ (https://bank.gov.ua/control/uk/curmetal/detail) на дату укладання договору. В разі, якщо співвідношення курсу долара (К2/К1) на дату розрахунку, яка вказана в додатках до даного договору, які є невід'ємною його частиною, буде більшою або дорівнюватиме 1,01, то платіж підлягає уточненню Постачальником без додаткового узгодження з покупцем, шляхом надсилання рахунку для сплати гривневої різниці платежу, а Покупець зобов'язується сплатити даний рахунок впродовж 3 (трьох) банківських днів з дня виставляння рахунку.

СП2 (сума платежу) = (К2/К1), де СП2 - сума платежу на дату розрахунку;

Сума договору - платіж, який при зміні К1/К2 понад 1,01 підлягає коригуванню;

К1 - курс долара на дату розрахунку;

К1 - курс долара на дату укладання відповідної специфікації».

З умов укладеної сторонами Специфікації № 1 від 22.05.2015 до Договору вбачається, що еквівалент ціни в доларах США - 1200 дол. США (а.с. 11).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання зобов'язань за вказаним Договором позивачем поставлено відповідачу товар, відповідно до видаткової накладної №8 від 22 травня 2015 року на суму 26400,00 грн., який отриманий особисто директором ФГ "Оніка" - Ачкасовим Ігорем Валентиновичем (а.с. 12).

Позивач звернувся з даним позовом, в якому наголошено про те, що в порушення умов п.п. 1.2, 2.2. Договору та п. 3 Специфікації, яка є Додатком №1 до Договору, відповідач за отриманий товар станом на 18.09.2017 року із позивачем не розрахувався, у зв'язку із чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка склала 26400,00 грн.

Окрім того, у відповідності до умов п. 1.2. Договору, позивачем здійснено нарахування гривневої різниці платежу, на підставі чого, останнім направлено рахунок на оплату № 1 від 18.09.17.

Враховуючи вищенаведені обставини, позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за поставлений товар у розмірі 26400,00 грн. з гривневою різницею платежу на суму 6275,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки відповідач не надав суду доказів належної оплати вартості отриманого товару за договором купівлі-продажу № 22/05-15 від 22.05.2015, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 26400,00 грн. з гривневою різницею платежу на суму 6275,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання з оплати товару, позивачем заявлено до стягнення 3 % річних у розмірі 2053,45 грн., нараховані за період з 01.11.2015 по 05.12.2017.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок нарахованої суми 3 % річних, суд вважає його таким, що відповідає обставинам справи та вимогам законодавства, а тому задовольняє позов в частині стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 2053,45 грн.

Розглядаючи вимогу про стягнення штраф у розмірі 3267,60 грн. за прострочення зобов'язання щодо своєчасної оплати товару, суд зазначає про наступне.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб'єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Згідно з умовами п. 4.3. Договору, сторони передбачили та встановили, що за невиконання, або неналежне виконання покупцем (відповідачем) своїх зобов'язань, зокрема за односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх зобов'язань, з приводу отримання оплаченої продукції в обумовлений договором термін, інших, в тому числі порушення термінів оплати товару, що випливають з цього договору, покупець несе відповідальність у вигляді штрафу 10 % від ціни товару, зазначеної п. 1.1. цього Договору.

Перевіривши розрахунок нарахованої суми штрафу, суд вважає його таким, що відповідає обставинам справи та вимогам законодавства, а тому задовольняє позов в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 3267,60 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у даній справі, що складаються зі сплати судового збору, покладаються на відповідача, з вини якого виник даний спір, який доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фермерського господарства "Оніка" (63352, Харківська область, Чугуївський район, с. Юрченкове, вул. Шкільна, буд. 1-А, , р/р 6984 в ПАТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614, ІПН 38) на користь Фізичної особи-підприємця Тригуба Олександра Васильовича (АДРЕСА_1, п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 380805, код ІПН НОМЕР_2) - 26400,00 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу №22/05-15 від 22.05.15; 6276,00 грн. гривневої різниці платежу; 2053,45 грн. 3 % річних; 3267,60 грн. штрафу; 1600,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.12.2017 р.

Суддя Г.І. Сальнікова