ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 грудня 2017 р. Справа №903/837/17

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача 1: фізичної особи-підприємця Книша Сергія Володимировича

до відповідача 2: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродторг"

про визнання недійсними договору поворотної фінансової допомоги та договору іпотеки

Суддя Шум М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, договір про надання правової допомоги від 05.12.2017р., ОСОБА_1

від відповідача 1: Книш С.В.

від відповідача 2: Мартинюк С.І., довіреність від 30.11.2017р.

Відповідно до ст.20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки представникам сторін.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця Книша Сергія Володимировича та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродторг" про визнання недійсними договору поворотної фінансової допомоги від 21.06.2017р. та договору іпотеки №6843 від 04.08.2017р..

Даний позов обґрунтований тим, що на думку позивача укладення спірних договорів спрямоване на порушення корпоративних прав останнього, шляхом штучного, неправомірного позбавлення СГ ТОВ «Агропродторг» належної йому нерухомості. Позивач вважає, що мета укладення правочинів, передати майнові активи товариства третім особам. Вказує, що в даний час за юридичною адресою СГ ТОВ «Агропродторг» зареєстроване інше товариство - ТОВ «Хлібпродторг», учасниками якого є учасники СГ ТОВ «Агропродторг» та їхні родичі.

05.12.2017р. від відповідача 1 надійшла заява про припинення провадження у справі у зв'язку із непідсудністю справи господарському суду.

07.12.2017р. від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просять: «Визнати недійсним рішення зборів учасників СГ ТОВ "Агропродторг" від 21.06.2017р., яке оформлене протоколом №45 від 21.06.2017р.».

В судовому засіданні 07.12.2017р. відповідач 1 надав суду копії договору поворотної фінансової допомоги від 21.06.2017р. та договору іпотеки №6843 від 04.08.2017р..

В судовому засіданні 07.12.2017р. представник відповідача 2 подав суду докази часткового повернення фінансової допомоги.

Суд приходить висновку про відхилення клопотань позивача та його представника про витребування доказів(оригіналів або копій спірних договорів, доказів перерахування коштів по договору поворотної фінансової допомоги від 21.06.2017р. та доказів повернення таких коштів), оскільки останні наданні відповідачами при розгляді даної справи.

Щодо заяви позивача про збільшення позовних вимог, суд зазначає таке.

Згідно абз.2 п.3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично йдеться про подання іншого позову.

Суд, в порядку ст.22 ГПК України, прийшов висновку про залишення даної заяви без розгляду та приєднання останньої до матеріалів справи.

Розгляд справи продовжується за первинними позовними вимогами.

Суд відхиляє клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі до вирішення справи №903/128/17, що розглядається господарським судом Волинської області, оскільки наявність вказаної справи(спір щодо виключення ОСОБА_1 з числа учасників СГ ТОВ «Агропродторг»), як необґрунтоване та спрямоване на затягування розгляду справи. Суд вправі здійснювати оцінку доказів в справі самостійно, а при встановленні фактів іншими компетентними органами, рішення яких матиме преюдиційне значення для вирішення даного спору, сторони вправі звертатися про перегляд рішення суду в порядку ст.ст.112-114 ГПК України.

Щодо клопотань відповідачів про припинення провадження у справі, суд зазначає таке.

Дані клопотання обґрунтовані тим, що спірні договори укладенні між відподачем 2 та Книшем С.В, як фізичною особою, а фізичною особою-підприємцем, що унеможливлює розгляд даної справи в порядку господарського судочинства(по суб'єктному складі). Окрім цього вказують на наявність справи №161/16893/17, що розглядається Луцьким міськрайонним судом Волинської області(з аналогічним предметом спору, проте до фізичної особи Книша С.В в якості відповідача 1).

Суд приходить висновку про відхилення клопотань відповідачів про припинення провадження у справі, оскільки незалежно від суб'єктного складу, якщо учасник (акціонер) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то такий спір підвідомчий господарським судам. Тобто, учасник товариства може оспорити договір, вчинений господарським товариством, якщо обґрунтує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав. Дана позиція суду узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеній у постанові від 21.01.2015р. у справі 3-207гс14.

Судом враховано, що у силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

В судовому засіданні 07.12.2017р. позивач та його представник позовні вимоги підтримали, позов просили задоволити.

В судовому засіданні 07.12.2017р. відповідач 1 та представник відповідача 2 просили в задоволенні позову відмовити з підстав необґрунтованості та безпідставності.

З урахуванням вимог ст.69 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

встановив:

Відповідно до статуту СГ ТОВ "Агропродторг"(далі - Торариство), затвердженого зборами засновників, протокол №13 від 17.10.2008р., зареєстрованого 22.12.2008р., засновниками (учасниками) товариства були: ОСОБА_5 з часткою у статутному фонді - 12%, ОСОБА_6 - 18%, ОСОБА_1 - 35%, ОСОБА_7 - 35%.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державногореєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Товариство володіє нерухомістю за адресою вул. Потебні, 71 у м. Луцьку:

- водонасосна площею 32,5 кв.м.;

- насосна станція площею 93,2 кв.м.;

- цех хлібобулочних виробів площею 873,2 кв.м.;

- цех макаронних виробів площею 434,3 кв.м.;

- земельна ділянка площею 0,6266 га;

27.01.2017р. рішенням загальних зборів учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродторг", яке оформлене протоколом зборів учасників №44 від 27.01.2017р. ОСОБА_1 було виключено з числа учасників товариства та затверджено нову редакцію статуту товариства та прийнято інші рішення. Дане рішення оскаржується в судовому порядку(справа №903/128/17 перебуває на розгляді в господарському суді Волинської області).

21.06.2017р. між СГ ТОВ «Агропродторг» та Книшем С. В., укладено договір поворотної фінансової допомоги, за яким Книш С. В. надає Товариству поворотну фінансову допомогу в розмірі 631000 грн..

04.08.2017р. було укладено договір іпотеки, за яким СГ ТОВ «Агропродторг» передало Книшу С. В. в іпотеку зазначені вище об'єкти нерухомості, в якості забезпечення договору поворотної фінансової допомоги.

Згідно платіжних доручень від 21.06.2017р. та від 22.06.2017р. Книшем С.В. переведено на рахунок Товариства 631000 грн..

Позивач зазначає, що будучи учасником СГ ТОВ «Агропродторг», реалізовував свої право через участь в Товаристві. Позбавлення Товариства належного йому майна заперечує можливість здійснювати належну підприємницьку діяльність. Таким чином, на думку позивача, оспорювані договори спрямовані на порушення прав позивача та на незаконне заволодіння чужим майном. Також відзначає, що однією із сторін оспорюваних угод є ФОП Книш С. В., адвокат, який надає правову допомогу для СГ ТОВ «Агропродторг» в ході багатьох судових справ, чим порушує правила адвокатської етики.

Згідно ч.1-2 ст.167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені ст.203 ЦК України, ними зокрема є наступні: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" передбачено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно п.2.1 постанови Пленуму ВГСУ від 25.02.2016 №4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», господарським судам під час вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин, слід враховувати приписи статті 1 ГПК України та з'ясовувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного права або законного інтересу у правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи відсутність факту їх порушення, невизнання або оспорювання.

Порушене право, яке потребує судового захисту, підтверджується крім іншого наявністю певних негативних наслідків для особи, яка звертається з позовом.

Правові наслідки укладення спірних договорів жодним чином не вплинули на правовий статус позивача, оскільки залишились незмінними, як розмір його частки, так і кількість голосів, які він може використовувати при голосуванні на загальних зборах товариства. За будь-яких обставин позивач матиме право на одержання своєї частки у статутному капіталі Товариства.

Позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами порушення його корпоративних прав у зв'язку із укладанням між відповідачами договору поворотної фінансової допомоги від 21.06.2017р. та договору іпотеки №6843 від 04.08.2017р.. Доводи позивача базуються на припущеннях останнього.

Також слід зазначити, що дані спірні договори виконуються про що свідчать часткові повернення Товариством фінансової допомоги(копії видаткових касових ордерів наявні в матеріалах справи).

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи наявний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо СГ ТОВ «Агропродторг» станом на 15.11.2017р.(на час розгляду справи), в якому серед учасників Товариства значиться ОСОБА_1(розмір внеску до статутного капіталу - 7411,25 грн.), отже на час розгляду справи ОСОБА_1 не виключений з реєстраційних документів СГ ТОВ «Агропродторг», а частка його корпоративних прав є незмінною.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та пояснення сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку, що корпоративні права чи інтереси позивача не порушені, вимоги позивача позбавлені фактичного обґрунтування, у зв'язку з чим відмовляє в позові через безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ст.68 ГПК України, питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Оскільки 07.12.2017р. прийнято рішення по справі 903/837/17, суд вважає за необхідне скасувати заходи до забезпечення позову, що вжиті відповідно до ухвали господарського суду Волинської області від 16.11.2017р..

Окрім цього, у зв'язку із прийняттям рішення по справі, суд залишає без розгляду заяву позивача про забезпечення позову(вх.№01-67/35/17 від 09.11.2017р.).

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК України при відмові в позові покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. В задоволені позову відмовити.

2. Скасувати заходи до забезпечення позову, застосованих згідно ухвали господарського суду Волинської області від 16.11.2017р. шляхом скасування накладення арешту на нерухоме майно СГ ТОВ «Агропродторг», а саме:

- Водонасосної (літер І-1) загальною площею 32,5 кв.м., розташовану за адресою Волинська обл., м. Луцьк, вулиця Потебні, будинок 71;

- Насосної станції (літер Ж-1) загальною площею 93,2 кв.м., розташовану за адресою Волинська обл., м. Луцьк, вулиця Потебні, будинок 71;

- Цеху хлібобулочних виробів (приміщення №21,з №26 по №40) (літер О-1) загальною площею 873,2 кв.м., що знаходиться за адресою Волинська обл., м. Луцьк, вулиця Потебні, будинок 71;

- Цеху макаронних виробів (приміщення №№1-20, №№22-25) (літер О-1) загальною площею: 434,3 кв.м., що знаходиться за адресою Волинська обл., м. Луцьк, вулиця Потебні, будинок 71;

- Земельної ділянки площею 0,6266 га, що знаходиться за адресою Волинська обл., м. Луцьк, вулиця Потебні, земельна ділянка 71, цільове призначення - для обслуговування виробничої бази, кадастровий номер: :21:049:0046.

3. Скасувати заборону відповідачам, третім особам відчуження (в т.ч. передачу в заставу, іпотеку, до статутного капіталу юридичних осіб); звернення стягнення; задоволення вимог іпотекодержателя; перереєстрацію прав власності на вищезазначене майно СГ ТОВ «Агропродторг».

Повний текст рішення складено

12.12.2017

Суддя М. С. Шум