ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2017 р. Справа № 922/2892/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Істоміна О.А.,

при секретарі судового засідання Кохан Ю.В.,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 3484Х/3-28) на рішення Господарського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року по справі № 922/2892/17

за позовом Фізичної особи-підприємця Михальчука Миколи Миколайовича, смт Ратне Волинської області;

до Фізичної особи-підприємця Новікова Євгена Михайловича, с. Васищеве Харківського району Харківської області;

про стягнення 74550,73 грн;

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ФОП Михальчук М.М. звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до ФОП Новікова Є.М. про стягнення 74550,73 грн з оплати послуг на перевезення вантажу, наданих на підставі договору про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом № П-047/17 від 04.04.2017 та за заявкою на перевезення вантажу № 1 від 04.04.2017.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.10.2017 у справі № 922/2892/17 (суддя Калантай М.В.) позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 74550,73 грн основного боргу та 7400,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Відповідач - ФОП Новіков Є.М. звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на відсутність доказів фактичного отримання відповідачем як експедитором пакету документів, які у відповідності до п. 4.3 договору про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом № П-047/17 від 04.04.2017 є підставою для оплати послуг перевізника. Зазначає, що рішенням Господарського суду Харківської області від 31.07.2017 у справі № 922/1682/17 відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення з ФОП Михальчук М.М. на користь ФОП Новікова Є.М. заборгованості з оплати послуг щодо перевезення вантажу за договором про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом № П-047/17 від 04.04.2017 згідно з заявкою на перевезення вантажу № 1 від 04.04.2017 в сумі 74550,73 грн, тобто вирішено спір між тими ж сторонами і з тим же предметом позову, що є підставою для припинення провадження у даній справі. Вважає недоведеними документально витрати на правову допомогу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 05.12.2017 о 12:00.

Позивач - ФОП Михальчук М.М. відзив на апеляційну скаргу відповідача не надав, свого представника в судове засідання 05.12.2017 не направив, причину відсутності представника суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням № 500 (а.с. 117).

Відповідач - ФОП Новіков Є.М. свого представника в судове засідання 05.12.2017 не направив, причину відсутності представника в судовому засіданні не повідомив, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням № 109 (а.с. 116).

Враховуючи викладене, а також те, що в матеріалах справи достатньо документів, щоб розглянути апеляційну скаргу по суті без участі представників позивача та відповідача, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників судового процесу щодо розгляду справи судом упродовж розумного строку, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами, як це передбачено ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 04.04.2017 між ФОП Михальчук М.М. (Перевізником) та ФОП Новіков Є.М. (Експедитором) укладено договір № П-047/17 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом, за умовами якого Перевізник на підставі письмових заявок Експедитора виконує перевезення вантажів автомобільним транспортом територією України, а також країн СНД та Європи, шляхом залучення транспортних засобів, що належать Перевізнику, згідно з умовами цього договору та заявок (а.с. 7-8).

Згідно з п. 2.15 зазначеного договору, видача вантажу Вантажоодержувачу здійснюється: у разі перевезення на умовах Конвенції МДП 1975 року - після пред'явлення вантажу для митного контролю на митниці призначення за умови пред'явлення Вантажоодержувачем документа, що засвідчує його особу, та довіреності на отримання вантажу; в інших випадках - за умови пред'явлення Вантажоодержувачем документа, що засвідчує його особу, та довіреності на отримання вантажу, а також пред'явлення представником Перевізника товарно-супровідних документів.

Відповідно до п. 3.1.8 договору від 04.04.2017 № П-047/17 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом, Перевізник зобов'язаний доставити ввірений йому вантаж в пункт призначення і видати його Вантажоодержувачу з дотриманням умов п. 2.15 договору, а також зазначити в СМР отримання вантажу Вантажоодержувачем.

За умовами п. 4.2 зазначеного договору про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом, вартість послуг за перевезення вантажу є договірною і визначається в заявці.

Експедитор ФОП Новіков Є.М. 04.04.2017 на електронну пошту перевізника ФОП Михальчука М.М. надіслав Заявку на перевезення вантажу № 1 по договору № П-047/17 від 04.04.2017 (а.с. 9). Згідно з цією Заявкою перевізник ФОП Михальчук Микола Миколайович автомобілем Вольво державний № а/м АС 9174 АО та державний № н/п АС 1133 ХТ здійснює перевезення вантажу - навантажувачів у кількості 4 шт. Завантаження 06.04.2017 за адресою: 40132, (Італія), розвантаження - м. Київ (Україна). Дата доставки - 10-11.04.2017. Форма розрахунку 2600,00 євро за курсом НБУ на день подачі документів до митних органів України та оплачується у безготівковій формі протягом 5-7 днів після отримання оригіналів документів.

Перевізник (позивач у справі) виконав належним чином свої зобов'язання за Заявкою на перевезення вантажу № 1 на підставі договору № П-047/17 від 04.04.2017, що підтверджується міжнародною транспортною накладною CMR А№ 0011552 (а.с. 10, 31).

З перекладу міжнародної транспортної накладної А № 0011552 (а.с. 32) вбачається, що перевізником - ПП Михальчук М.М. (Ратне Волинської області в Україні, вул. Центральна, 10А/8, автомобіль АС9174АО/АС1133ХТ АСМАП Україна) під контролем відправника - Toyota Material Handling (Manufacturing Italy SPA Via Persicetana Vecchia, 10, 40132 Bologna (Болонья) 06.04.2011 у місці завантаження - Болонья, Італія, завантажено вантаж (Електрокари СЕ403881, СЕ4033890, СЕ403929, СЕ403962 у кількості 4 шт.).

10.04.2017 вантаж доставлено вантажоодержувачу - ДП БТ Україна, місце розвантаження - Залізнична, 57, 01103, Київ, Україна.

Вантаж отриманий вантажоодержувачем - Біті Україна в місці розвантаження - 01103 Київ, Україна, згідно з ч. 1 ст. 8 Конвенції КДПВ (CMR), що підтверджується особистим підписом уповноваженого представника вантажоодержувача та печаткою вантажоодержувача у міжнародній транспортній накладній А № 0011552

Таким чином, відмітка Вантажоодержувача про отримання вантажу в міжнародній транспортній накладній А № 0011552 підтверджує виконання перевізником заявки на перевезення вантажу №1 від 04.04.2017 та договору від 04.04.2017 № П-047/17 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом.

У відповідності до пунктів 3.2.1., 3.2.2, 3.2.3 договору від 04.04.2017 № П-047/17 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом, Експедитор зобов'язаний надати перевізникові заявку на перевезення вантажу, здійснювати перевірку навантаження і вивантаження поданого транспортного засобу у визначені строки при міжнародних перевезеннях, проводити оплату послуг перевізника в порядку та строки, передбачені цим договором.

В п. 3.1.10 договору від 04.04.2017 № П-047/17 сторони визначили обов'язок Перевізника відправити поштою рекомендованим листом на адресу Експедитора оригінали: акту виконаних робіт, податкової накладної, накладної (CMR або ТТН) з відміткою Вантажоодержувача про отримання вантажу та інших документів, передбачених наданою Експедитором Заявкою протягом 5-ти робочих днів з моменту закінчення рейсу.

Порядок розрахунків сторони визначили в п. 4.3 договору, а саме: оплата послуг з перевезення вантажу здійснюється Експедитором протягом 7 банківських днів з моменту отримання від Перевізника оригіналів: акту виконаних робіт, податкової накладної, накладної CMR та інших документів передбачених заявкою.

На виконання пунктів 3.1.10, 4.3 договору від 04.04.2017 № П-047/17 про організацію перевезень вантажів автомобільним транспортом, з метою отримання оплати за надані послуги з перевезення, позивач 25.05.2017 цінним листом № 040 з описом вкладення направив на адресу відповідача документи, передбачені пунктами 3.1.10, 4.3 договору, а саме: оригінал міжнародної транспортної накладної А № 0011552 з відміткою Вантажоодержувача про отримання вантажу; складений та підписаний перевізником акт здачі-прийняття наданих послуг № 42 від 10.04.2017 (а.с. 33), копію Свідоцтва платника єдиного податку Серія А № 279941 (а.с. 51) в підтвердження того, що перевізник є платником єдиного податку та не має права виписувати податкові накладні, а також рахунок-фактуру № 42 від 10.04.2017 на оплату міжнародних транспортних послуг на суму 74551,00 грн.

Факт надсилання відповідачеві вказаних документів цінним листом № 040 від 25.05.2017 підтверджується поштовим фіскальним чеком № 040 від 25.05.2017 та описом вкладення від 25.05.2017 (а.с. 11-12).

Відповідач 31.05.2017 отримав документи, направлені позивачем цінним листом № 040 від 25.05.2017, що підтверджується роздруківкою з офіційного інтернет-сайту УДППЗ "Укрпошта" (а.с. 63), але протягом 7-денного строку, визначеного в договорі № П-047/17 від 04.04.2017 та Заявці на перевезення вантажу № 1 по цьому договору, не оплатив вартість послуг перевезення вантажу.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 74550,73 грн з оплати послуг на перевезення вантажу, наданих на підставі договору про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом № П-047/17 від 04.04.2017 та за заявкою на перевезення вантажу № 1 від 04.04.2017.

Судова колегія відхиляє посилання відповідача на наявність підстав для припинення провадження у даній справі у зв'язку з тим, що рішенням Господарського суду Харківської області від 31.07.2017 у справі № 922/1682/17 вже вирішено спір між тими ж сторонами і з тим же предметом позову, зважаючи на таке.

Як вбачається з рішення Господарського суду Харківської області від 31.07.2017 у справі № 922/1682/17, підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Експедитора ФОП Новікова Є.М. 74550,73 грн з оплати послуг перевізника ФОП Михальчука М.М. за заявкою №1 та договором № П-047/17 від 04.04.2017 , було неподання Перевізником належних доказів направлення на адресу Експедитора визначених пункті 3.1.10 договору від 04.04.2017 № П-047/17 документів, які є підставою оплати послуг перевізника на підставі пункту 4.3. цього договору.

Позовні вимоги у справі № 922/2892/17 обгрунтовані іншими підставами, пов'язаними з повним виконанням перевізником ( позивачем ) свого обов'язку по направленню на юридичну адресу відповідача документів визначених п.3.1.10. договору, які отримані експедитором(відповідачем) але оплата наданих послуг в термін визначений пунктом 4.3. договору не здійснена .

За таких обставин, відсутні підстави для припинення провадження у справі 922/2892/17 оскільки цей позов подано з інших підстав, що виключая можливість припинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката в сумі 7400,00 грн.

Статтею 28 Господарського процесуального кодексу України визначено право сторін в господарському суді представляти свої інтереси особисто або через своїх представників. Повноваження адвоката як представника можуть посвідчуватися ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордеру обов'язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем, який діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 507 від 16.05.2008 (а.с. 16) позивачеві були надані на підставі договору доручення від 11.08.2017 послуги на надання правової допомоги. (а.с. 17).

За умовами пп. 1.1, 1.2 договору доручення від 11.08.2017, адвокат зобов'язався від імені і за рахунок довірителя надати правову допомогу у спорі, що виник з ФОП Новіковим Є.М., та з цією метою здійснити визначені цим договором дії. Актом приймання-передачі наданих послуг № 4/08 від 22.08.2017 підтверджено прийняття довірителем ( Михальчук М.М.)послуг по договору доручення від 11.08.2017 надані адвокатом Лоза В.М. на суму 7400,00 грн, які сплачені по квитанції до прибуткового касового ордера № 04/08 від 22.08.2017.

Згідно з вимогами ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, до судових витрат, які підлягають сплаті, відносяться, зокрема, витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволенні позову суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката, покладаються на відповідача.

Згідно з п. 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013, відшкодування витрат сторін, пов'язаних з оплатою ними послуг адвоката, здійснюється господарським судом за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті у випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. При цьому, формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар, який повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. Фактори, які можуть бути враховані при визначенні обґрунтованого розміру гонорару визначені, зокрема, ст. 33 Правил адвокатської етики.

Згідно з ч. 3 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до ч. 3 ст. 48, ч. 6 ст. 49 ГПК України має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04, п. 269).

Пунктами 2,1, 2.2, 2.3 договору доручення від 11.08.2017 сторони визначили, що винагорода за правову допомогу розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». За здійснення дій, визначених в п. 1.1 цього договору, довіритель сплачує винагороду в розмірі 7400,00 грн. Розрахунок здійснюється в момент передачі довірителю підготовленої позовної заяви.

Факт надання позивачеві послуг на надання правової допомоги у справі № 922/2892/17 адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем на підставі договору доручення від 11.08.2017 підтверджується: ордером серія ТР № 029232 від 22.08.2017 (а.с. 14); квитанцією до прибуткового касового ордеру № 04/08 від 22.08.2017 на суму 7400,00 грн (а.с. 15) та актом приймання-передачі наданих послуг № 4/08 від 22.08.2017 на суму 7400,00 грн (а.с. 18). Зазначений акт підписаний обома сторонами та засвідчений печатками сторін.

Колегія суддів вважає розмір заявлених до стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката в сумі 7400,00 грн, співрозмірним з сумою задоволених вимог позивача у справі у зв'язку з чим погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу адвоката.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний викласти в позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, надати докази, що підтверджують позов.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року по справі № 922/2892/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.