ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Справа № 910/24420/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіШевчук С.Р. (доповідач)
суддівВладимиренко С.В., Демидової А.М.
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства Банку "Контракт"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 31.08.2017
у справі№910/24420/16 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства Банку "Контракт"
до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк"
простягнення 20 000,00 доларів США, що еквівалентно 527 311,56 грн

в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Єгорова Н.М., договір №1/09-17 від 15.09.2017

- відповідача: Модлінський Н.О., дов. №454 від 02.11.2017

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство Банк "Контракт" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" про стягнення 20 000,00 доларів США, що еквівалентно 527 311,56 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.05.2017 у справі № 910/24420/16 (суддя Маринченко Я.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 (у складі головуючого судді Гаврилюка О.М., суддів Гончарова С.А., Коротун О.М.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, ПАТ Банк "Контракт" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2017 у справі № 910/24420/16, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскаржувані судові рішення прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач надав відзив на касаційну скаргу, вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 22.09.2010 між позивачем та відповідачем укладено договір доручення № 01/М/КНТ, відповідно до п. 1.1 якого відповідач, за договором повірений, що є принципіальним учасником міжнародної системи MasterCard Worldwide, приймає на себе зобов'язання виконувати від імені та за рахунок позивача, за договором довіритель, всі необхідні дії по наданню позивачу послуг, спрямованих на вступ до MasterCard і подальшу участь позивача у MasterCard в якості афілійованого учасника, виконувати від імені та за рахунок позивача розрахунки в іноземній та національній валюті з MasterCard по операціям емісії та еквайрінгу позивача, а також здійснювати всі інші розрахунки, пов'язані з виконанням всіх інших зобов'язань позивача як афілійованого учасника MasterCard (п. 1.1. договору доручення).

Відповідно до п.п. 2.4, 2.8 договору догучення гарантійне покриття - це сума коштів, що розміщується позивачем на рахунку у відповідача на умовах договору про міжбанківський депозит від 22.09.2010 № 02/м/КНТ, розмір якого визначається відповідачем відповідно до вимог відповідача та MasterCard, пред'явлених для забезпечення фінансової безпеки при проведенні розрахунків по операціям, що здійснюються з використанням БПК, емітованих позивачем; відшкодування фактично понесених відповідачем витрат по проведенню розрахунків по операціям емісії та еквайрингу БПК позивача здійснюється у порядку та терміни, що визначені в додатку №1 до даного договору доручення; оплата послуг відповідача здійснюється позивачем у розмірі та у порядку, визначеному в додатку №1 до даного договору, в національній валюті України по курсу НБУ на момент фактичної сплати.

Пунктом 3.3.3 договору доручення № 01/М/КНТ передбачено, що після вступу в MasterCard позивач зобов'язується, відповідно до договору про міжбанківський депозит, розмістити гарантійне покриття в сумі та в термін, вказані відповідачем у письмовому повідомленні, для забезпечення належного виконання зобов'язань позивача по відшкодуванню відповідачу фактично понесених витрат, що були необхідні для проведення розрахунків з MasterCard. Умови розміщення коштів на депозитному рахунку визначаються Договором про міжбанківський депозит та договором про заставу майнових прав від 22.09.2010 № 04/М/КНТ.

Відповідно до п.п. 9.1, 9.4 договору № 01/М/КНТ він вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до моменту припинення його дії у встановленому даним договором порядку та підставах; даний договір втрачає силу у випадку припинення членства в MasterCard однієї зі сторін; при цьому сторони зобов'язані виконати всі зобов'язання, що виникли на основі цього договору в період, що передував його припиненню, а також відшкодувати всі витрати та збитки, що виникли під час дії даного договору.

Як вбачається із матеріалів справи, 22.09.2010 позивачем та відповідачем також укладено договір про встановлення кореспондентських відносин № 03/М/КНТ, відповідно до п. 1.1 якого відповідач відкриває позивачу кореспондентські рахунки Лоро у доларах США № 90 та гривнях № 90, що разом далі іменуються кореспондентські рахунки, надає комплекс послуг із розрахункового обслуговування за операціями з використанням банківських платіжних карток міжнародної платіжної системи MasterCard Worldwide згідно з умовами договору доручення.

Вказаний договір набирає сили з дати підписання обома сторонами і діє протягом терміну дії договору доручення (п. 8.1 договору № 03/М/КНТ).

22.09.2010 між позивачем та відповідачем укладено договір про міжбанківський депозит № 02/М/КНТ, відповідно до п. 1.1 якого позивач розміщує у відповідача грошові кошти в доларах США у розмірі, що розраховується відповідачем відповідно до п.п. 3.3.5 та п. 4.1.4 договору доручення, і є гарантійним покриттям позивача при його розрахунках із міжнародною платіжною системою MasterCard Worldwide через відповідача; позивач здійснює перерахування грошових коштів на підставі письмових повідомлень відповідача.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.5 договору № 02/М/КНТ у якості мінімального гарантійного покриття позивач розміщує у відповідача грошові кошти в розмірі 20 000,00 дол. США. Відповідач приймає депозит на термін виконання сторонами зобов'язань, що передбачені договором доручення та договором про встановлення кореспондентських відносин від 22.09.2010 № 03/М/КНТ, включаючи строк виконання зобов'язань, що мають бути виконані сторонами у випадку припинення вказаних договорів.

Згідно із п. 1.8 договору № 02/М/КНТ сума депозиту повертається відповідачем позивачу протягом 2 банківських днів після закінчення терміну залучення депозиту.

Пунктом 2.6. договору № 02/М/КНТ передбачено, що відповідач зобов'язується повернути позивачу депозит у строк, встановлений п. 1.8 цього договору, лише за умови повного виконання позивачем зобов'язань перед відповідачем за договором доручення та договором про встановлення кореспондентських відносин.

Відповідно до п. 4.1 договору № 02/М/КНТ договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до закінчення терміну залучення суми депозиту, встановленого в п. 1.5 цього договору.

28.09.2010 позивач перерахував суму депозиту в розмірі 20 000,00 дол. США за вищевказаним договором, що підтверджується платіжним дорученням від 28.09.2010 № ANTA100928-03 у форматі МТ202 у системі SWIFT, із уточненням відповідно до платіжного доручення від 28.09.2010 №-01 у форматі МТ199 у системі SWIFT та випискою з рахунку № 1.840.

22.09.2010 між позивачем та відповідачем укладено договір про заставу майнових прав № 04/М/КНТ, відповідно до п. 1.1 якого, цей договір забезпечує вимоги відповідача, що випливають із договору доручення та договору про встановлення кореспондентських відносин, відповідно до умов яких позивач зобов'язаний перед відповідачем належним чином виконувати зобов'язання щодо проведення розрахунків у відповідності з п.п. 2.8, 3.2.2, 3.3.3-3.3.6, 3.3.8, 3.3.9, 7.7 договору доручення із врахуванням всіх змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті, та у відповідності з п. 5 договору про встановлення кореспондентських відносин із врахуванням всіх змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті.

Згідно із п. 1.2 договору застави позивач надає в заставу відповідачу право вимоги грошових коштів у межах суми депозиту, розміщеного у відповідача згідно із договором про міжбанківський депозит; боржником позивача є відповідач; заставна вартість дорівнює сумі депозиту, розміщеного позивачем у відповідності до умов депозитного договору.

Відповідно до п. 2.2 договору застави відповідач набуває право вимоги по депозитному договору відповідно до даного договору в разі невиконання позивачем забезпечених цим договором зобов'язань по договору доручення та/або договору про встановлення кореспондентських відносин в повному обсязі та/або в частині у встановлені договором доручення та/або договором про встановлення кореспондентських відносин строки.

Пунктом 5.1 договору застави встановлено що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом терміну дії договору доручення та договору про встановлення кореспондентських відносин в період строку розміщення депозиту, згідно з умовами депозитного договору.

Правлінням Національного банку України 10.12.2015 прийнято постанову № 876 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10.12.2015 № 220 "Про початок процедури ліквідації ПAT Банк "Контракт" та делегування повноважень ліквідатора банку" розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" з 11.12.2015 по 10.12.2017.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх.

Уповноважена особа Фонду звернулася до відповідача з листами від 24.02.2016 № 31/02-548 та від 02.08.2016 № 514/02-1659, якими повідомила про відмову від договору про міжбанківський депозит від 22.09.2010 № 02/М/КНТ та запропонувала відповідачу підписати та скріпити печаткою договір про розірвання договору про міжбанківський депозит, а також повернути в термін до 29.02.2010 гарантійний депозит.

У листі-відповіді від 25.03.2016 № 170/3256/2016 відповідач зазначив, що згідно із п. 2.6 договору про міжбанківський депозит відповідач зобов'язується повернути позивачу депозит лише за умови повного та належного виконання сторонами зобов'язань, а оскільки за позивачем існують невиконані зобов'язання за вказаним договором, кошти не можуть бути повернуті.

18.10.2016 відповідач у листі № 170/12344/2016 у відповідь на лист позивача від 17.10.2016 № 41/02-2029 повідомив, що 04.04.2016 отримав електронне повідомлення від міжнародної платіжної системи MasterCard Worldwide про завершення проекту CIS-2015-11780 із припинення дії ліцензії афілійованого учасника ПАТ Банк "Контракт" у міжнародній платіжній системі MasterCard Worldwide та видалення банківських ідентифікаційних номерів.

Договір згідно зі ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Частини 1, 3 ст. 651 ЦК України встановлюють, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як вбачається із умов договору про міжбанківський депозит, він діє до закінчення терміну залучення суми депозиту, встановленого в п. 1.5 цього договору (п. 4.1 договору), а саме відповідач приймає депозит на термін виконання сторонами зобов'язань, що передбачені договором доручення та договором про встановлення кореспондентських відносин, включаючи строк виконання зобов'язань, що мають бути виконані сторонами у випадку припинення вказаних договорів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем умови договору доручення в повному обсязі не виконані, у зв'язку із чим станом на 10.12.2015 заборгованість позивача перед відповідачем за цим договором становила 395 985,16 грн, яка на підставі заяви відповідача про включення до реєстру кредиторів від 23.12.2015 № 117/47646/2015 включена уповноваженою особою Фонду до реєстру акцептованих вимог кредиторів позивача до 8 черги, про що зазначено останньою у відповідному листі від 29.08.2016 № 51/02-1827.

Таким чином, судами встановлено, що внаслідок наявного за позивачем невиконаного зобов'язання за договором доручення термін залучення суми депозиту за договором про міжбанківський депозит не закінчився, а тому вказаний депозитний договір свою дію не припинив. Докази погашення кредиторських вимог відповідача за договором доручення матеріали справи не містять.

Уповноважена особа Фонду направляла відповідачу листи від 24.02.2016 та 02.08.2016 про відмову від депозитного договору у зв'язку з ліквідацією позивача, з посиланням у якості підстави на п. 6 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким передбачено направлення відмови від договору та подальше його розірвання у встановленому законодавством порядку.

Порядок розірвання договорів визначений ст. 651 ЦК України, а господарських договорів передбачено ст. 188 ГК України.

Частиною 1 ст. 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таким чином, можливість розірвати договір в односторонньому порядку має бути передбачена в договорі або законі.

Положеннями договору про міжбанківський депозит такий порядок його розірвання не передбачено.

Звертаючись з позовом позивач вважає, що зазначене право передбачено п. 6 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що відповідно до вказаного пункту Закону розірвання договорів має відбуватися в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Як встановлено судами, у матеріалах справи відсутні докази розірвання договору про міжбанківський депозит у судовому порядку, а у листі про відмову від депозитного договору уповноваженої особи Фонду не зазначалось про його розірвання в односторонньому порядку, а містилось прохання підписати договір про розірвання договору про міжбанківський депозит. Однак у матеріалах справи підписаний обома сторонами договір про розірвання депозитного договору не міститься.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів касаційної інстанції вважає вірним висновок судів попередніх інстанцій, що оскільки договір про міжбанківський депозит в установленому законодавством порядку розірвано чи припинено, у зв'язку із чим термін залучення депозиту не закінчився, а тому підстави для повернення суми депозиту, що залежать від терміну його залучення та виконаних сторонами зобов'язань за договором доручення та договором про встановлення кореспондентських відносин, відсутні.

З огляду на зазначене, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли правомірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 20 000,00 доларів США, що еквівалентно 527 311,56 грн.

Доводи викладені в касаційній скарзі стосовно закінчення терміну залучення депозиту та обов'язку банку повернути суму депозиту не можуть слугувати підставою для скасування прийнятих судових актів, оскільки вже були належним чином спростовані судом апеляційної інстанції з посиланням на відповідні законодавчі приписи та обставини справи.

Щодо інших доводів касаційної скарги, то вони не спростовують вказаних висновків судів, спростовуються вищенаведеним, та, крім того, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

З огляду на викладене та враховуючи, що скаржник в силу ст. 33 ГПК України не довів в установленому законом порядку тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та оскільки в силу вимог ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових актів у справі № 910/24420/16.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банку "Контракт" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 04.05.2017 у справі № 910/24420/16 залишити без змін.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

С у д д я С.В. Владимиренко

С у д д я А.М. Демидова