РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017Справа №910/17440/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна"

до ОСОБА_1

про стягнення 100000 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю б/н від 12.10.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

06.10.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" з вимогами до ОСОБА_1 про стягнення 100000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані завданням відповідачем як посадовою особою позивача збитків господарському товариству (позивачеві). Так, позивач вказує, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у справі №910/22847/15 визнано недійсними рішення загальних зборів учасників позивача, які оформлені протоколом №30-0514-1 від 30.05.2013 та рішення загальних зборів учасників позивача, які оформлені протоколом №1 від 24.03.2014 засідання комісії з призначення генерального директора позивача ОСОБА_1, однак, 08.02.2016 ОСОБА_1 укладено від імені позивача з компанією Coveris Rigi Polska Sp. z.o.o. договори №D/2/2/2016, D/3/2/2016, D/4/2/2016 та D/5/2/2016 про відступлення права вимоги до боржників (ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв», ТОВ «Молочний дім», ТОВ «Данон Дніпро», ПрАТ «Кременчуцький міськмолокозавод») за договорами поставки перед позивачем на загальну суму 15358618,52 грн., що перевищує встановлене статутом обмеження у 100 та 500 тис євро на укладання генеральним директором одноразових (короткострокових) та річних договорів (угод) без їх попереднього узгодження учасниками товариства, з метою виведення грошових коштів позивача у власність Coveris Rigi Polska Sp. z.o.o., чим спричинив позивачеві збитки у вигляді упущеного доходу. Так, у разі, якби позивач розмістив кошти у розмірі 15358618,52 грн. на депозит під відсотки, розмір доходу за період з 01.04.2016 по 10.08.2017 складав би 3134281,31 грн. За наведених обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки в сумі 100000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2017 порушено провадження у справі № 910/17440/17; розгляд справи призначено на 31.10.2017.

30.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких відповідач зазначає, що позивачем не доведено усіх чотирьох умов відповідальності за завдану шкоду; відсутній факт протиправності дій, вчинених відповідачем як посадовою особою позивача, щодо укладання договорів про відступлення права вимоги, зокрема, відсутнє будь-яке судове рішення, що набрало законної сили, про визнання цих договорів недійсними, а також відповідачу не було відомо про усунення його з посади генерального директора позивача; у відповідача як керівника позивача відсутні обмеження повноважень щодо укладання і підписання договорів та відсутнє перевищення повноважень зі сторони відповідача як керівника позивача, оскільки положення статуту позивача встановлюють обов'язок генерального директора подати документи на узгодження та схвалення учасниками товариства, а не загальними зборами позивача, тим більше, що незатвердження загальними зборами договору після його укладання не може бути підставою для визнання договору недійсним; стаття 89 Господарського кодексу України у редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» набрав чинності 01.05.2016, тобто дії посадової особи можуть породжувати для неї відповідальність у вигляді відшкодування збитків (за наявності усіх елементів складу правопорушення) тільки з 01.05.2016, вказана стаття Господарського кодексу України не має зворотної сили в часі; відсутній сам факт завдання збитків позивачеві, оскільки всі договори є оплатними, з відстрочкою оплати; позивачем не доведено, що заявлені до стягнення збитки є реально понесеними ним, а не абстрактними.

31.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду, а також пояснення щодо хронології обставин, про які йдеться у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні 31.10.2017 подав клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Coveris Rigid Polska Sp. z.o.o.

Судом відкладено вирішення питання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Coveris Rigid Polska Sp. z.o.o. до наступного судового засідання.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 31.10.2017 оголошено перерву до 28.11.2017.

24.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з підстав неможливості прибуття у судове засідання, а також заперечення на заяву відповідача про залучення третьої особи, згідно з якими позивач зазначає, що будь-яке рішення суду у даній справі не вплине на права та обов'язки Coveris Rigid Polska Sp. z.o.o., тоді-як клопотання відповідача спрямоване виключно на затягування розгляду справи.

У судове засідання 28.11.2017 з'явився представник відповідача, який заперечив проти позову з підстав, викладених у поданих поясненнях.

Представник позивача у судове засідання 28.11.2017 не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 31.10.2017.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи з підстав неможливості представника прибути у судове засідання 28.11.2017, суд відмовив у його задоволенні з огляду на те, що нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі, тому неможливість одного з представників позивача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні його іншого представника, в тому числі, керівника.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 Господарського процесуального кодексу України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 28.11.2017 за відсутності представника позивача, та з урахуванням процесуальних строків розгляду справи відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Розглянувши клопотання відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Coveris Rigid Polska Sp. z.o.o., суд зазначає наступне.

Так, дане клопотання обґрунтоване тим, що до предмету доказування у даній справі входять обставини щодо правомірності укладення спірних договорів відступлення прав вимоги, що укладені з Coveris Rigid Polska Sp. z.o.o., у зв'язку з чим позивач вважає, що рішення суду у даній справі вплине на права і обов'язки вказаної особи.

Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Відповідно до п. 1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Саме лише зазначення в позовній заяві та/або у вступній частині судового рішення певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Так, відповідачем не обґрунтовано та не доведено наявності у компанії Coveris Rigid Polska Sp. z.o.o. інтересу щодо предмету спору у даній справі, а саме, що рішення у справі про стягнення збитків з посадової особи товариства може вплинути на права або обов'язки цієї компанії, зокрема шляхом наділення новими правами, покладення нових обов'язків, зміни наявних прав чи обов'язків або їх позбавлення, у зв'язку з чим у задоволенні клопотання про залучення третьої особи судом відмовлено.

У судовому засіданні 28.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у справі №910/22847/15, яка набрала законної сили, визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККОР Україна", які оформлені протоколом № 30-0514-1 від 30.05.2013, рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна", оформлені у вигляді протоколу № 1 засідання комісії про призначення генерального директора ТОВ "Коверіс Рігід Україна" ОСОБА_1.

Дана постанова обґрунтована наступним.

Відповідно до протоколу засідання учасників ТОВ "ПАККОР Україна", у загальних зборах, рішення з якого оформлені вказаним протоколом 30.05.2013, брали участь представник ТОВ "COVERIS RIGID HUNGARI" (частка 51% у статутному капіталі) та представник ТОВ "Виробниче підприємство "Інтерагротек" (частка 49 % у статутному капіталі). Порядок денний зборів був визначений двома питаннями: 1 - зміна Генерального директора Товариства; 2 - Уповноваження осіб на проведення державної реєстрації змін по товариству. За результатами одноголосного голосування вирішено: "Звільнити 29.05.2013 ОСОБА_3 з посади Генерального директора Товариства та призначити на посаду Генерального директора Товариства - ОСОБА_1 з 30.05.2013, уповноважено директора Товариства на проведення державної реєстрації вищезазначених змін по товариству з правом видачі довіреностей на ці дії іншим особам."

Між тим, станом на 30.05.2013 учасник з участю 51 % - ТОВ "COVERIS RIGID HUNGARI" - мав іншу назву - ТОВ "PACCOR HUNGARY" .

До того ж, у протоколі, яким оформлено рішення загальних зборів учасників ТОВ "ПАККОР Україна" від 30.05.2013, зазначено, що представник ТОВ "COVERIS RIGID HUNGARI" (частка 51 % у статутному капіталі) на загальних зборах ОСОБА_3 діяв на підставі резолюції №2 від 17.02.2014 та свідоцтва про резолюцію керуючих директорів компанії "COVERIS RIGID HUNGARI". Представництво іншого учасника на зборах ТОВ "ПАККОР Україна" - ТОВ "Виробниче підприємство "Інтерагротек" теж засновано на документі, що був виданий пізніше дати проведення зборів - 24.02.2014.

Отже, протокол, який фіксує участь учасників у зборах, порядок денний та хід голосування, складено у часі пізніше, ніж зазначено у протоколі.

Таким чином, загальні збори товариства "ПАККОР Україна" про зміну та обрання генерального директора господарського товариства, рішення яких оформлені протоколом від 30.05.2013р., у вказану дату не скликалися і не проводилися, а отже, не відбулися, а тому їх рішення, оформлені протоколом, не мають сили корпоративного акту, обов'язкового для господарського товариства, його учасників та посадових осіб, і є в силу цього абсолютно недійсними.

За змістом ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що у постанові Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у справі №910/22847/15 зазначено, що ОСОБА_1 брав участь у судовому засіданні 03.02.2016 як представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна".

Судом встановлено, що найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККОР Україна" було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна". Наведене підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що відповідно до п. 11.7.8. статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна", затвердженого загальними зборами учасників ТОВ «Коверіс Рігід Україна» (протокол №26-052014 від 26.05.2014), у випадках, коли сума одноразових (короткострокових) договорів (угод) на суму, що перевищують 100000,00 євро та річних договорів (угод) на суму, що перевищують 500000,00 євро, генеральний директор повинен подати такі документи на узгодження та схвалення учасникам товариства.

Судом встановлено, що 08.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (первісний кредитор), від імені якого діяв ОСОБА_1, що вказаний як директор, та компанією Coveris Rigi Polska Sp. z.o.o. (новий кредитор) укладено Договір №D/2/2/2016, за умовами якого:

- боржник - приватне акціонерне товариство "Лакталіс-Миколаїв" (54018, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Виноградна, буд. 2; ідентифікаційний код 23624594) (пункт 1.1 Договору №D/2/2/2016);

- договір поставки - договір поставки №PCK-L-0042 PAC, укладений 29.01.2014 приватним акціонерним товариством "Лакталіс-Миколаїв" і Товариством Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (далі - Договір поставки №PCK-L-0042 PAC), з урахуванням усіх змін та доповнень, додатків, додаткових угод та будь-яких інших правочинів, що вносять зміни до нього (пункт 1.2 Договору №D/2/2/2016);

- заборгованість - грошовий борг (грошові зобов'язання) боржника внаслідок виконання боржником та первісним кредитором Договору поставки №PCK-L-0042 PAC, щодо усіх поставок (партій) товару від первісного кредитора до боржника, які були здійснені за Договором поставки №PCK-L-0042 PAC до укладення Договору №D/2/2/2016, строк оплати платежів (заборгованості) боржника за якими як настав на момент укладення Договору №D/2/2/2016, так і щодо тих платежів (заборгованості), строк оплати яких настане у майбутньому, поточна сума якого (боргу, грошових зобов'язань боржника) за поставка товару за Договором поставки №PCK-L-0042 PAC, що здійснені станом на 08.02.2016 складає 6920002,09 грн. без податку на додану вартість; вказане поняття також включає право вимоги у боржника, за умовами Договору поставки №PCK-L-0042 PAC, усіх інших можливих грошових вимог, які виникли, або виникнуть у майбутньому у боржника внаслідок виконання чи порушення Договору поставки №PCK-L-0042 PAC та існування, у тому числі, але не виключно, обов'язку оплати штрафів, пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат, 3% річних (пункт 1.3 Договору №D/2/2/2016);

- для права вимоги заборгованості, що відступається за Договором №D/2/2/2016, сторони встановлюють ціну у сумі 238392,76 євро; ціна за Договором №D/2/2/2016 є еквівалентною сумі заборгованості за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення Договору №D/2/2/2016: 29,027736 грн. за один євро (пункт 3.1 Договору №D/2/2/2016);

- строк оплати новим кредитором ціни за Договором №D/2/2/2016 на користь первісного кредитора складає 90 днів з моменту отримання новим кредитором коштів у сумі заборгованості від боржника внаслідок реалізації права вимоги заборгованості боржника (пункт 3.2 Договору №D/2/2/2016);

- Договір №D/2/2/2016 набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами їх зобов'язань (пункт 4.1 Договору №D/2/2/2016).

Судом встановлено, що 08.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (первісний кредитор), від імені якого діяв ОСОБА_1, що вказаний як директор, та компанією Coveris Rigi Polska Sp. z.o.o. (новий кредитор) укладено Договір №D/3/2/2016, за умовами якого:

- боржник - приватне акціонерне товариство "Кременчуцький міськмолокозавод" (39600, м. Кременчук, вул. 40 Років Жовтня, буд. 14/69; ідентифікаційний код 00446782) (пункт 1.1 Договору №D/3/2/2016);

- договір поставки - договір поставки №SSD DD00039PU, укладений 01.06.2014 приватним акціонерним товариством "Кременчуцький міськмолокозавод" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (далі - Договір поставки №SSD DD00039PU), з урахуванням усіх змін та доповнень, додатків, додаткових угод та будь-яких інших правочинів, що вносять зміни до нього (пункт 1.2 Договору №D/3/2/2016);

- заборгованість - грошовий борг (грошові зобов'язання) боржника внаслідок виконання боржником та первісним кредитором Договору поставки №SSD DD00039PU, щодо усіх поставок (партій) товару від первісного кредитора до боржника, які були здійснені за Договором поставки №SSD DD00039PU до укладення Договору №D/3/2/2016, строк оплати платежів (заборгованості) боржника за якими як настав на момент укладення Договору №D/3/2/2016, так і щодо тих платежів (заборгованості), строк оплати яких настане у майбутньому, поточна сума якого (боргу, грошових зобов'язань боржника) за поставка товару за Договором поставки №SSD DD00039PU, що здійснені станом на 08.02.2016 складає 2641741 грн. без ПДВ; вказане поняття також включає право вимоги у боржника, за умовами Договору поставки №SSD DD00039PU, усіх інших можливих грошових вимог, які виникли, або виникнуть у майбутньому у боржника внаслідок виконання чи порушення Договору поставки №SSD DD00039PU та існування, у тому числі, але не виключно, обов'язку оплати штрафів, пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат, 3% річних (пункт 1.3 Договору №D/3/2/2016);

- для права вимоги заборгованості, що відступається за Договором №D/3/2/2016, сторони встановлюють ціну у сумі 91007,48 євро; ціна за Договором №D/3/2/2016 є еквівалентною сумі заборгованості за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення Договору №D/3/2/2016: 29,027736 грн. за один євро (пункт 3.1 Договору №D/3/2/2016);

- строк оплати новим кредитором ціни за Договором №D/3/2/2016 на користь первісного кредитора складає 90 днів з моменту отримання новим кредитором коштів у сумі заборгованості від боржника внаслідок реалізації права вимоги заборгованості боржника (пункт 3.2 Договору №D/3/2/2016);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами їх зобов'язань (пункт 4.1 Договору №D/3/2/2016).

Судом встановлено, що 08.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (первісний кредитор), від імені якого діяв ОСОБА_1, що вказаний як директор, та компанією Coveris Rigi Polska Sp. z.o.o. (новий кредитор) укладено Договір №D/4/2/2016, за умовами якого:

- боржник - товариство з обмеженою відповідальністю "Данон Дніпро" (73000, м. Херсон, Бериславське шосе, буд. 37; ідентифікаційний код 31489175) (пункт 1.1 Договору №D/4/2/2016);

- договір поставки - договір поставки №SSD DD00029PU, укладений 01.01.2014 товариством з обмеженою відповідальністю "Данон Дніпро" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (далі - Договір поставки №SSD DD00029PU), з урахуванням усіх змін та доповнень, додатків, додаткових угод та будь-яких інших правочинів, що вносять зміни до нього (пункт 1.2 Договору №D/4/2/2016);

- заборгованість - грошовий борг (грошові зобов'язання) боржника внаслідок виконання боржником та первісним кредитором Договору поставки №SSD DD00029PU, щодо усіх поставок (партій) товару від первісного кредитора до боржника, які були здійснені за Договором поставки №SSD DD00029PU до укладення Договору №D/4/2/2016, строк оплати платежів (заборгованості) боржника за якими як настав на момент укладення Договору №D/4/2/2016, так і щодо тих платежів (заборгованості), строк оплати яких настане у майбутньому, поточна сума якого (боргу, грошових зобов'язань боржника) за поставка товару за Договором поставки №SSD DD00029PU, що здійснені станом на 08.02.2016 складає 803903,48 грн. без ПДВ; вказане поняття також включає право вимоги у боржника, за умовами Договору поставки №SSD DD00029PU, усіх інших можливих грошових вимог, які виникли, або виникнуть у майбутньому у боржника внаслідок виконання чи порушення Договору поставки №SSD DD00029PU та існування, у тому числі, але не виключно, обов'язку оплати штрафів, пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат, 3% річних (пункт 1.3 Договору №D/4/2/2016);

- для права вимоги заборгованості, що відступається за Договором №D/4/2/2016, сторони встановлюють ціну у сумі 27694,32 євро; ціна за Договором №D/4/2/2016 є еквівалентною сумі заборгованості за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення Договору №D/4/2/2016: 29,027736 грн. за один євро (пункт 3.1 Договору №D/4/2/2016);

- строк оплати новим кредитором ціни за Договором №D/4/2/2016 на користь первісного кредитора складає 90 днів з моменту отримання новим кредитором коштів у сумі заборгованості від боржника внаслідок реалізації права вимоги заборгованості боржника (пункт 3.2 Договору №D/4/2/2016);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами їх зобов'язань (пункт 4.1 Договору №D/4/2/2016).

Судом встановлено, що 08.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (первісний кредитор), від імені якого діяв ОСОБА_1, що вказаний як директор, та компанією Coveris Rigi Polska Sp. z.o.o. (новий кредитор) укладено Договір №D/5/2/2016, за умовами якого:

- боржник - товариство з обмеженою відповідальністю "Молочний Дім" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Харківська, 1В; ідентифікаційний код 31770165) (пункт 1.1 Договору №D/5/2/2016);

- договір поставки - договір поставки №01-11, укладений 01.01.2014 товариством з обмеженою відповідальністю "Данон Дніпро" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (далі - Договір поставки №01-11), з урахуванням усіх змін та доповнень, додатків, додаткових угод та будь-яких інших правочинів, що вносять зміни до нього (пункт 1.2 Договору №D/5/2/2016);

- заборгованість - грошовий борг (грошові зобов'язання) боржника внаслідок виконання боржником та первісним кредитором Договору поставки №01-11, щодо усіх поставок (партій) товару від первісного кредитора до боржника, які були здійснені за Договором поставки №01-11 до укладення Договору №D/5/2/2016, строк оплати платежів (заборгованості) боржника за якими як настав на момент укладення Договору №D/5/2/2016, так і щодо тих платежів (заборгованості), строк оплати яких настане у майбутньому, поточна сума якого (боргу, грошових зобов'язань боржника) за поставка товару за Договором поставки №01-11, що здійснені станом на 08.02.2016 складає 947539,68 грн. без ПДВ; вказане поняття також включає право вимоги у боржника, за умовами Договору поставки №01-11, усіх інших можливих грошових вимог, які виникли, або виникнуть у майбутньому у боржника внаслідок виконання чи порушення Договору поставки №01-11 та існування, у тому числі, але не виключно, обов'язку оплати штрафів, пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат, 3% річних (пункт 1.3 Договору №D/5/2/2016);

- для права вимоги заборгованості, що відступається за Договором №D/5/2/2016, сторони встановлюють ціну у сумі 32642,56 євро; ціна за Договором №D/5/2/2016 є еквівалентною сумі заборгованості за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення Договору №D/5/2/2016: 29,027736 грн. за один євро (пункт 3.1 Договору №D/5/2/2016);

- строк оплати новим кредитором ціни за Договором №D/5/2/2016 на користь первісного кредитора складає 90 днів з моменту отримання новим кредитором коштів у сумі заборгованості від боржника внаслідок реалізації права вимоги заборгованості боржника (пункт 3.2 Договору №D/5/2/2016);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами їх зобов'язань (пункт 4.1 Договору №D/5/2/2016).

Дослідивши зміст укладених Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" та компанією Coveris Rigi Polska Sp. z.o.o., суд дійшов висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є договорами про відступлення права вимоги (правочином щодо заміни кредитора в зобов'язанні).

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 Цивільного кодексу України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що відступлення права вимоги (уступка вимоги - цесія) являє собою договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Цесія - це заміна особи у зобов'язанні, що виникає в силу укладення відповідного договору купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов'язання. Так, договір відступлення права вимоги може бути оплатним, якщо в ньому передбачений обов'язок нового кредитора надати первісному кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги.

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2016 у справі №826/24560/15, яка набрала законної сили, визнано протиправними дії державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району Реєстраційної служби головного територіального управління юстиції у м. Києві Мельнікової Наталії Сергіївни щодо вчинення 19.03.2014 реєстраційної дії за № 4009983 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах; зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів», якою було внесено інформацію про ОСОБА_1, як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАККОР Україна» з 30.05.2013 на підставі протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАККОР Україна» від 30.05.2013 № 30-0514-1; скасовано запис державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району Реєстраційної служби головного територіального управління юстиції у м. Києві Мельнікової Наталії Сергіївни від 19.03.2014 за № 4009983 про вчинення реєстраційної дії «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах; зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на завдання відповідачем як посадовою особою позивача збитків господарському товариству (позивачеві). Так, позивач вказує, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у справі №910/22847/15 визнано недійсними рішення загальних зборів учасників позивача, які оформлені протоколом №30-0514-1 від 30.05.2013 та рішення загальних зборів учасників позивача, які оформлені протоколом №1 від 24.03.2014 засідання комісії з призначення генерального директора позивача ОСОБА_1, однак, 08.02.2016 ОСОБА_1 укладено від імені позивача з компанією Coveris Rigi Polska Sp. z.o.o. договори №D/2/2/2016, D/3/2/2016, D/4/2/2016 та D/5/2/2016 про відступлення права вимоги до боржників (ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв», ТОВ «Молочний дім», ТОВ «Данон Дніпро», ПрАТ «Кременчуцький міськмолокозавод») за договорами поставки перед позивачем на загальну суму 15358618,52 грн., що перевищує встановлене статутом обмеження у 100 та 500 тис євро на укладання генеральним директором одноразових (короткострокових) та річних договорів (угод) без їх попереднього узгодження учасниками товариства, з метою виведення грошових коштів позивача у власність Coveris Rigi Polska Sp. z.o.o., чим спричинив позивачеві збитки у вигляді упущеного доходу. Так, у разі, якби позивач розмістив кошти у розмірі 15358618,52 грн. на депозит під відсотки, розмір доходу за період з 01.04.2016 по 10.08.2017 складав би 3134281,31 грн. За наведених обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки в сумі 100000,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 92 Цивільного кодексу України, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

За змістом ст. 89 Господарського кодексу України, управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства. Особливості управління господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, визначаються законами України.

Посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов'язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов'язків; іншими винними діями посадової особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Приписами ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Законом щодо окремих видів господарських зобов'язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду (ст. 225 Господарського кодексу України).

Відшкодування збитків є основним видом господарсько-правової відповідальності, оскільки він застосовується у всіх випадках, коли інше прямо не передбачено законом; реалізація права на відшкодування збитків можлива незалежно від наявності відповідної умови в договорі, передбачає компенсацію усіх витрат, понесених внаслідок вчинення господарського правопорушення. Відповідальність у формі відшкодування збитків забезпечує будь-які господарські зобов'язання, оскільки застосовується у всіх сферах господарських відносин: горизонтальних (у тому числі внутрішньогосподарських відносинах) і вертикальних, договірних і позадоговірних відносинах, у випадку будь-якого господарського правопорушення, якщо інше прямо не передбачено законом.

Для відшкодування шкоди у формі збитків необхідним є доведення таких фактів:

а) неправомірність поведінки особи;

б) наявність шкоди, зокрема, втрату або пошкодження майна потерпілого;

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Як встановлено судом, відповідно до п. 11.7.8. статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна", затвердженого загальними зборами учасників ТОВ «Коверіс Рігід Україна» (протокол №26-052014 від 26.05.2014), у випадках, коли сума одноразових (короткострокових) договорів (угод) на суму, що перевищують 100000,00 євро та річних договорів (угод) на суму, що перевищують 500000,00 євро, генеральний директор повинен подати такі документи на узгодження та схвалення учасникам товариства.

Як встановлено судом, постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у справі №910/22847/15, яка набрала законної сили, визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККОР Україна", які оформлені протоколом № 30-0514-1 від 30.05.2013, рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна", оформлені у вигляді протоколу № 1 засідання комісії про призначення генерального директора ТОВ "Коверіс Рігід Україна" ОСОБА_1.

Як встановлено судом, найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККОР Україна" було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна". Наведене підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як встановлено судом, у постанові Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у справі №910/22847/15 зазначено, що ОСОБА_1 брав участь у судовому засіданні 03.02.2016 як представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна".

Разом з тим, як встановлено судом, 08.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (первісний кредитор), від імені якого діяв ОСОБА_1, що вказаний як директор, та компанією Coveris Rigi Polska Sp. z.o.o. (новий кредитор) укладено Договір №D/2/2/2016, за умовами якого:

- боржник - приватне акціонерне товариство "Лакталіс-Миколаїв" (54018, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Виноградна, буд. 2; ідентифікаційний код 23624594) (пункт 1.1 Договору №D/2/2/2016);

- договір поставки - договір поставки №PCK-L-0042 PAC, укладений 29.01.2014 приватним акціонерним товариством "Лакталіс-Миколаїв" і Товариством Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (далі - Договір поставки №PCK-L-0042 PAC), з урахуванням усіх змін та доповнень, додатків, додаткових угод та будь-яких інших правочинів, що вносять зміни до нього (пункт 1.2 Договору №D/2/2/2016);

- заборгованість - грошовий борг (грошові зобов'язання) боржника внаслідок виконання боржником та первісним кредитором Договору поставки №PCK-L-0042 PAC, щодо усіх поставок (партій) товару від первісного кредитора до боржника, які були здійснені за Договором поставки №PCK-L-0042 PAC до укладення Договору №D/2/2/2016, строк оплати платежів (заборгованості) боржника за якими як настав на момент укладення Договору №D/2/2/2016, так і щодо тих платежів (заборгованості), строк оплати яких настане у майбутньому, поточна сума якого (боргу, грошових зобов'язань боржника) за поставка товару за Договором поставки №PCK-L-0042 PAC, що здійснені станом на 08.02.2016 складає 6920002,09 грн. без податку на додану вартість; вказане поняття також включає право вимоги у боржника, за умовами Договору поставки №PCK-L-0042 PAC, усіх інших можливих грошових вимог, які виникли, або виникнуть у майбутньому у боржника внаслідок виконання чи порушення Договору поставки №PCK-L-0042 PAC та існування, у тому числі, але не виключно, обов'язку оплати штрафів, пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат, 3% річних (пункт 1.3 Договору №D/2/2/2016);

- для права вимоги заборгованості, що відступається за Договором №D/2/2/2016, сторони встановлюють ціну у сумі 238392,76 євро; ціна за Договором №D/2/2/2016 є еквівалентною сумі заборгованості за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення Договору №D/2/2/2016: 29,027736 грн. за один євро (пункт 3.1 Договору №D/2/2/2016);

- строк оплати новим кредитором ціни за Договором №D/2/2/2016 на користь первісного кредитора складає 90 днів з моменту отримання новим кредитором коштів у сумі заборгованості від боржника внаслідок реалізації права вимоги заборгованості боржника (пункт 3.2 Договору №D/2/2/2016);

- Договір №D/2/2/2016 набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами їх зобов'язань (пункт 4.1 Договору №D/2/2/2016).

Як встановлено судом, 08.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (первісний кредитор), від імені якого діяв ОСОБА_1, що вказаний як директор, та компанією Coveris Rigi Polska Sp. z.o.o. (новий кредитор) укладено Договір №D/3/2/2016, за умовами якого:

- боржник - приватне акціонерне товариство "Кременчуцький міськмолокозавод" (39600, м. Кременчук, вул. 40 Років Жовтня, буд. 14/69; ідентифікаційний код 00446782) (пункт 1.1 Договору №D/3/2/2016);

- договір поставки - договір поставки №SSD DD00039PU, укладений 01.06.2014 приватним акціонерним товариством "Кременчуцький міськмолокозавод" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (далі - Договір поставки №SSD DD00039PU), з урахуванням усіх змін та доповнень, додатків, додаткових угод та будь-яких інших правочинів, що вносять зміни до нього (пункт 1.2 Договору №D/3/2/2016);

- заборгованість - грошовий борг (грошові зобов'язання) боржника внаслідок виконання боржником та первісним кредитором Договору поставки №SSD DD00039PU, щодо усіх поставок (партій) товару від первісного кредитора до боржника, які були здійснені за Договором поставки №SSD DD00039PU до укладення Договору №D/3/2/2016, строк оплати платежів (заборгованості) боржника за якими як настав на момент укладення Договору №D/3/2/2016, так і щодо тих платежів (заборгованості), строк оплати яких настане у майбутньому, поточна сума якого (боргу, грошових зобов'язань боржника) за поставка товару за Договором поставки №SSD DD00039PU, що здійснені станом на 08.02.2016 складає 2641741 грн. без ПДВ; вказане поняття також включає право вимоги у боржника, за умовами Договору поставки №SSD DD00039PU, усіх інших можливих грошових вимог, які виникли, або виникнуть у майбутньому у боржника внаслідок виконання чи порушення Договору поставки №SSD DD00039PU та існування, у тому числі, але не виключно, обов'язку оплати штрафів, пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат, 3% річних (пункт 1.3 Договору №D/3/2/2016);

- для права вимоги заборгованості, що відступається за Договором №D/3/2/2016, сторони встановлюють ціну у сумі 91007,48 євро; ціна за Договором №D/3/2/2016 є еквівалентною сумі заборгованості за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення Договору №D/3/2/2016: 29,027736 грн. за один євро (пункт 3.1 Договору №D/3/2/2016);

- строк оплати новим кредитором ціни за Договором №D/3/2/2016 на користь первісного кредитора складає 90 днів з моменту отримання новим кредитором коштів у сумі заборгованості від боржника внаслідок реалізації права вимоги заборгованості боржника (пункт 3.2 Договору №D/3/2/2016);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами їх зобов'язань (пункт 4.1 Договору №D/3/2/2016).

Як встановлено судом, 08.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (первісний кредитор), від імені якого діяв ОСОБА_1, що вказаний як директор, та компанією Coveris Rigi Polska Sp. z.o.o. (новий кредитор) укладено Договір №D/4/2/2016, за умовами якого:

- боржник - товариство з обмеженою відповідальністю "Данон Дніпро" (73000, м. Херсон, Бериславське шосе, буд. 37; ідентифікаційний код 31489175) (пункт 1.1 Договору №D/4/2/2016);

- договір поставки - договір поставки №SSD DD00029PU, укладений 01.01.2014 товариством з обмеженою відповідальністю "Данон Дніпро" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (далі - Договір поставки №SSD DD00029PU), з урахуванням усіх змін та доповнень, додатків, додаткових угод та будь-яких інших правочинів, що вносять зміни до нього (пункт 1.2 Договору №D/4/2/2016);

- заборгованість - грошовий борг (грошові зобов'язання) боржника внаслідок виконання боржником та первісним кредитором Договору поставки №SSD DD00029PU, щодо усіх поставок (партій) товару від первісного кредитора до боржника, які були здійснені за Договором поставки №SSD DD00029PU до укладення Договору №D/4/2/2016, строк оплати платежів (заборгованості) боржника за якими як настав на момент укладення Договору №D/4/2/2016, так і щодо тих платежів (заборгованості), строк оплати яких настане у майбутньому, поточна сума якого (боргу, грошових зобов'язань боржника) за поставка товару за Договором поставки №SSD DD00029PU, що здійснені станом на 08.02.2016 складає 803903,48 грн. без ПДВ; вказане поняття також включає право вимоги у боржника, за умовами Договору поставки №SSD DD00029PU, усіх інших можливих грошових вимог, які виникли, або виникнуть у майбутньому у боржника внаслідок виконання чи порушення Договору поставки №SSD DD00029PU та існування, у тому числі, але не виключно, обов'язку оплати штрафів, пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат, 3% річних (пункт 1.3 Договору №D/4/2/2016);

- для права вимоги заборгованості, що відступається за Договором №D/4/2/2016, сторони встановлюють ціну у сумі 27694,32 євро; ціна за Договором №D/4/2/2016 є еквівалентною сумі заборгованості за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення Договору №D/4/2/2016: 29,027736 грн. за один євро (пункт 3.1 Договору №D/4/2/2016);

- строк оплати новим кредитором ціни за Договором №D/4/2/2016 на користь первісного кредитора складає 90 днів з моменту отримання новим кредитором коштів у сумі заборгованості від боржника внаслідок реалізації права вимоги заборгованості боржника (пункт 3.2 Договору №D/4/2/2016);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами їх зобов'язань (пункт 4.1 Договору №D/4/2/2016).

Як встановлено судом, 08.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (первісний кредитор), від імені якого діяв ОСОБА_1, що вказаний як директор, та компанією Coveris Rigi Polska Sp. z.o.o. (новий кредитор) укладено Договір №D/5/2/2016, за умовами якого:

- боржник - товариство з обмеженою відповідальністю "Молочний Дім" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Харківська, 1В; ідентифікаційний код 31770165) (пункт 1.1 Договору №D/5/2/2016);

- договір поставки - договір поставки №01-11, укладений 01.01.2014 товариством з обмеженою відповідальністю "Данон Дніпро" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" (далі - Договір поставки №01-11), з урахуванням усіх змін та доповнень, додатків, додаткових угод та будь-яких інших правочинів, що вносять зміни до нього (пункт 1.2 Договору №D/5/2/2016);

- заборгованість - грошовий борг (грошові зобов'язання) боржника внаслідок виконання боржником та первісним кредитором Договору поставки №01-11, щодо усіх поставок (партій) товару від первісного кредитора до боржника, які були здійснені за Договором поставки №01-11 до укладення Договору №D/5/2/2016, строк оплати платежів (заборгованості) боржника за якими як настав на момент укладення Договору №D/5/2/2016, так і щодо тих платежів (заборгованості), строк оплати яких настане у майбутньому, поточна сума якого (боргу, грошових зобов'язань боржника) за поставка товару за Договором поставки №01-11, що здійснені станом на 08.02.2016 складає 947539,68 грн. без ПДВ; вказане поняття також включає право вимоги у боржника, за умовами Договору поставки №01-11, усіх інших можливих грошових вимог, які виникли, або виникнуть у майбутньому у боржника внаслідок виконання чи порушення Договору поставки №01-11 та існування, у тому числі, але не виключно, обов'язку оплати штрафів, пені, штрафних санкцій, інфляційних втрат, 3% річних (пункт 1.3 Договору №D/5/2/2016);

- для права вимоги заборгованості, що відступається за Договором №D/5/2/2016, сторони встановлюють ціну у сумі 32642,56 євро; ціна за Договором №D/5/2/2016 є еквівалентною сумі заборгованості за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення Договору №D/5/2/2016: 29,027736 грн. за один євро (пункт 3.1 Договору №D/5/2/2016);

- строк оплати новим кредитором ціни за Договором №D/5/2/2016 на користь первісного кредитора складає 90 днів з моменту отримання новим кредитором коштів у сумі заборгованості від боржника внаслідок реалізації права вимоги заборгованості боржника (пункт 3.2 Договору №D/5/2/2016);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами їх зобов'язань (пункт 4.1 Договору №D/5/2/2016).

Як встановлено судом, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.03.2016 у справі №826/24560/15, яка набрала законної сили, визнано протиправними дії державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району Реєстраційної служби головного територіального управління юстиції у м. Києві Мельнікової Наталії Сергіївни щодо вчинення 19.03.2014 реєстраційної дії за № 4009983 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах; зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів», якою було внесено інформацію про ОСОБА_1, як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАККОР Україна» з 30.05.2013 на підставі протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАККОР Україна» від 30.05.2013 № 30-0514-1; скасовано запис державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району Реєстраційної служби головного територіального управління юстиції у м. Києві Мельнікової Наталії Сергіївни від 19.03.2014 за № 4009983 про вчинення реєстраційної дії «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах; зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів».

Так, з огляду на ті обставини, що відповідач був присутнім у судовому засіданні 03.02.2016 у справі №910/22847/15 як представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна", суд вважає, що йому було достовірно відомо про те, що у зв'язку з визнанням за постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у справі №910/22847/15 недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАККОР Україна", які оформлені протоколом № 30-0514-1 від 30.05.2013, рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна", оформленого у вигляді протоколу № 1 засідання комісії про призначення генерального директора ТОВ "Коверіс Рігід Україна" ОСОБА_1, у нього були відсутні повноваження щодо представництва цієї юридичної особи, з урахуванням того, що в силу ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, постанова набирає законної сили з дня її прийняття. При цьому, питання припинення трудових відносин відповідача з позивачем в контексті підстав поданого позову судом не досліджується.

За наведених обставин, факт укладання відповідачем спірних правочинів відступлення права вимоги №D/2/2/2016, №D/3/2/2016, №D/4/2/2016, №D/5/2/2016 від імені позивача свідчить про наявність порушення відповідачем норм закону.

В той же час, судом у даній справі не досліджується питання щодо наявності чи відсутності юридичної сили обмежень представництва юридичної особи перед третіми особами (ст. 92 Цивільного кодексу України), оскільки в силу ст. 89 Господарського кодексу України такі обставини не входять до предмету доказування у спорі про відшкодування посадовою особою збитків, тоді-як обставини можуть входити до предмету доказування у справі про визнання договору недійсним. При цьому, у спорі про відшкодування посадовою особою збитків достатнім є встановлення факту відповідного порушення (ст. 89 Господарського кодексу України) та, власне, завдання шкоди таким порушенням.

Водночас, доводи щодо перевищення відповідачем повноважень в контексті відсутності попереднього погодження укладання правочинів відступлення права вимоги судом також не досліджуються, оскільки, за відсутності повноважень на вчинення відповідного правочину, відсутні підстави вважати, що такі повноваження могли бути перевищені.

Як встановлено судом, спір у справі виник з тих підстав, що відповідач, якому було відомо про визнання судом недійсним рішення, яким його призначено на посаду директора позивача, уклав 08.02.2016 вказані договори №D/2/2/2016, №D/3/2/2016, №D/4/2/2016, №D/5/2/2016, у зв'язку з чим завдав збитків позивачеві, оскільки останній розмістив би кошти, право вимоги на які передано за вказаними договорами, на депозит у банку, за наслідками чого отримав би дохід у розмірі 3134281,31 грн.

Відтак, у межах даної справи про стягнення 100000,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача збитки у формі упущеної вигоди, тобто неотриманого доходу.

Відповідно до листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків» від 14.01.2014 р. N 01-06/20/2014, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

В обґрунтування розміру упущеної вигоди (доходу, який міг би бути потриманий позивачем за умови розміщення коштів на депозит у банку) позивач посилається на Висновок (звіт) незалежного аудитора щодо огляду фінансових звітів ТОВ «Коверіс Рігід Україна», відповідно до якого розмір доходів, який товариство могло б отримати за умов вільного розпорядження грошовими коштами при розміщенні на депозит під відсотки, що дорівнюють обліковій ставці НБУ, за період з 01.04.2016 по 26.05.2017 становить 3134281,31 грн. (копія звіту долучена до позову).

В той же час, суд зазначає, що можливість внесення грошових коштів на депозит у банку обумовлена наявністю таких коштів у розпорядженні особи-вкладника, однак, позивачем не доведено, що станом на період, який зазначений у звіті, позивач отримав би ці кошти від третіх осіб-контрагентів за договорами поставки.

Окрім того, позивачем не доведено існування самого наміру внести відповідні грошові кошти на депозит у банку під відсотки на відповідний період, зокрема, позивачем не доведено факту вчинення ним будь-яких підготовчих дій щодо внесення коштів на депозит у конкретному банку, не доведено, що внесення коштів (зокрема, доходів від договорів поставки) на депозит є корпоративною практикою товариства (позивача).

Наведене вище свідчить про недоведення позивачем обставин того, що дохід, про який йдеться у позові є не абстрактним (умовним, імовірним), а таким, який був би точно отриманий, за умов не вчинення іншою особою відповідних дій, що не дає підстав вважати, що позивачем понесено збитки у формі упущеної вигоди.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на наведене, недоведення позивачем факту понесення збитків у формі упущеної вигоди (доходу, який міг би бути отриманий за наслідками розміщення коштів на депозит у банку під проценти) має наслідком відсутність підстав для їх відшкодування, у зв'язку з чим позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коверіс Рігід Україна" до ОСОБА_1 про стягнення 100000 грн. 00 коп. не підлягає задоволенню.

При цьому, доводи відповідача, якими останній обґрунтовує свої заперечення проти позову, зокрема, про відсутність судового рішення, яке набрало законної сили, про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги, суд зазначає, що дана обставина не є тією обов'язковою підставою, за наявності якої виникає обов'язок посадової особи відшкодувати завдані господарському товариству збитки, відтак, обставини щодо недійсності договорів відступлення права вимоги судом не досліджуються в межах даної справи.

При цьому, щодо доводів відповідача про те, що стаття 89 Господарського кодексу України у редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли з 01.05.2016, оскільки вказана стаття не має зворотної сили в часі, суд зазначає наступне.

01.05.2016 набув чинності Закон України від 07.04.2015 N 289-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" вносяться зміни, зокрема, до Господарського процесуального кодексу України, якими у господарському судочинстві запроваджується нова категорія справ - справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), а також до Господарського кодексу України, зокрема, статтю 89 Господарського кодексу України викладено у новій редакції.

Так, відповідно до статті 89 Господарського кодексу України у чинній редакції, управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства. Особливості управління господарським товариством, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави, визначаються законами України. Посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов'язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов'язків; іншими винними діями посадової особи.

При цьому, відповідно до статті 89 Господарського кодексу України у редакції, що діяла до 01.05.2016, управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства. Посадовими особами господарського товариства є фізичні особи - голова та члени наглядової ради, виконавчого органу, ревізійної комісії, ревізор товариства, а також голова та члени іншого органу товариства, наділені повноваженнями з управління товариством, якщо утворення такого органу передбачено установчими документами товариства. Обмеження щодо поєднання однією особою зазначених посад встановлюються законом. Посадовими особами господарського товариства не можуть бути особи, службову або іншу діяльність яких визнано Конституцією України та законом несумісною з перебуванням на цих посадах, а також особи, яким перебування на відповідних посадах заборонено рішенням суду. Посадові особи відповідають за шкоду, заподіяну ними господарському товариству, в межах і порядку, передбачених законом.

Так, нормами Господарського кодексу України і до 01.05.2016 встановлювались законодавчі засади відповідальності посадової особи господарського товариства за шкоду, заподіяну ними господарському товариству, тоді-як у зв'язку зі змінами, внесеними Законом України від 07.04.2015 N 289-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів", межі відповідальності посадової особи господарського товариства конкретизовані.

З огляду на наведене, відсутні підстави стверджувати, що норма закону як законодавча підстава відповідальності посадової особи набула чинності лише з 01.05.2016, відтак, доводи відповідача щодо того, що дії посадової особи можуть породжувати для неї відповідальність у вигляді відшкодування збитків (за наявності усіх елементів складу правопорушення) тільки з 01.05.2016, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у зв'язку з відмовою в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 05.12.2017

Суддя І.М. Отрош