ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017р. Справа № 914/2215/17

Господарський суд Львівської області у складі

Суддя Фартушок Т.Б. при секретарі судового засідання Сало О.А.

розглянувши матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБС», Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ,

до Відповідача: Служби автомобільних доріг у Львівській області, Львівська область, м. Львів,

про визнання недійсними змін до договору.

Представники:

Позивача: не з'явився;

Відповідача: ОСОБА_1 представник (довіреність від 09.10.2017р. №01н-6570/01-03); ОСОБА_2 представник (довіреність від 10.01.2017р. №01н-89/18).

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПБС» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Служби автомобільних доріг у Львівській області про визнання недійсним пунктів 2 та 3 ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору на закупівлю послуг: поточний середній ремонт автомобільних доріг загального користування місцевого значення Львівської області від 28.04.2016р. №35-04/16 та Додатку №1 «План-завдання» до ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору на закупівлю послуг: поточний середній ремонт автомобільних доріг загального користування місцевого значення Львівської області від 28.04.2016р. №35-04/16.

Ухвалою Господарського суду Львівської області у даній справі від 31.10.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 14.11.2017р. В судових засіданнях 14.11.2017р. та 28.11.2017р. оголошувалась перерва до 28.11.2017р. та 06.12.2017р. відповідно, про що представники Сторін належним чином повідомлялись в судовому засіданні під розписку. Окрім того, в судовому засіданні 06.12.2017р. оголошувалась перерва в межах робочого дня до 15:10 год. 06.12.2017р., про що представники Відповідача належним чином повідомлялись в судовому засіданні під розписку.

Представникам Відповідача оголошено права і обовязки, визначені ст.ст. 20, 22, 27, 28, 38, 59 ГПК України. Крім того, в ухвалі Господарського суду Львівської області у даній справі, яку скеровано Сторонам (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області та наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, а також письмові повідомлення про оголошення перерв в судових засіданнях) зазначено, що права та обовязки сторін визначені ст.ст. 20, 22, 27, 28, 38, 59 ГПК України.

Заяв про відвід судді чи складу суду не надходило.

Представник Позивача в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, явка визнавалась обовязковою, вимог ухвали суду у справі належним чином не виконав, про причини невиконання суду не повідомив.

Представники Відповідача в судове засідання з'явились, подали клопотання (вх. №41611/17), у якому просять суд долучити до матеріалів справи документи згідно переліку, проти позову заперечили, в судовому засіданні надали пояснення по суті спору, аналогічні до викладених у відзиві на позовну заяву. Вказане клопотання оглянуто судом та долучено до матеріалів справи.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу, в ухвалі Господарського суду Львівської області про порушення провадження у справі, окрім подання відзиву на позовну заяву, Сторони зобовязувалось надати всі докази в обґрунтування правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.38 (витребування доказів) Господарського процесуального кодексу України (якою, в тому числі, передбачені права сторін, про що зазначалось в кожній з ухвал господарського суду по даній справі), сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів; у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази. Зі змісту наведеної статті вбачається, що протягом розгляду справи суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, і вправі витребовувати такі виключно за клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Сторонам щодо обґрунтування їх правової позиції по суті спору та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст.4-7 ГПК України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Впродовж розгляду справи в судових засіданнях суд оглянув оригінали документів, долучених до матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Розглянувши і дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників Відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає, що Повідомленням про акцепт пропозиції конкурсних торгів, або цінової пропозиції, або пропозиції за результатами застосування переговірної процедури закупівлі від 12.04.2016р. №04-1655/11-02 Відповідач, серед іншого, повідомив Позивача про прийняття пропозиції відкритих торгів від 11.04.2016р. щодо поточного середнього ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення О140406 Східниця Верхнє Синьовидне на ділянці км 1+400 км 23+900 Сколівського району Львівської області (п.2.1. Повідомлення) у строки 2016-2017рр. (п.2.4. Повідомлення) за ціною 55370705,63 грн. з урахування податку на додану вартість (п.6. Повідомлення) та зобовязав укласти договір про закупівлю (рамкову угоду) у строк з 25.04.2016р. по 11.05.2016р. (п.8. Повідомлення).

Окрім того, Повідомленням від 12.04.2016р. вих. №04-1652/11-02 Відповідач повідомив Позивача про те, що його пропозиція за лотом 4 поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення О140406 Східниця Верхнє Синьовидне на ділянці км 1+400 км 23+900 Сколівського району Львівської області визнана найбільш економічно вигідною з числа поданих та допущених до процедури оцінки і акцептована Відповідачем відповідно до вимог Закону України «Про здійснення державних закупівель».

28.04.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПБС» (надалі Підрядник, Позивач) Службою автомобільних доріг у Львівській області (надалі Замовник, Відповідач) укладено Договір на закупівлю послуг: поточний середній ремонт автомобільних доріг загального користування місцевого значення Львівської області №35-04/16 (надалі Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) Підрядник зобовязувався надати послуги з поточного середнього ремонту автомобільних доріг загального користування місцевого значення Львівської області : лот №4 поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення О140406 Східниця Верхнє Синьовидне на ділянці км 1+400 км 23+900 Сколівського району Львівської області згідно Технічної специфікації Додаток №1 до Договору, що є невід'ємною його частиною та умов Договору, а Замовник прийняти і оплатити такі послуги в межах затверджених фінансових планів, виділених бюджетних асигнувань та фактично отриманих бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 3.1. Договору Замовник бере на себе зобов'язання по оплаті наданих Підрядником послуг в межах затверджених бюджетних асигнувань та фактично отриманих бюджетних коштів.

Згідно пункту 3.2. Договору Замовник здійснює оплату за надані послуги в межах виділених бюджетних асигнувань та фактичного надходження бюджетних коштів на підставі Актів приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в) та Довідок про вартість виконаних підрядних робіт та витрати (форма КБ-3) підписаних Сторонами. Здача до оплати наданих послуг може проводитись подекадно.

Пунктом 4.1. Договору Сторонами встановлено, що ціна Договору дорівнює ціні пропозиції Учасника конкурсних торгів і становить 55370705,63 грн. з урахуванням 9228450,94 грн. податку на додану вартість Додаток №2 до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Сума зобов'язань Замовника за кошти обласного бюджету по Договору у 2016р. становить 9996000,00 грн. в тому числі 1666000,00 грн. ПДВ. (п.4.2. Договору).

Згідно пункту 5.1. Договору термін (строк) надання послуг: 2016-2017рр. згідно Графіку надання послуг Додаток №3 до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами і діє до 31.12.2017р., але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за ним.

Додатком №1 до Договору Сторонами погоджено кількісні і якісні характеристики та обсяги послуг за Договором, Додатком №3 терміни (строки) виконання робіт.

Так, згідно Додатку №3 до Договору «Графік надання послуг» послуги з поточного середнього ремонту автомобільних доріг загального користування місцевого значення Львівської області: поточного середнього ремонту автомобільної дороги загального користування місцевого значення О140406 Східниця Верхнє Синьовидне на ділянці км 1+400 км 23+900 Сколівського району Львівської області за Договором повинні бути надані Позивачем та прийняті Відповідачем у термін з 28.04.2016р. по 31.12.2017р.

Вказаний Договір та Додатки до нього підписано повноважними представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору.

Претензією від 29.12.2016р. вих. №6716/09-07 Відповідач звертався до Позивача із вимогою про усунення невиконання затвердженого плану фінансування на 2016р. та повідомляв про розірвання Договору.

У відповідь на вказану Претензію Позивачем надіслано Відповідачу листа від 16.01.2017р. вих. №16/01-04ю, у якому повідомляв про неможливість односторонньої відмови від Договору та просив повідомити суму виділених бюджетних асигнувань на 2017р. за Договором.

Окрім того, Листом від 06.04.2017р. вих. №01Н-1763/09-05 Відповідач вимагав від Позивача ліквідації недоліків наданих послуг, а також приступити до подальшого виконання робіт за Договором і надати графік виконання робіт, де передбачити їх завершення у строк до 31.08.2017р.

В подальшому, ОСОБА_3 угодою від 30.06.2017р. №6 до Договору Сторонами погоджено визначити зобов'язання Замовника на поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення О140406 Східниця Верхнє Синьовидне на ділянці км 1+400 км 23+900 Сколівського району Львівської області та викласти п.4.2. Договору в наступній редакції:

« 4.2. Зобов'язання Замовника у 2016р. по Договору становить 23190408,20 грн. з урахуванням 3865068,03 грн. податку на додану вартість, у тому числі:

- за кошти Державного Бюджету України 13353143,00 грн. з врахуванням 2225523,83 грн. ПДВ;

- за кошти обласного бюджету 9837265,20 грн. з урахуванням 1639544,20 грн. ПДВ.

Зобов'язання Замовника у 2017р. по Договору (автомобільна дорога загального користування місцевого значення О140406 Східниця Верхнє Синьовидне на ділянці км 1+400 км 23+900 Сколівського району Львівської області) за рахунок коштів Державного Бюджету України становить 30547290,00 грн., в тому числі 5091215,00 грн. податку на додану вартість.».

Пунктом 2 ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору Сторони погодили викласти пункт 5.1. Договору в наступній редакції:

« 5.1. Термін (строк) надання послуг: 2016-2017рр. згідно Графіку надання послуг Додаток №3 до Договору, що є його невід'ємною частиною Договору, який виконується у строки, передбачені Планом-завданням Додаток №4, що є невідємною частиною Договору, відповідно до виділеного фінансування, який є обов'язковим до виконання».

Пунктом 3 ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору Сторони погодили доповнити п.12.1. Договору Додатком №4 до Договору «План-завдання» та викласти його у відповідності до Додатку №1 до даної ОСОБА_3 угоди до Договору.

Додатком №1 до ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору Сторонами встановлено, що послуги, передбачені пунктами 6, 11, 15, 17, 21, 22, 23, 26, 27, 28, а також підпунктами 1-8 розділу «Ремонт мостового переходу через річку Ямельничанка» Додатку №1 до Договору повинні бути виконанні Підрядником у строк до 31.08.2017р.

Вказану ОСОБА_3 угоду до Договору та Додаток №1 до неї підписано повноважними представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору.

Позивач у своїй позовній заяві вказує на те, що ОСОБА_3 угоду від 30.06.2017р. №6 до Договору ним підписано під диском загрози зриву надання послуг за Договором за відсутності встановлених на 2017р. бюджетних асигнувань з метою виконання взятих на себе договірних зобов'язань за Договором.

Проте, Позивач зазначає, що пункти 2 та 3, а також Додаток №1 до вказаної ОСОБА_3 угоди до Договору, всупереч вимогам статтей 638 ЦК України, 180 ГК України, а також ч.ч. 5, 6 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

З підстав наведеного Позивач просить суд визнати недійсними пункти 2 та 3 ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору на закупівлю послуг: поточний середній ремонт автомобільних доріг загального користування місцевого значення Львівської області від 28.04.2016р. №35-04/16 та Додаток №1 «План-завдання» до ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору на закупівлю послуг: поточний середній ремонт автомобільних доріг загального користування місцевого значення Львівської області від 28.04.2016р. №35-04/16.

13.11.2017р. Відповідачем подано до суду клопотання (вх. №38140/17), у якому просить суд долучити до матеріалів справи Пояснення заступника начальника відділу якості, технічного контролю та новітніх технологій ОСОБА_4 щодо Плану-завдання. Так, із вказаних пояснень вбачається, що в період з квітня по липень 2017р. Підрядником не проводились роботи за Договором, у звязку із чим йому надіслано пропозицію розірвання Договору, з якою останній не погодився. Натомість, 30.06.2017р. між Сторонами укладено ОСОБА_3 угоду до Договору, якою, серед іншого, визначено етапи виконання робіт згідно погодженого Плану-завдання.

Окрім того, заступник начальника відділу якості, технічного контролю та новітніх технологій Служби автомобільних доріг у Львівській області у поясненнях зазначає, що План-завдання визначає лише строки надання частини послуг за Договором, що не виключає, а навпаки потребує всього комплексу погоджених за Договором послуг. З підстав наведеного зазначає, що Планом-завданням лише конкретизовано, які роботи і в які етапи виконуються, а загальний строк виконання Договору залишився попереднім: 2016-2017рр.

13.11.2017р. Відповідачем подано до суду Відзив на позовну заяву (вх. №38141/17), у якому вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, просить суд відмовити Позивачу в задоволенні позову з підстав того, що пунктом 2 ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору лише конкретизовано Графік надання послуг, деталізовано його з урахуванням технічних можливостей виконання таких робіт відповідно до погодних умов та пори року. З аналогічних підстав Відповідач просить суд відмовити Позивачу в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним пункту 3 ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору.

Окрім того, Відповідач зазначає, що підтвердженням не обмеження терміну надання Позивачем послуг за Договором слугує визначення у Плані-Завданні лише частини обсягу послуг, які надаються за Договором, а ОСОБА_3 угода добровільно підписана Позивачем. Доказів вчинення Відповідачем тиску на Позивача при підписанні ОСОБА_3 угоди останнім суду не заявлено та не надано, як і не надано доказів звернення до правоохоронних органів з приводу такого тиску чи примусу.

21.11.2017р. Відповідачем подано до суду ОСОБА_3 пояснення (вх. №39341/17), у яких зазначає, що Позивачем, як підставу позовних вимог, визначено ч.5 ст.40 Закону України «Про здійснення державних закупівель», проте, згідно Академічного тлумачного словника Української мови, «зміна» - це перехід, перетворення чого-небудь у щось якісно інше, а «доповнення» - це те, що доповнює що-небудь, виступає додатком до чогось. З підстав наведеного Відповідач робить висновки про те, що Сторонами ОСОБА_3 угодою від 30.06.2017р. №6 не внесено зміни в Договір,а лише конкретизовано його положення щодо строку і порядку надання частини послуг.

Окрім того, Відповідач вказує на те, що в провадженні Господарського суду Івано-Франківської області є справа №909/824/17 за позовом Служби автомобільних доріг у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБС» про стягнення штрафних санкцій за порушення строків надання послуг, передбачених Планом-завданням, погодженим Сторонами ОСОБА_3 угодою від 30.06.2017р. №6 до Договору, і Господарський суд Івано-Франківської області при розгляді вказаної справи не позбавлений права визнати повністю чи частково ОСОБА_3 угоду до Договору в порядку статті 83 ГПК України.

В спростування викладених Відповідачем доводів Позивачем 28.11.2017р. подано до суду ОСОБА_3 пояснення у справі (вх. №40278/17), у яких вказує, що Відповідачем у Відзиві на позовну заяву не наведено жодних доводів в спростування доводів Позивача, на які він покликається, як на підставу позовних вимог.

Також, факт підписання Сторонами, в тому числі Позивачем ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору, зміст якої не відповідає вимогам Закону, а прямо йому суперечить, породжує можливість визнання вказаної ОСОБА_3 угоди недійсною.

Окрім того, в підтвердження своїх доводів Позивач покликається на судову практику в аналогічних спорах, зокрема, постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2017р. у справі №910/4474/17 та постанову Вищого господарського суду України від 15.03.2017р. у справі №907/186/16.

06.12.2017р. Відповідачем подано до суду клопотання (вх. №41611/17), у якому просить суд долучити до матеріалів справи Локальний кошторис на будівельні роботи №4 лот 4: поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення О140406 Східниця Верхнє Синьовидне на ділянці км 1+400 км 23+900 Сколівського району Львівської області та Розрахунок загальновиробничих витрат до вказаного Локального кошторису, з яких вбачається значна кількість часових і трудових витрат.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до вимог ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зазначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських зобовязань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Як передбачено ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Аналогічні приписи містяться і в ч.1 ст.181 ГК України, відповідно до якої, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).

Суд зазначає, і аналогічну правову позицію викладено у пункті 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2011р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» (із змінами і доповненнями), що, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Преамбулою Закону України «Про здійснення державних закупівель» встановлено, що Закон втратив чинність згідно з Законом від 25.12.2015р. №922-VIII.

Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 25.12.2015р. №922-VIII «Про публічні закупівлі» визнано такими, що втратив чинність Закон України «Про здійснення державних закупівель» (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., N 24, ст. 883 із наступними змінами).

Згідно п.5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» (у чинній станом на момент укладення ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 редакції) визначено, що договір про закупівлю це договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (у чинній станом на момент укладення ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 редакції) визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 36 вказаного Закону умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; зміни умов у зв'язку із застосуванням положень частини п'ятої цієї статті.

Приписами ч.5 вказаної статті визначено, що дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Аналогічне правове положення закріплено у ч.2 ст. 180 ГК України.

Окрім того, згідно Академічного тлумачного словника Української мови, слово «змінюватися», яке вживається у ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі», означає ставати іншим, інакшим; мінятися.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновків про те, що Договір на закупівлю послуг: поточний середній ремонт автомобільних доріг загального користування місцевого значення Львівської області від 28.04.2016р. №35-04/16 є договором про закупівлю в розумінні Закону України «Про публічні закупівлі» і Сторонами при укладенні ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору, а також Додатка №1 до вказаної ОСОБА_3 угоди, всупереч Повідомленню про акцепт пропозиції конкурсних торгів, або цінової пропозиції, або пропозиції за результатами застосування переговірної процедури закупівлі від 12.04.2016р. №04-1655/11-02, а також вимогам статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (у чинній станом на момент укладення ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору редакції), змінено істотні умови Договору, а саме скорочено терміни (строки) надання Позивачем послуг, встановлених пунктами 6, 11, 15, 17, 21, 22, 23, 26, 27, 28, а також підпунктами 1-8 розділу «Ремонт мостового переходу через річку Ямельничанка» Додатку №1 до Договору з 31.12.2017р., як це передбачено Додатком №3 до Договору, до 31.08.2017р., як встановлено пунктом 2 ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору, а також Додатком №4 до Договору в редакції Додатку №1 «План-завдання» до ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору.

З підстав наведеного суд дійшов висновків про те, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, підлягають до задоволення, а пункти 2 та 3 ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору на закупівлю послуг: поточний середній ремонт автомобільних доріг загального користування місцевого значення Львівської області від 28.04.2016р. №35-04/16 та Додаток №1 «План-завдання» до ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору на закупівлю послуг: поточний середній ремонт автомобільних доріг загального користування місцевого значення Львівської області від 28.04.2016р. №35-04/16 визнанню недійсними.

Відповідно до вимог ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

06.12.2017р. у відповідності до вимог ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, про що зазначено в протоколі судового засідання. Повний текст рішення виготовлений та підписаний, з врахуванням вихідних, 11.12.2017р.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на Сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягнути з Відповідача на користь Позивача 1600,00 грн. судового збору.

Враховуючи вищенаведене, керуючись п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 4-3, 4-7, 22, 33, 34, 38, 43, 49, 82-87, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 3, 6, 11, 15, 16, 202, 203, 207, 215, 216, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати недійсними пункти 2 та 3 ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору на закупівлю послуг: поточний середній ремонт автомобільних доріг загального користування місцевого значення Львівської області від 28.04.2016р. №35-04/16 та Додаток №1 «План-завдання» до ОСОБА_3 угоди від 30.06.2017р. №6 до Договору на закупівлю послуг: поточний середній ремонт автомобільних доріг загального користування місцевого значення Львівської області від 28.04.2016р. №35-04/16.

3. Стягнути з Служби автомобільних доріг у Львівській області (79053, Львівська область, м.Львів, вул.Володимира Великого, буд.54; ідентифікаційний код 25253009) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБС» (79018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул.Тичини, буд.8-А; ідентифікаційний код 32872788) 1600,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя Фартушок Т. Б.