ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р.Справа № 916/1802/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.

суддів: Головея В.М., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Федорончук Д.В.

за участю представників сторін у судовому засіданні від 06.12.2017:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Речицький В.В., ФОП Шабатура В.Д.

від прокуратури - Лянна О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Шабатури Володимира Дмитровича та Заступника прокурора Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2017

по справі № 916/1802/15

за позовом: Прокурора Миколаївського району Одеської області в інтересах держави в особі Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Шабатури Володимира Дмитровича

про внесення змін до договору оренди землі,

У судовому засіданні 06.12.2017 згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Прокурор Миколаївського району Одеської області (далі також - Прокурор) звернувся до Господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області (далі також - позивач, Рада) з позовом до Фізичної особи-підприємця Шабатури Володимира Дмитровича (далі також - відповідач, ФОП Шабатура В.Д.), у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20 вересня 2017 року, просив

- внести зміни до договору оренди землі від 06.09.2006, укладеного між Фізичною особою-підприємцем Шабатурою Володимиром Дмитровичем та Миколаївською селищною радою, зареєстрованого в Миколаївському районному реєстраційному відділі ОРФ ДП "Центр ДЗК" 24.10.2006 за № 07, використовує земельну ділянку площею 0,3916га, у т.ч. під капітальною одноповерховою будівлею - 245 кв.м, під проїздами, прогонами та площадками - 3329 кв.м, під зеленими насадженнями - 342 кв.м, по вул. Д.Ковальової,17, у смт. Миколаївка Миколаївського району Одеської області, у комерційних цілях, в частині розміру орендної плати, періодичності перегляду розміру орендної плати та прав орендаря;

- викласти п. 5 у наступній редакції: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1846941,87 грн. (один мільйон вісімсот сорок шість тисяч дев'ятсот сорок одна гривня вісімдесят сім копійок), згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.07.2017, складеного відділом Держгеокадастру у Миколаївському районі Одеської області".

- викласти п. 9 у наступній редакції: "Орендна плата за земельну ділянку площею 3916 кв.м розрахована у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 92347,09 грн. (дев'яносто дві тисячі триста сорок сім гривень дев'ять копійок) на рік. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій безготівковій формі".

- викласти п. 10 у наступній редакції: "Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції".

- викласти п. 13 у наступній редакції: "Розмір орендної плати переглядається 1 (один) раз в рік у разі:

зміни умов господарювання, передбачених договором;

зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

погіршення стану орендної земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

в інших випадках, передбачених законом.";

- викласти п. 30 у наступній редакції: "Права орендаря: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов цього договору; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; здавати орендовану земельну ділянку в суборенду як цілком та і частково; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем; отримувати продукцію і доходи".

У правове обґрунтування позову Прокурор послався на ст. ст. 15, 16, 626, 632, 651, 653-654, 762 ЦК України, ст. 188 ГК України, ст.ст. 14, 269, 288 ПК України та ст.ст. 21, 23, 25, 30 Закону України "Про оренду землі".

Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.10.2017 по справі № 916/1802/15 (головуючий суддя Никифорчук М.І., судді Волков Р.В., Цісельський О.В.) позов задоволено частково: внесено зміни до договору оренди землі від 06.09.2006, укладеного між фізичною особою-підприємцем Шабатурою Володимиром Дмитровичем та Миколаївською селищною радою, зареєстрованого в Миколаївському районному реєстраційному відділі ОРФ ДП "Центр ДЗК" 24.10.2006 за № 07; викладено п. 9 у наступній редакції: "Орендна плата за земельну ділянку площею 3916 кв.м розрахована у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 73556,18 грн. (сімдесят три тисячі п'ятсот п'ятдесят шість гривень вісімнадцять копійок) на рік. Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій безготівковій формі". У решті вимог - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що для перегляду розміру орендної плати необхідна наявність згоди сторін за договором, однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач такої згоди не надав. За п. 13 вказаного Договору оренди, орендна плата переглядається один раз на 10 років, що, на думку суду, відповідає приписам ст. 23 Закону України «Про орендну плату». Отже вимога прокурора про щорічний перегляд орендної плати є неправомірною.

Також суд вказав, що зміна п.30 Договору в редакції Прокурора, що орендар (відповідач) може зводити деякі споруди лише за письмовою згодою орендодавця, суперечить принципу свободи договору і тому не може бути прийнята до змін.

Щодо позовної вимоги про викладення п. 9 Договору у наступній редакції: "Орендна плата за земельну ділянку площею 3916 кв.м розрахована у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки", суд зазначив, що запропонована Прокурором ставка орендної плати у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки відповідає приписам ст.ст. 288.5.1 та 288.5.2 ПК України, згідно діючої станом на день пред'явлення позову 29.04.2015 редакції.

Стосовно вимог про викладення п. 5 Договору у редакції, відповідно до якої нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1471123,72 грн. згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №10-1519-0.11-288/2-15 від 05.03.2015, складеного відділом Держземагенства у Миколаївському районі Одеської області, суд зазначив, що ці вимоги Прокурора задоволенню не підлягають, оскільки вони були первісно заявленими на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.03.2015, що міститься в матеріалах справи. Змінені ж вимоги містять посилання на витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.07.2017, складений відділом Держземагенства у Миколаївському районі Одеської області, за яким нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1846941,87 грн., при цьому цей витяг у матеріалах справи відсутній.

Відтак, суд вказав, що змінені вимоги Прокурора є остаточними, але не підлягаючими задоволенню повністю через недоведеність, тому задовольнив позовні вимоги Прокурора частково.

Не погодившись з рішенням суду, ФОП Шабатура В.Д. звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог про внесення змін до договору оренди землі, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування та недоведеність обставин справи, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Серед доводів апеляційної скарги наведені, зокрема, наступні:

- у Прокурора не було достатніх підстав для подання позовної заяви в інтересах позивача. Так, згідно звернення Ради від 24.04.2015 № 103 Миколаївська селищна рада просила звернутися до суду щодо внесення змін до певних пунктів договору оренди, проте редакція таких пунктів Радою не надана, прокуратура самостійно визначилась із змістом цих пунктів і подала відповідний позов. На думку скаржника, це вказує на невідповідність інтересів Миколаївської селищної ради змісту позовних вимог. Подача позовної заяви відбулась, коли рішення Ради не набули чинності, після набрання чинності рішеннями Рада не зверталась до ФОП Шабатури В.Д. з пропозиціями про внесення змін до договору оренди, не надсилала проектів додаткових угод із конкретними умовами;

- позивач незаконно, як вважає скаржник, намагається внести зміни до договору оренди; позивач не направляв Підприємцю пропозиції про внесення змін до договору оренди, а направив лише лист, в якому повідомив про необхідність приведення у відповідність розмір орендної плати та запросив з'явитись до Миколаївської селищної ради;

- у матеріалах справи відсутня технічна документація з нормативної грошової оцінки земель, зокрема, смт. Миколаївка, яка є додатком до рішення Миколаївської селищної ради від 06.11.2013 №358-VІ. Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки оцінка було зроблена із розрахунку земельної ділянки під забудовою, проте згідно договору оренди землі земельна ділянка, яка знаходиться під забудовою, становить всього 0,0245 га (п.п.2,9 договору оренди), що, на думку скаржника, вказує на неправильність визначення оцінки землі;

- задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить147123,72 грн. згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №10-1519-0.11-288/2-15 від 05.03.2015, складеного відділом Держземагентства у Миколаївському районі Одеської області, однак даний витяг був визнаний недійсним, і в матеріалах справи не міститься будь-яких інших даних.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.11.2017 апеляційна скарга ФОП Шабатури В.Д. була прийнята до розгляду з призначенням на 06.12.2017.

У подальшому до суду апеляційної інстанції звернувся також Заступник прокурора Одеської області зі скаргою на вказане судове рішення, яку було прийнято до провадження та призначено до сумісного розгляду з апеляційною скаргою ФОП Шабатури В.Д.

В апеляційній скарзі Заступник прокурора Одеської області просить оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, прокурор послався на те, що, задовольняючи позов в частині внесення змін до договору оренди землі від 06.09.2006 щодо встановлення орендної ставки 5%, суд безпідставно послався на нечинний витяг про нормативну грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 73556,18 грн.; судом відмовлено у задоволенні позову, у тому числі через відсутність у матеріалах справи витягу з нормативної грошової оцінки землі від 12.07.2017 незважаючи на те, що він залучався до матеріалів справи судом; у вказаному судовому рішенні наведено висновки, які за своєю природою є взаємовиключними.

У засіданні суду апеляційної інстанції представники прокуратури та відповідача підтримали доводи своїх апеляційних скарг щодо рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2017 по справі № 916/1802/15. Крім того, представник прокуратури вказав на помилкове посилання Заступника прокурора Одеської області в апеляційній скарзі на витяг з нормативної грошової оцінки землі від 12.07.2017, оскільки датою формування даного витягу є 27.07.2017.

Миколаївська селищна рада Миколаївського району Одеської області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується долученим до матеріалів справи поштовим повідомленням з відміткою підприємства поштового зв'язку про вручення поштового відправлення, не з'явилась, а отже, не скористалось своїм процесуальним правом прийняти учать у засіданні суду апеляційної інстанції від 06.12.2017.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників прокуратури та відповідача, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги Заступника прокурора Одеської області та задоволення апеляційної скарги ФОП Шабатури В.Д. з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 104 ГПК України підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі, що є підставою для скасування рішення від 09.10.2017.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі (ч. 2 ст. 101 ГПК України).

Так, Одеським апеляційним господарським судом встановлено, що 06.09.2006 між Миколаївською селищною радою (орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем Шабатурою В.Д. (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надав, орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, яка використовується в комерційних цілях на підставі рішення Миколаївської селищної ради від 24.05.2006, знаходиться на території Миколаївської селищної ради за адресою: Одеська обл., Миколаївський р-н, смт. Миколаївка, вул. Д.Ковальової, 17. Вказаний Договір зареєстрований в Миколаївському районному реєстраційному відділі ОРФ ДП "Центр ДЗК" 24.10.2006 за № 07 КН № 003650.

Згідно з п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,3916 га, у т.ч. під капітальною одноповерховою будівлею (під комерційне використання) - 0,0245 га, під проїздами, прогонами та площадками (під комерційне використання) - 0,3329 га, під зеленими насадженнями (під благоустрій) - 0,0342 га.

Пунктом 5 Договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про плату за землю» становить 35596,44 грн.

Пунктом 8 Договору визначено, що Договір укладено на 49 років.

Пунктом 9 Договору встановлено, що загальна сума орендної плати становить 3635,56 грн. в рік.

Відповідно до пункту 36 зазначеного Договору зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

Рішенням Миколаївської селищної ради від 22.02.2011 №61- VI "Про встановлення розміру орендної плати за користування землями на території смт. Миколаївка в комерційних цілях" встановлено орендну плату за користування землями на території смт. Миколаївка в комерційних цілях в розмірі не менше 5% від грошової оцінки земельної ділянки; вирішено в договори оренди земельних ділянок внести пункт: «Щорічно переглядати розмір орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації вартості землі» (п.п. 1, 2 даного рішення).

Рішенням Миколаївської селищної ради від 06.11.2013 № 358-VI "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель смт. Миколаївка, с. Воровського, с. Дружелюбівка, с. Софіївка, с. Перемога" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель смт. Миколаївка, с. Воровського, с. Дружелюбівка, с. Софіївка, с. Перемога Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області (додається); введено в дію з 01.01.2015 результати грошової оцінки земель вказаних населених пунктів, що затверджена пунктом 1 цього рішення відповідно до вимог Податкового кодексу України; вирішено з дати введення в дію нормативної грошової оцінки провести згідно з чинним законодавством перерахування орендної плати та внести відповідні зміни до договорів оренди землі, розділ «Орендна плата», за земельні ділянки, які раніше були надані в оренду суб'єктам підприємницької діяльності (п.п. 1, 2, 4 вказаного рішення).

Миколаївська селищна рада направила Шабатурі Володимиру Дмитровичу лист від 06.02.2014 № 15 з пропозицією з'явитися до селищної ради для вирішення питання про необхідність приведення у відповідність розміру орендної плати за земельну ділянку, яка розташована за вказаною вище адресою, з урахуванням представленого відділом Держземагенства в Миколаївському районі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку.

Розглянувши вказаний лист, ФОП Шабатура В.Д. направив у відповідь лист про те, що він буде платити орендну плату ще меншу, ніж платить; його договір відповідає всім вимогам діючого законодавства, інакше він не пройшов би державну реєстрацію.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, складеного відділом Держземагенства у Миколаївському районі Одеської області та виданого згідно листа № 10-1519-0.11-288/2-15 від 05.03.2015, нормативна грошова оцінка одного квадратного метра вказаної земельної ділянки площею 3916 кв.м складає 375,67 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1471123,72 грн.

У подальшому постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 у справі 815/5821/15 вказаний витяг визнано протиправним та скасовано.

Як вбачається з листа Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області від 07.04.2015 № 1633/17-03/205, враховуючи витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку вказаної земельної ділянки та встановлені зазначеним рішенням Миколаївської селищної ради від 22.02.2011 розміри орендної плати, річна сума орендної плати мала б становити 73556,20 грн. та умовні розрахункові втрати бюджету в такому випадку становили б 69920,63 грн. на рік.

Відповідно до ст. 126 ЗК України право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно з нормами ст. 93 ЗК України, які кореспондуються зі ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 1 статті 15 названого Закону визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У силу ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України).

Статтею 188 ГК України унормовано, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

У силу ч.ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Звертаючись з вказаним позовом, Прокурор послався, зокрема, на те, що згідно рішень Миколаївської селищної ради від 22.02.2011 №61- VI "Про встановлення розміру орендної плати за користування землями на території смт. Миколаївка в комерційних цілях" та від 06.11.2013 № 358-VI "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель смт. Миколаївка, с. Воровського, с. Дружелюбівка, с. Софіївка, с. Перемога" з 01.01.2015 введена в дію нова нормативна грошова оцінка земель смт. Миколаївка для розрахунку річної орендної плати, у зв'язку з чим умови діючих договорів оренди підлягають перегляду в частині розміру орендної плати, та орендна плата за користування землями в комерційних цілях повинна складати не менше 5% від грошової оцінки земельної ділянки, тому в договори оренди повинно бути внесено пункт щодо щорічного перегляду розміру орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації вартості землі. Також Прокурор послався на приписи статті 288 ПК України, згідно з якими розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Розглядаючи дану справу, господарський суд першої інстанції перш за все виходив з того, що згода між сторонами щодо зміни умов договору не була досягнута, оскільки від орендаря надійшла письмова відповідь, згідно якої він вважає, що повинен платити орендну плату ще меншу ніж платить на сьогоднішній день, тому між сторонами виник спір щодо внесення змін до Договору оренди землі стосовно орендної плати, що зумовило необхідність представництва прокурором Миколаївського району в суді інтересів держави в особі Миколаївської селищної ради.

Судова колегія не погоджується з наведеним висновком місцевого господарського суду з огляду на нижче викладене.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до суду в інтересах держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Так, згідно пунктів 1, 2 резолютивної частини рішення Конституційного суду України №1-1/99 від 08.04.1999 прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Господарського процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до статті 14 Конституції України, частини 1 статті 148 ГК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та об'єктом права власності Українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради. Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад.

За вимогами частини 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно зі ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є поряд з іншими земля й природні ресурси, що є у власності територіальних громад.

Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності (ст. 80 ЗК України).

Статтею 83 ЗК України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності.

У даному випадку органом, уповноваженим розпоряджатися вказаною земельною ділянкою, є Миколаївська селищна рада, оскільки згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад відноситься вирішення питань регулювання земельних відносин.

Разом з тим, Миколаївська селищна рада надіслала до прокуратури Миколаївського району лист з проханням звернутися до суду щодо внесення змін до договору оренди землі від 06.09.2006, укладеного між ФОП Шабатурою В.Д. та Миколаївською селищною радою.

Згідно з ч.ч. 3, 5 статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, чинній на час подання позову) підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави; за наявності підстав, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом, зокрема, звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями); обираючи форму представництва, передбачену частиною п'ятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Судова колегія зазначає, що вищевикладені положення законодавства передбачали право Прокурора Миколаївського району Одеської області звернутися з відповідним позовом до господарського суду в інтересах держави в особі Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області у разі порушення інтересів останньої, при цьому самостійно визначити в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтувати необхідність їх захисту.

Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що місцевий господарський суд не звернув уваги на відсутність між сторонам спору про право.

Як вище зазначалось, відповідно до частини 2 статті 2 ГПК України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

У п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду від 24 жовтня 2011 року N 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за умови наявності між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин.

Під поняттям «спір про право» розуміють спірність певного права та обумовленого ним обов'язку, яка виникає в момент висловлення однією із сторін правовідношення незгоди із виконанням обумовленого її правом обов'язку іншою стороною шляхом звернення з вимогою до цієї сторони або до суду чи до іншого органу, уповноваженого вирішити спір, про захист свого права.

Спір про право є «об'єктивно виражене протиріччя волевиявлень двох сторін, яке складається з вимоги юридичного характеру однієї сторони (адресант), якій протистоїть правове положення іншої сторони (адресата), що перешкоджає фактичному задоволенню цієї вимоги».

Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов'язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання.

У зазначеному вище позові Прокурор послався на лист Миколаївської селищної ради від 06.02.2014 (вих.№ 15) та на відповідь ФОП Шабатури В.Д. як на докази виникнення спірних правовідносин між вказаними суб'єктами господарських правовідносин з приводу розміру орендної плати.

Так, у листі Миколаївської селищної ради від 06.02.2014 (вих.№ 15), направленому на адресу ФОП Шабатурі В.Д., Рада зазначила, що у зв'язку з надходженням листа від Миколаївської ОДПІ, Миколаївська селищна рада повідомляє про необхідність приведення у відповідність розміру орендної плати за земельну ділянку, яка розташована за адресою: смт. Миколаївка Миколаївського району Одеської області, вул. Д.Ковальової, 17 з урахуванням витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку, виданого відділом Держземагентства в Миколаївському районі та чинного законодавства. Для вирішення даного питання Рада запросила Підприємця терміново з'явитись до Миколаївської селищної ради.

Розглянувши вказаний лист, ФОП Шабатура В.Д. направив у відповідь лист (а.с. 23) про те, що він буде платити орендну плату ще меншу, ніж платить; його договір відповідає всім вимогам діючого законодавства, інакше він не пройшов би державну реєстрацію.

Як зазначає судова колегія, лист Ради від 06.02.2014 не містить пропозицій щодо зміни умов договору оренди землі від 06.09.2006 стосовно розміру орендної плати, згідно ст. 188 ГК України, та зі змісту наведених листів не вбачається, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо умов Договору.

Інших доказів виникнення спору про право між сторонами матеріали справи не містять.

За таких обставин, звернення Прокурора з вищевказаним позовом є передчасним, оскільки матеріали справи не містять доказів виникнення спірних правовідносин між Радою та Підприємцем.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення від 09.10.2017 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову Прокурора Миколаївського району Одеської області в інтересах держави в особі Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області у зв'язку з недоведеністю наявності між сторонами спору, тобто відсутності згоди на зміну умов Договору.

Що стосується посилання скаржника на недотримання Прокурором встановленого ст. 188 ГК України та ст. 21 Закону України «Про оренду землі» порядку внесення змін до Договору, судова колегія зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 188 ГК України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

У п. 2.19 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» роз'яснено, що судам слід враховувати, що розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) визначено, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Отже, надсилання відповідачу пропозицій про внесення змін до спірного договору оренди є виключно правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 188 ГК України щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди земельної ділянки не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про зміну умов договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2017 по справі № 916/1802/15 підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 ГПК України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шабатури Володимира Дмитровича задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2017 по справі № 916/1802/15 скасувати частково, виклавши резолютивну частину рішення в редакції:

" У позові відмовити повністю».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 08.12.2017.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: В.М. Головей

Суддя: Я.Ф. Савицький