ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017р. Справа № 914/2136/17

За позовом: Малехівської сільської ради, с.Малехів

До відповідача: ЛКП «Збиранка»,с.Великі Грибовичі

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

Головне управління Держгеокадастру у Львівській області

Державна екологічна інспекція у Львівській області

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Львівська міська рада

про приведення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 3,8680 га у придатний для використання стан шляхом звільнення від відходів

В судове засідання зявились:

позивача: ОСОБА_1 представник, ОСОБА_2 сільський голова

від відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 представники

від третіх осіб - не зявилися

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: на розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Малехівської сільської ради до ЛКП «Збиранка» про приведення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 3,8680 га у придатний для використання стан шляхом звільнення від відходів.

Ухвалою суду від 19.10.2017 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 20.11.2017 р. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області та Державну екологічну інспекцію у Львівській області.

Розгляд справи відкладався з підстав і мотивів, викладених в ухвалах суду.

На задоволення клопотання відповідача, ухвалою суду від 04.12.2017 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача було залучено Львівську міську раду.

В судових засіданнях позивач свої позовні вимоги підтримав повністю, просив задоволити позов з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві, матеріалах справи та наданих в судових засіданнях поясненнях. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що 30 травня 2016 року з південно-західної сторони сміттєзвалища відбувся зсув відходів на землі Малехівської сільської ради внаслідок якого відходами та інфільтратами забруднено значну частину земельної ділянки та ставків, внаслідок чого територіальній громаді заподіяно значну шкоду, яка відповідачем не відшкодована і земельна ділянка не звільнена від інфільтратів та твердих побутових відходів. З огляду на викладене просить задоволити позов та зобовязати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 3,8680 га.

Представник відповідача проти позову заперечує з підстав і мотивів, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування своїх заперечень посилається на ті обставини, що з метою звільнення зайнятої земельної ділянки ним вжито ряд невідкладних заходів з метою недопущення у майбутньому негативних екологічних наслідків, розроблено проектну документацію, яку подано на погодження Малехівській сільській раді, проте роботи по звільненню земельної ділянки ним не проведені в звязку з відсутністю погоджень з боку позивача, не допуском до даної земельної ділянки та накладенням арешту на ділянку полігону в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню. А відтак, просить в задоволенні позову відмовити.

Треті особи в жодне із судових засідань участь уповноважених представників не забезпечили, про причини неявки суду не повідомили, письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог суду не надали.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом, повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обовязку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи в порядку статті 75 ГПК України, - за наявними доказами доданими до справи.

В судовому засіданні 11.12.2017 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

30 травня 2016 року, внаслідок аварії, з південно-західної сторони сміттєзвалища відбувся зсув відходів на землі Малехівської сільської ради в сторону ставків інфільтрату, внаслідок якого відходами та інфільтратами забруднено значну частину земельної ділянки та ставків. Зазначене підтверджується Актом комісії з питань регулювання земельних відносин, благоустрою, охорони навколишнього природного середовища та екології Малехівської сільської ради від 30.05.2016 року.

30.05.2016 року Малехівською сільською радою було направлено лист №361/02-20/21 до Державної екологічної інспекції у Львівській області щодо проведення аналізу екологічного стану території та надання висновку про стан навколишнього природного середовища.

Уповноваженими особами Державної екологічної інспекції у Львівській області протягом 14-30 червня 2016 року проведено позапланову перевірку ЛКП «Збиранка» та виявлено ряд порушень природоохоронного законодавства.

22.09.2016р. між Малехівською сільською радою та Національним університетом «Львівська політехніка» укладено договір від №306 для визначення площі земельної ділянки сільської ради, забруднену інфільтратами та побутовими відходами, з метою належного захисту порушених прав.

23.09.2016 р. комісією з питань регулювання земельних відносин, благоустрою, охорони навколишнього середовища та екології Малехівської сільської ради із залученням Національного університету «Львівська політехніка» встановлено, що Відповідач самовільно використовує на території Малехівської сільської ради земельну ділянку площею 3,8680 га без відповідних документів, які б посвідчували право власності чи користування даною земельною ділянкою, яку забруднено відходами і збірником інфільтрату.

Як стверджує позивач, внаслідок забруднення зазначеної вище земельної ділянки, територіальній громаді с.Малехів заподіяно значну шкоду, яка відповідачем не відшкодована і земельна ділянка не звільнена від інфільтратів та твердих побутових відходів, що стало підставою звернення з позовом про зобовязання ЛКП «Збиранка» привести самовільно зайняту земельну ділянки площею 3,8680 га у придатний для використання стан шляхом звільнення від відходів.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Тобто, право на судовий захист у субєкта господарювання виникає у разі порушення або оспорювання його права або охоронюваного законом інтересу.

Статтею 16 Цивільного кодексу України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Перелік способів захисту прав та інтересів, зазначений у вказаних нормах, не є вичерпним; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про приведення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 3,8680 га у придатний для використання стан шляхом звільнення від відходів.

Згідно положень п. а) ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності.

Відповідно досі. І Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії. які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевою самоврядування про її передачу у власність або падання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Матеріалами справи підтверджено, що зазначена вище земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту с.Малехів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області віл 03.05.2017 р. №186-ДК «Про проведення державного контролю за дотриманням земельного законодавства за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» державними інспекторами проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства земельної ділянки площею 3,8680 га на території с. Малехів про, що складено відповідний Акт перевірки та Акт обстеження земельної ділянки від 04.05.2017 р.

В результаті державного контролю було встановлено, що ЛКП «Збиранка» самовільно використовується земельна ділянка площею 3,8680 га на території с. Малехів. Земельна ділянка зайнята твердими побутовими відходами, частиною озера накопичувача фільтратів та дамбою, що підтверджує кадастровий план виготовлений Національним університетом «Львівська політехніка», який наданий представниками Малехівської сільської ради.

За результатами перевірки було надано Припис про усунення порушень земельного законодавства директору ЛКП «Збиранка» ОСОБА_4 Посадових осіб ЛКП «Збиранка» притягнуто до адміністративної відповідальності про що складено Протокол про адміністративне правопорушення та винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення у розмірі 1700,00 грн.

Також розраховано розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки на суму 4472 ,18 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було сплачено штрафні санкції за фактом самовільного зайняття земельної ділянки площею 3,8680 га на території Малехівської сільської ради, що свідчить про визнання Відповідачем порушення прав Малехівської сільської ради, як власника даної земельної ділянки та заподіяння шкоди внаслідок порушення таких прав.

Згідно із ст.ст. 13,16 Конституції України, ст.3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», земельні ресурси є об'єктами права власності Українського народу; забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги є обов'язком держави.

Відповідно до вимог ст.1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави; право власності на землю гарантується. Використання землі не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства.

Згідно із вимогами ст.80 Земельного кодексу України, суб'єктом права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Зазначена земельна ділянка, яка знаходиться у власності територіальної громади Малехівської сільської ради та перебуває у віданні зазначеного органу місцевого самоврядування, використовується відповідачем не за цільовим призначенням, що завдає шкоди інтересам територіальної громади.

Згідно з п. «з» ст.17 Закону України «Про відходи», суб'єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов'язані не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об'єктах.

У відповідності зі ст.43 Закону України «Про відходи» підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про відходи, в порядку і розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій. що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних ociб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Не заслуговують на увагу суду доводи відповідача щодо неможливості здійснювати прибирання засміченої земельної ділянки, що належить до території Малехівської сільської ради, через накладення арешту на майно ЛКП «Збиранка», оскільки із ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова вбачається, що 10.06.2016 року було накладено арешт на ділянку полігону твердих побутових відходів ЛКП «Збиранка», що знаходиться на території Великогрибовицької сільської ради та на праві постійного користування належить ЛКП «Збиранка».

Доказів накладення арешту на земельну ділянку Малехівської сільської ради відповідач суду не надав, як і не надав доказів чинення йому перешкод у вивезенні твердих побутових відходів із забрудненої земельної ділянки.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, у випадку, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджено зсув твердих побутових відходів на спірну земельну ділянку, докази приведення її у попередній стан станом на день розгляду справи у матеріалах справи відсутні, сторонами не подані, клопотань про неможливість подання таких доказів відповідач не заявлено, суд приходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані наданими доказами і підлягають до задоволення.

Судовий збір покласти на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4-3,12, 27, 32, 33, 34, 35, 43, 49, 82-85, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Зобовязати Львівське комунальне підприємство «Збиранка» (79019, м. Львів, вул. Жовківська, 18, ідентифікаційний код 13807617) привести самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області площею 3.8680 га у придатний для використання стан, шляхом звільнення від відходів, збірника інфільтрату та відновлення верхнього ґрунтового покриву.

3.Стягнути з Львівського комунального підприємства «Збиранка» (79019, м. Львів, вул. Жовківська, 18, ідентифікаційний код 13807617) на користь Малехівської сільської ради ( 80383, Львівська область, Жовківський район, с. Малехів, вул. Івасюка, 6, ідентифікаційний код 22355287) 1600,00 грн. судового збору.

4. Накази видати відповідно до вимог ст. 116 ГПК України.

5. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 13.12.2017 року.

Суддя Березяк Н.Є.