ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017р. Справа № 914/2282/17

За позовом:Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», м. Київ
до відповідача:Фізичної особи-підприємця Петріва Андрія Ярославовича, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Зимна Вода
про:стягнення 14253,12 грн. страхового відшкодування
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Палюх Г.І.
Представники сторін не з'явилися

Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

06.11.2017р. на розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (надалі - Позивач) до Фізичної особи-підприємця Петріва Андрія Ярославовича (надалі - Відповідач) про стягнення 14253,12 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 07.11.2017р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 27.11.2017р.

У зв'язку з перебуванням судді Крупника Р.В. у відпустці, судове засідання призначене на 27.11.2017р. не відбулося. Ухвалою від 28.11.2017р. суд призначив розгляд справи на 11.12.2017р.

Ухвалами від 23.11.2017р., 28.11.2017р., 30.11.2017р. судом відмовлено в задоволенні клопотань позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у зв'язку з відсутністю технічної можливості проведення такої.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, 11.12.2017р. на електронну адресу суду та поштою від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Як вбачається з позовної заяви, заявлені вимоги ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» обґрунтовує тим, що 25.12.2015р. позивачем на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6246713 було застраховано цивільну правову відповідальність Петріва Андрія Ярославовича пов'язану з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом MAN, державний номер НОМЕР_1. 01.06.2016р. за участі застрахованого позивачем автомобіля під керуванням ОСОБА_2 трапилася ДТП, внаслідок якої автомобілю Renault, державний номер НОМЕР_2 з причіпом WIESE державний номер НОМЕР_2 було завдано механічних ушкоджень. Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22.08.2016р. ОСОБА_2 визнано винним у спричиненні ДТП. На момент ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з відповідачем. Цивільно-правова відповідальність власника пошкодженого у ДТП пригоді транспортного засобу була застрахована ПрАТ «СК «АХА Страхування». На підставі поданої ПрАТ «СК «АХА Страхування» заяви позивачем виплачено стархове відшкодування у розмірі 14253,12 грн. Оскільки всупереч ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ні водій застрахованого автомобіля, ні відповідач не повідомили позивача про настання ДТП та не представили жодних документів, які б підтверджували неможливість повідомлення страховика у визначені законом строки про настання ДТП, позивач просить суд стягнути з відповідача 14253,12 грн. страхового відшкодування.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал суду, зокрема, щодо подання письмового відзиву на позов не подав, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Згідно п. 3.9.2. постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що неявка належним чином повідомлених сторін про час, дату та місце судового розгляду не перешкоджає вирішенню спору, оскільки, дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, щоб розглянути спір за цими матеріалами.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.2015р. між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (Страховиком) та Петрівом Андрієм Ярославовичем (Страхувальником) укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №АЕ/6246713, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність щодо володіння, користування та розпорядження транспортним засобом марки MAN, державний номер НОМЕР_1, 2000 року випуску.

Суд зазначає, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності було укладено між позивачем та відповідачем як фізичною особою. Разом з тим, як встановлено судом на підставі Витягу з ЄДРПОУ, Петрів А.Я. являється фізичною особою підприємцем, основний вид діяльності якого як підприємця - код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, а відтак застрахований позивачем транспортний засіб використовувався у господарській діяльності Петріва А.Я. як фізичної особи-підприємця. З постанови Дунаєвецького районного суду Хмельницької області вбачається, що станом на момент виникнення ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ФОП Петрівом А.Я., а тому даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

На підставі довідки про ДТП №92724059 судом встановлено, що 01.06.2016р. на автодорозі М-06, Київ-Чоп (на Будапешт через Львів, Мукачеве, Ужгород) 90км., 600м. трапилася ДТП за участі застрахованого позивачем автомобіля марки MAN, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якої транспортний засіб Renault, державний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження передньої лівої частини.

Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22.08.2016р. у справі №280/864/16-п було встановлено, що гр. ОСОБА_2 керуючи автомобілем MAN, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Київ-Чоп не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили 02.09.2016р., що підтверджується відповідною на ній відміткою.

30.01.2017р. до позивача від страховика пошкодженого у ДТП автомобіля - ПрАТ «АХА Страхування» надійшла заява вих. №СУ/003174/3 від 23.01.2017р. з документами, відповідно до якої останній просив здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 16990,50 грн., так як така була виплачена ним власнику пошкодженого автомобіля.

На підставі представлених ПрАТ «АХА Страхувння» документів, позивачем складено страховий акт №ОЦ/177/009/17/1069 від 12.04.2017р. та вирішено виплатити ПрАТ «АХА Страхувння» 14253,12 грн. Факт виплати страхового відшкодування позивачем в розмірі 14253,12 грн. підтверджується платіжним дорученням №30 від 12.04.2017р.

На думку позивача, неповідомлення водієм та/або страхувальником - ФОП Петрівом А.Я. про ДТП протягом 3 робочих днів від дня, коли така відбулася є підставою для стягнення з відповідача 14253,12 грн. страхового відшкодування, яке було виплачене страховику пошкодженого у ДТП автомобіля.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України встановлено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1181 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Так, ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

З наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що ДТП, яка трапилася 01.06.2016р. виникла з вини водія забезпеченого позивачем транспортного засобу (згідно полісу №АЕ/6246713 від 25.12.2015р.).

У відповідності до пп. 33.1.3., 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Положеннями п. «ґ» пп. 38.1.1. п. 38.1. Закону визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

За змістом наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

В постанові від 22.03.2017р. у справі №6-2011цс16 Верховний Суд України висловив правову позицію, яка є обов'язковою для застосування, що в разі якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Крім цього, як зазначив Верховний Суд України в постанові від 30.03.2016р. у справі №6-186цс16, в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 13.09.2017р. у справі №361/6384/15-ц.

Таким чином, господарський суд зазначає, що неповідомлення відповідачем про ДТП позивача не призвело до необґрунтованих виплат останнім, оскільки як вбачається з матеріалів справи в січні 2017р. ПрАТ «АХА Страхування» звернулося до з заявою про виплату страхового відшкодування та надало на підтвердження своїх вимог та понесених витрат наступні документи: копію платіжного доручення про перерахування коштів №266476 від 08.09.2016р., постанови Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 22.08.2016р., довідки про ДТП за №92724059, страхового акту №АХА2156599 від 12.12.2016р., розрахунку страхового відшкодування, рахунку №АТ-007874 від 03.06.2016р., повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку, акту огляду ТЗ, роздруківки фото додатків, договору страхування №2339435/05АВ/13 від 19.04.2016р., свідоцтва про реєстрацію ТЗ та посвідчення водія, роздруківки з ЦБД МТСБУ. В результаті вивчення вказаних документів позивачем було складено Страховий акт №ОЦ/177/009/17/1069 від 12.04.2017р., визнано ДТП страховим випадком та виплачено ПрАТ «АХА Страхувння» 14253,12 грн. згідно платіжним дорученням №30 від 12.04.2017р.

Враховуючи наведені правові позиції Верховного Суду України, сам по собі факт відсутності повідомлення відповідачем (або водієм застрахованого автомобіля) страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, а тому суд вважає, що посилання позивача як на підставу заявленого позову (неповідомлення водієм та/або страхувальником про настання ДТП у встановлений законом) є безпідставним, відтак в позові слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2017 р.

Суддя Крупник Р.В.