ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2017 р. Справа № 911/2942/17

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Калинівське ДПС» Калинівської селищної ради

про стягнення 23 003,11 грн.

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. № 14-70 від 14.04.2017);

від відповідача не зявилися.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - позивач) звернулося з позовом до Комунального підприємства «Калинівське ДПС» Калинівської селищної ради (далі - відповідач) про стягнення 23 003,11 грн заборгованості, з яких: 17 055,68 грн. пені, 4 219,18 грн інфляційних втрат та 1 728,25 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобовязання за договором постачання природного газу № 1185/16-БО-17 від 15.12.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.10.2017 порушено провадження у справі № 911/2942/17, розгляд справи призначено на 03.11.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.11.2017 розгляд справи відкладено на 17.11.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.11.2017 розгляд справи відкладено на 01.12.2017.

У судовому засіданні 01.12.2017 представник позивача підтримав позов повністю.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Відповідач в судове засідання 01.12.2017 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

15.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Комунальним підприємством «Калинівське ДПС» Калинівської селищної ради (Споживач) було укладено договір постачання природного газу № 1185/16-БО-17, за умовами якого постачальник зобовязався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ, а покупець прийняти та оплатити природний газ, на умовах договору.

Згідно п. 3.3. договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за природний газ проводиться споживачем виключно грошовими коштами відповідно до цін, умов і порядку зарахування коштів, визначених у п. 5.2. договору або у відповідних додаткових угодах (п. 5.1. договору). Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п. 12.1. договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 березня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Додатковою угодою № 4 від 28.03.2016 до договору постачання природного газу № 1185/16-БО-17 від 15.12.2015 сторони погодили викласти п. 6.1. договору в наступній редакції: « 6.1. Оплата планових обсягів газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.», продовжили строк дії договору діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 30 квітня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Суд встановив, що позивачем, на виконання п. 1.1. договору постачання природного газу № 1185/16-БО-17 від 15.12.2015, за період з січня 2016 року по квітень 2016 року передано, а відповідачем прийнято від позивача природний газ загальною вартістю 95 611,47 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами приймання-передачі природного газу (а.с. 29-32).

Відповідач, за отриманий за період з січня 2016 року по квітень 2016 року природний газ, в порушення п. 6.1. договору, розрахувався повністю з простроченням термінів оплати, встановлених п. 6.1. договору, що підтверджується випискою по операціях підприємства (а.с. 34) та не спростовано відповідачем, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем на момент судового розгляду справи за переданий з січня 2016 року по квітень 2016 року природний газ відсутній.

Предметом позову є вимоги про стягнення 17 055,68 грн. пені, 4 219,18 грн інфляційних втрат та 1 728,25 грн 3 % річних.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що позивачем, на виконання п. 1.1. договору постачання природного газу № 1185/16-БО-17 від 15.12.2015, за період з січня 2016 року по квітень 2016 року передано, а відповідачем прийнято від позивача природний газ загальною вартістю 95 611,47 грн, що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін актами приймання-передачі природного газу (а.с. 29-32); відповідач, за отриманий за період з січня 2016 року по квітень 2016 року природний газ, в порушення п. 6.1. договору, розрахувався повністю з простроченням термінів оплати, встановлених п. 6.1. договору, що підтверджується випискою по операціях підприємства (а.с. 34) та не спростовано відповідачем, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем на момент судового розгляду справи за переданий з січня 2016 року по квітень 2016 року природний газ відсутній.

У звязку з простроченням виконання відповідачем грошового зобовязання за договором постачання природного газу № 1185/16-БО-17 від 15.12.2015, позивачем за період з 16.02.2016 по 19.10.2016 нарахована пеня в сумі 17 055,68 грн.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Пунктом 8.2. договору сторонами погоджено, що у разі невиконання споживачем пункту 6.1. договору він зобовязується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи вищевикладене, періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені (а.с. 12-14) та відсутність заяви відповідача про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 16.02.2016 по 19.10.2016 становить загалом 17 055,68 грн. Відтак, вимога про стягнення 17 055,68 грн пені є такою, що підлягає задоволенню судом.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором постачання природного газу № 1185/16-БО-17 від 15.12.2015, позивачем за період з 16.02.2016 по 30.09.2016 нараховано 4 219,18 грн інфляційних втрат та 1 728,25 грн 3 % річних за період з 16.02.2016 по 19.10.2016.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданих розрахунках інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 12-14), арифметично вірний розмір інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за невиконання зобовязання за договором постачання природного газу № 1185/16-БО-17 від 15.12.2015 за період з 16.02.2016 по 30.09.2016 становить загалом 4 219,18 грн інфляційних втрат та 1 728,25 грн 3 % річних за період з 16.02.2016 по 19.10.2016. Відтак, вимоги про стягнення 4 219,18 грн інфляційних втрат та 1 728,25 грн 3 % річних підлягають задоволенню повністю.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 17 055,68 грн. пені, 4 219,18 грн інфляційних втрат та 1 728,25 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Калинівське ДПС» Калинівської селищної ради (07443, Київська обл., Броварський район, селище міського типу Калинівка, вул. Чернігівська, буд. 20; ідентифікаційний код 33266313) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 6; ідентифікаційний код 20077720) 17 055 (сімнадцять тисяч пятдесят пять гривень) 68 коп. пені, 4 219 (чотири тисячі двісті девятнадцять гривень) 18 коп. інфляційних втрат, 1 728 (одну тисячу сімсот двадцять вісім гривень) 25 коп. 3 % річних та 1 600 (одну тисячу шістсот гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 06.12.2017

Суддя П.В.Горбасенко