ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.12.2017 р. Справа№ 914/2549/17

Суддя Господарського суду Львівської області Кітаєва С.Б., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК від імені якого діє в.о. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1, м.Київ

до відповідача -1: Національного університету «ЛЬВІВСЬКА ПОЛІТЕХНІКА», м.Львів

до відповідача 2 : Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАРЕНЕРГО», м.Рогатин Івано-Франківської області

про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2017 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява вих.№3474 від 21.11.2017р. Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" від імені якого діє в.о. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» ОСОБА_1, м.Київ, до відповідача -1, Національного університету «ЛЬВІВСЬКА ПОЛІТЕХНІКА», м.Львів, до відповідача 2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛАРЕНЕРГО», м.Рогатин Івано-Франківської області, про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності.

У прохальній частині позовної заяви АТ «ЗЛАТОБАНК» просить :

Звільнити АТ «ЗЛАТОБАНК» від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Прийняти дану позовну заяву до розгляду.

Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги №102 від 12.02.2015р., укладений між ТОВ «СОЛАРЕНЕНЕРГО» (Новий кредитор), Національним університетом «Львівська політехніка» ( Первісний кредитор) та АТ «ЗЛАТОБАНК» ( Боржник) з дати його укладення.

Застосувати наслідки недійсності Договору про відступлення права вимоги від 12.02.2015 укладеного між ТОВ «Соларененерго» (Новий кредитор), Національний університет «Львівська політехніка» (Первісний кредитор) та АТ «ЗЛАТОБАНК» (Боржник) шляхом :

-визнання відсутності відступлення права грошової вимоги на загальну суму , що складає еквівалент 1 805 038,47 доларів США від Первісного кредитора (Національний університет «Львівська політехніка») на користь Нового кредитора (ТОВ «Соларененерго»);

-визнання відсутнім зобов»язання АТ «ЗЛАТОБАНК» виконувати свої обов»язки перед ТОВ «Соларененерго» на загальну суму, що складає еквівалент 1 805 038,47 доларів США, за договором відступлення права вимоги від 12.02.2015 р.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Нормами статті 57 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема в пункті 3 частини 1 цієї статті вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір судовий» збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» станом на 01.01.2017р. прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Пунктами 2.1 та 2.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлені наступні ставки судового збору для звернення до господарського суду: з позовом майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600 грн. 00 коп.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (240000 грн. 00 коп.); з позовом немайнового характеру в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600 грн. 00 коп.).

Однак, до позовної заяви позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі та порядку.

При цьому, у пункті 1 прохальної частини позовної заяви заявлено клопотання про звільнення АТ «ЗЛАТОБАНК» від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Клопочучи про звільнення від сплати судового збору позивач у позовній заяві зазначив, що він не може надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору, у зв'язку з важким фінансовим становищем та відсутністю можливості сплатити судовий збір, що в свою чергу підтверджується наступним.

На підставі постанови Правління НБУ №105 від 13.02.2015 АТ "Златобанк" віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням № 30 від 13.02.2015 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато з 14.02.2015 процедуру виведення АТ "Златобанк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Златобанк». Постановою Правління НБУ № 310 від 12.05.2015 відкликано банківську ліцензію АТ "Златобанк". Рішенням № 99 від 13.05.2015 Виконавчої дирекції ФГВФО розпочато процедуру ліквідації АТ "Златобанк». Рішенням №391 від 24.03.2016 року Виконавчої дирекції Фонду гаранування вкладів фізичних осіб продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Златобанк» на два роки по 13.05.2018 року. Рішенням №4806 від 26.10.2017 року Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації Ат «Златобанк» ОСОБА_2 Вищезазначена інформація розміщена на офіційних сайтах Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України в мережі інтернет та є загальнодоступною. Таким чином, стверджує позивач, обставини щодо неплатоспроможності АТ «Златобанк» та важкого фінансового становища останнього є загальновідомими та не потребують доказування.

Одночасно, позивач зазначає, що Положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-УІІІ уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позбавлені пільг на оплату судового збору. Зазначені зміни ускладнили та, в окремих випадках, зробили неможливою роботу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо захисту прав і законних інтересів вкладників банків, держави, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, що в свою чергу може мати наслідком неефективне та нецільове використання бюджетних коштів.

Президентом України 17.07.2015 року з метою створення законодавчих умов для забезпечення здійснення повноважень уповноваженими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та сприяння у доступі до правосуддя, стверджує заявник, було внесено на розгляд до Верховної Ради України законопроект «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», положення якого передбачають повернення пільг у частині звільнення від сплати судового збору уповноваженими особами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Такі дії, вважає позивач, свідчать про обґрунтовану необхідність звільнення уповноважених осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від сплати судового збору у справах пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

За таких обставин, АТ «Златобанк» просить звільнити його від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках.

Згідно з ст.4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Таким чином, виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, є завданням Фонду гарантування вкладів, у зв'язку з чим посилання у позовній заяві на скрутне матеріальне становище банку через його ліквідацію не може бути підставою для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору №484-VIII від 22.05.2015р., уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позбавлені пільг на оплату судового збору, а тому посилання позивача на те, що з 13.05.2015р. розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Златобанк» не може бути тією обставиною, що унеможливлює сплату судового збору.

Запровадження процедури ліквідації у банку не є доказом відсутності грошових коштів на рахунках банку. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження тяжкого матеріального стану та неможливості сплатити судовий збір у встановленому законодавством розмірі позивачем суду не надано (зокрема, банківських виписок про залишок грошових коштів на рахунку позивача, тощо)

Крім того, ч.1 ст.48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, такі повноваження: вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" оплата витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідації, проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом.

Відповідно до пункту 6.8 глави 6 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012р., до таких витрат, зокрема, належать витрати на сплату судового збору.

Отже, як вбачається з вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, саме до повноважень Фонду належить затвердження відповідного кошторису витрат, в тому числі включення до цього кошторису витрат на оплату судового збору.

Суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження існування обставин, які б свідчили про неможливість сплати судового збору на час подання позовної заяви до Господарського суду Львівської області, так, зокрема, не підтверджено відсутність грошових коштів у заявника у необхідній сумі для сплати судового збору.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування передбачених ст.8 Закону України «Про судовий збір» підстав для звільнення від сплати судового збору, а відтак, про відмову у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК», м. Київ про звільнення від сплати судового збору.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Водночас, суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "ОСОБА_3 проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком відмову у прийнятті позовної заяви до розгляду та повернення її заявнику.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 06.03.2017 у справі № 910/18794/16. Після усунення обставин, які зумовили повернення позовної заяви, позивач має право повторно звернутися з позовом до господарського суду в загальному порядку.

З огляду на викладене, керуючись ч.1 ст.33, ст. 34, п. 3 ч. 1 ст. 57, п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

1.Відмовити Публічному акціонерному товариству «ЗЛАТОБАНК»у задоволенні клопотання , викладеного у п.1 прохальної частини позовної заяви вих.№3474 від 21.11.2017р.(вх.№2694 від 07.12.17р.) про звільнення від сплати судового збору.

2.Повернути позовну заяву вих.№3474 від 21.11.2017р. (вх.№2694 від 07.12.17 року) Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» без розгляду разом із долученими до неї документами.

Додаток (для Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК», м. Київ): позовна заява вих.№3474 від 21.11.2017р. . на 6 арк. та додані до неї документи на 43 арк., конверт.

Суддя Кітаєва С.Б.