ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Справа № 906/298/17
Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

головуючого - суддів:Поляк О.І. (доповідач), Коробенка Г.П., Корсака В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуЗаступника прокурора Рівненської області
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 23.08.2017
у справі№ 906/298/17 Господарського суду Житомирської області
за позовомКерівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України
до 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області; 2. Фізичної особи - підприємця Зубрицького Юрія Валерійовича
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачівНовоград-Волинський промислово-економічний технікум
провизнання недійсним договору оренди частини приміщень підвалу №626 від 25.12.2006, зобов'язання звільнити частину приміщень
за участю представників:

від позивача: Кравець А.О.;

від відповідача-1: Іжаківський А.О.;

від відповідача-2: Зубрицький Ю.В., Гаврилюк І.О.;

від 3-ї особи: Ковальчук А.В.;

від прокуратури: Красножон О.М. - прокурор відділу ГПУ

ВСТАНОВИВ:

Керівник Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України (далі -позивач) звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним договору оренди частини приміщень підвалу площею 56,84 кв. м в будівлі навчального корпусу Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області (далі - відповідач-1) та Фізичною особою-підприємцем Зубрицьким Юрієм Валерійовичем (далі - відповідач - 2). Також прокурор просив зобов'язати Фізичну особи-підприємця Зубрицького Юрія Валерійовича звільнити частину приміщень підвалу площею 56,84 кв.м та повернути їх Новоград-Волинському промислово-економічному технікуму.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.06.2017 у справі №906/298/17 (суддя Кудряшова Ю.В.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.08.2017 (головуючий - Юрчук М.І., судді: Демянчук Ю.Г., Крейбух О.Г.) в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими у справі рішенням та постановою, Заступник прокурора Рівненської області звернувся із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій ст.ст. 4, 5, 9 Закону України "Про оренду державного і комунального майна", ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", ст.ст. 61, 63 Закону України "Про освіту", приписи постанов Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" від 27.08.2010 N 796 та "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами" від 20.01.1997 N 38, ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи та прокурора відділу Генеральної прокуратури України, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 25.12.2006 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області (орендодавець) та Приватним підприємцем Зубрицьким Юрієм Валерійовичем (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №626, згідно пункту 1.1 якого, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно - частину приміщень підвалу площею 56,84 кв.м. в будівлі навчального корпусу (майно), що знаходиться на балансі Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму (балансоутримувач) та розташоване за адресою: м. Новоград-Волинський, вул. Шевченка, 38. Вартість майна визначена згідно зі звітом про оцінку майна і становить 31565,17грн. Майно не підлягає приватизації та передачі в суборенду (а.с. 17-18, т.І).

Пунктом 1.2 договору визначено, що майно передається в оренду для розміщення фотосалону.

Відповідно до пункту 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання - передачі майна.

Цей договір укладено строком на 364 дні, що діє з 25.12.2006 до 23.12.2007 включно (пункт 10.1 договору).

Договір підписаний повноважними представниками сторін.

25.12.2006 між орендодавцем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області, балансоутримувачем - Новоград-Волинським промислово-економічним технікумом та орендарем - Приватним підприємцем Зубрицьким Ю.В. згідно договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №626 від 25.12.2006 складено та підписано акт прийому-передачі орендованого державного майна, згідно якого орендодавець та балансоутримувач передають, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - частину приміщень підвалу площею 56,84 кв.м в будівлі навчального корпусу, що знаходиться на балансі Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму та розташоване за адресою: м. Новоград-Волинський, по вул. Шевченка, 38. Майно знаходиться в задовільному стані і придатне для експлуатації (а.с. 20, т.І).

Акт підписаний повноважними представниками орендодавця, балансоутримувача та орендаря.

Матеріалами справи встановлено, що сторонами договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №626 від 25.12.2006 вносилися до нього зміни в частині строку дії останнього та розміру орендної плати, що підтверджується договорами про внесення змін до договору оренди та додатковими договорами до нього від 15.02.2007, 01.08.2007, 22.12.2008, 18.12.2009, 17.11.2010, 10.12.2010, 18.12.2012 та від 03.12.2014 (а.с. 21,23, 25-30, 32, т.І).

Згідно додаткового договору №9 від 09.12.2016 про продовження дії та внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 25.12.2006 за №626, враховуючи зміни та доповнення від 15.02.2007, 01.08.2007, 22.12.2008, 18.12.2009, 17.11.2010, 10.12.2010, 18.12.2012 та від 03.12.2014 сторони: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області (орендодавець) та орендар - ФОМ Зубрицький Ю.В. внесли зміни в основний договір, зокрема, продовжили дію договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 25.12.2006 №626 на 2 роки - до 18.12.2018 включно. Додатковий договір підписаний повноважними представниками сторін (а.с. 33, т.І).

Також додатковим договором №9 сторони внесли зміни до пункту 1.1 договору від 25.12.2006 №626 та зокрема, визначили, що вартість майна визначено згідно з висновком про вартість станом на 31.08.2016 становить 123627,00 грн (пункт 2.1 додаткового договору).

Зазначаючи про те, що: 1) в порушення вимог законодавства Регіональним відділенням ФДМУ по Житомирській області оспорюваний договір оренди укладено без отримання відповідного погодження Міністерства. 2) майно державної форми власності передано в оренду суб'єкту господарювання для здійснення підприємницької діяльності, яка не має жодного стосунку до профілю освітньої діяльності Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму, для одержання прибутку, чим допущено порушення вимог частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту"; 3) оскільки предмет спірного договору належить до загальнодержавної форми власності, а балансоутримувач відповідного майна на час укладення договору фінансувався за рахунок коштів Державного бюджету, відповідне майно не могло бути об'єктом оренди в силу положень частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду майна", Керівник Новоград-Волинської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду з цим позовом.

Вирішуючи спір у справі, попередні судові інстанції правомірно виходили з такого.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами 1, 3 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правовідносини, що виникли між сторонами даного спору є відносинами, що виникли з договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

Частиною 1 статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності; державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Частинами 1, 4 статті 61 Закону України "Про освіту" передбачено, що фінансування державних закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є: кошти, одержані за навчання, підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів відповідно до укладених договорів; плата за надання додаткових освітніх послуг; кошти, одержані за науково-дослідні роботи (послуги) та інші роботи, виконані навчальним закладом освіти на замовлення підприємств, установ, організацій та громадян; доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання; дотації з місцевих бюджетів; кредити і позички банків, дивіденди від цінних паперів та доходи від розміщення на депозитних вкладах тимчасово вільних позабюджетних коштів; валютні надходження; добровільні грошові внески, матеріальні цінності, одержані від підприємств, установ, організацій, окремих громадян; інші кошти (в редакції, чинній на час укладання договору).

Відповідно до частин 1, 5 статті 63 Закону України "Про освіту" матеріально-технічна база закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством. Об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно частини 2 статті 18 Закону України "Про освіту" навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Обумовлені спірним договором приміщення знаходяться на балансі у Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму.

Пунктом 1.3. Статуту Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму передбачено, що основними напрямами діяльності Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму є: - підготовка згідно з державним замовленням і договірними зобов'язаннями висококваліфікованих фахівців освітньо-кваліфікаційних рівнів молодшого спеціаліста, кваліфікованого робітника для роботи в галузях народного господарства, відповідно до отриманих спеціальностей і професій; - культурно-освітня та виховна робота; - підвищення кваліфікації, перепідготовка кадрів; - методична, фінансово-господарська, виробнича, спортивно-оздоровча діяльність та надання платних освітянських послуг; - здійснення зовнішніх зв'язків.

Враховуючи наведені приписи закону та положення Статуту технікуму, судами встановлено, що в якості додаткових джерел фінансування навчальних закладів частиною 4 статті 61 Закону України "Про освіту" передбачена можливість залучати у тому числі доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Так, пунктом 4 Розділу 9 "Інші послуги" постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №38 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами" (в редакції чинній на момент укладення спірного договору) передбачено можливість здавання в оренду будівель, споруд та іншого нерухомого майна, обладнання, не пов'язаних з навчально-виховною, навчально-виробничою, науковою діяльністю, яке не погіршує соціально-побутові умови працівників закладів і установ освіти, студентської та учнівської молоді.

Отже, за змістом вказаних положень законодавства, на час виникнення спірних правовідносин не була заборонена передача в оренду частини будівлі навчального закладу, яка не використовується цим закладом у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності та залучення доходів від такої оренди в якості додаткових джерел фінансування навчальних закладів.

Крім того, як встановлено судами, відповідач 2 вчасно та справно здійснював та здійснює оплату орендної плати за користування орендованим приміщенням, що сприяє надходженню додаткових коштів до бюджету технікуму та державного бюджету, так як відповідні кошти розподіляються на рахунки закладу освіти та держави (по 50% від суми орендного платежу). Кошти від орендної плати орендованого приміщення надходять до державного бюджету та на рахунок балансоутримувача - Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму. Останній заперечує проти заявлених позовних вимог прокурора, вважає, що вказані орендні правовідносини з підприємцем є законними, та жодним чином не порушують навчально-виховний процес закладу освіти.

Також, судами встановлено, що між Новоград-Волинським промислово-економічним технікумом та ФОП Зубрицьким Ю.В. 12.01.2015 укладено безоплатний договір №12-01/15 про співробітництво в області послуг по відеозйомці та фотографуванню громадських заходів, студентів та викладачів навчального закладу. Докази ведення фотозйомки на заходах, що проводились в Новоград-Волинському промислово-економічному технікумі наявні в матеріалах справи.

Крім того, під час розгляду справи в попередніх судових інстанціях, представником технікуму зазначено, що ФОП Зубрицьким Ю.В. (орендарем) здійснено капітальний ремонт орендованого приміщення; благоустрій прилеглої території, також здійснено повну заміну електропроводки, вхідних дверей; монтаж систем водовідведення атмосферних опадів від стін та фундаменту будівлі навчального корпусу; здійснено заходи щодо постійної вентиляції підвального приміщення; відповідач-2 підтримує в належному стані орендоване приміщення протягом дії договору оренди; орендоване приміщення до передачі його в оренду, перебувало у занедбаному стані. Так як об'єкт оренди - це підвальне приміщення і у зв'язку із відсутністю дренажної системи, належного водовідведення його весь час підтоплювало. Вентиляційна система була відсутня. Кошти держава на зазначені заходи не виділяла. Внаслідок постійного підтоплення, сирості у приміщеннях, відсутності вентиляції існував ризик захворюваності учнів на алергічні та легеневі хвороби. Відповідно вказане орендоване приміщення не було задіяне у будь-яких навчальних процесах згідно плану виховної та культурно-масової роботи технікуму.

Враховуючи наведені норми закону та встановлені судами обставини, суди дійшли вірного висновку про те, що передане в оренду відповідачу-2 індивідуально визначене нерухоме майно (частина приміщень підвалу) є лише складовою частиною нерухомості Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму, а не самим об'єктом освіти, використання спірного орендованого приміщення не перешкоджає здійсненню навчально-виховного процесу та не погіршує соціально-побутових умов учнів, слухачів та трудового колективу навчального закладу, а також сприяє додатковому фінансуванню відповідного об'єкта освіти.

При цьому, прокурором під час розгляду даного спору не надано жодних належних доказів, що таке використання орендованого майна відповідачем-2 погіршує соціально-побутові умови навчального колективу технікуму.

Разом з тим, згаданий безоплатний договір №12-01/15 про співробітництво від 12.01.2015 навпаки доводить, що діяльність відповідача-2 пов'язана з навчально-виховним процесом (організацією культурних заходів, забезпечення висвітлення таких заходів в межах навчального закладу тощо).

Щодо доводів прокурора, що спірний договір укладено з порушенням вимог закону, у зв'язку із відсутністю відповідного погодження Міністерства на його укладення, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", яка регулює порядок укладання договору оренди, Регіональне відділення ФДМУ зверталось до Міністерства освіти і науки України щодо надання висновків стосовно можливості укладення договору оренди вищевказаного майна (лист від 10.10.2006 №09/4219) (а.с.186-187, т.І).

Згідно абзацу 4 пункту 3 статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" якщо орендодавець не одержав у встановлений термін висновків органу, уповноваженого управляти державним майном, дозволу, відмови чи пропозицій від органу, уповноваженого управляти відповідним майном, укласти договір оренди нерухомого майна бюджетною установою, організацією, висновків органу Антимонопольного комітету України, укладення договору оренди вважається з цими органами погодженим.

Відповідь Міністерства, у визначені законодавством строки (15 днів), до Регіонального відділення не надійшла, отже договір оренди від 25.12.2006 №626 був укладений між Регіональним відділенням ФДМУ з ФОП Зубрицьким Ю.В. з урахуванням абзацу 4 пункту статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Разом з тим, також листами від 29.12.2006 № 09/5714, від 29.12.2006 №09/5713 Регіональне відділення ФДМУ повідомило Міністерство освіти і науки України (орган управління майном) та Новоград-Волинський промислово-економічний технікум (балансоутримувач) про укладення договору оренди частини приміщення підвалу в будівлі навчального корпусу, що знаходиться на балансі Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму строком на 1 рік для розміщення фотосалону. Будь-яких заперечень зі сторони Міністерства чи балансоутримувача на адресу Регіонального відділення ФДМУ щодо укладання договору оренди не надходило.

Крім цього, листами від 25.11.2008 № 09/4178, 31.12.2009 № 09/4470. 16.12.2010 № 09/3457, 26.12.2012 № 09/4662, 03.12.2014 № 06/4110. 26.12.2016 № 06/4365 Регіональне відділення ФДМУ повідомляло Міністерство освіти і науки України про укладення додаткових договорів в частині продовження орендних відносин та зміни цільового використання об'єкта оренди.

І у цих випадках будь-яких заперечень від Міністерства освіти і науки України щодо оренди спірного приміщення ні на адресу Регіонального відділення ФДМУ, ні на адресу ФОП Зубрицького Ю.В., ні на адресу Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму не надходило. В матеріалах справи такі докази відсутні.

За змістом положень частини 1 статті 215 та частин 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) наступних вимог - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином, положення частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту" не можуть слугувати підставою для визнання спірного договору недійсним. Укладення такого договору не порушує названу норму права, оскільки майно, що передано в оренду, не використовується, а тому і не пов'язано з навчальним та науковим процесом та передано в оренду за умов, передбачених як наведеними нормами Закону України "Про освіту", так і постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №38 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися державним навчальними закладами".

Таким чином, спірна частина приміщення могла бути об'єктом оренди, виходячи з положень статті 61 Закону України "Про освіту" та постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №38.

Відповідно, доводи прокурора щодо того, що спірне приміщення є об'єктом освіти загальнодержавного значення та не може бути передане в оренду є безпідставними. Прокурором на підтвердження своїх вимог про визнання спірного договору недійсним не доведено обставини, з якими закон пов'язує його недійсність.

Крім того, передача спірного приміщення відповідачу-2 в оренду, яку прокурор вважає незаконною, відбулася внаслідок дій самої держави в особі визначеного прокурором позивача та відповідача-1, останній з яких безпосередньо уклав спірний договір, а перший, надав мовчазну згоду на таке укладення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини оцінка правомірності втручання держави в гарантоване ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права мирного володіння, здійснюються, серед іншого, і в контексті принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального характеру, зокрема, якщо справа впливає на майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, і помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (п.п. 70, 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" від 20.01.2012).

З огляду на викладене, враховуючи відсутність підстав для визнання договору оренди недійсним, попередні судові інстанції дійшли вірних висновків про відмову в позові.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 15.06.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 23.08.2017 у справі №906/298/17 слід залишити без змін, а касаційну скаргу Заступника прокурора Рівненської області - без задоволення.

В силу приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Заступника прокурора Рівненської області на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 23.08.2017 у справі № 906/298/17 залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 23.08.2017 у справі № 906/298/17 залишити без змін.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Г.П. Коробенко

В.А. Корсак