ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
08 грудня 2017 рокуСправа № 921/973/13-г/9
УХВАЛА

про повернення заяви без розгляду

Суддя Гевко В.Л. розглянувши подання Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №63158 від 30.11.2017 (вх. №21645 від 07.12.2017) про видачу дубліката наказу виданого 15.11.2013 року у справі №921/973/13-г/9

за позовом Тернопільського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, вул. Лисенка, 20а, м.Тернопіль, 46000

до Фізичної особи - підприємця Новаківського Олексія Михайловича, АДРЕСА_1

про cтягнення 4805 грн., з яких: 3000 грн. штрафу та 1805 грн. пені

Встановив наступне:

1). До подання не додано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (порушення вимог ч.2 ст. 36 ГПК України, п.3 ч. 1 ст. 57 ГПК України, п.4 ч. 1 ст. 63 ГПК України).

Відповідно до ст.120 ГПК України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала. До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця, приватного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено. За видачу стягувачу дубліката судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Пунктом 10 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право державного виконавця звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом.

При цьому, скарги, заяви, подання мають відповідати загальним процесуальним вимогам щодо форми та змісту, передбаченими положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

За вимогами ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема, за видачу дубліката судового наказу та виконавчого листа розмір судового збору становить 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", встановлено, що у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 гривень. Таким чином, при зверненні до господарського суду із заявою про видачу дубліката наказу підлягає до сплати судовий збір в розмірі 48,00 грн.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.2.21 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Водночас відсутність таких відомостей не є підставою для повернення позовної заяви (заяви, скарги), оскільки суд самостійно перевіряє сплату позивачем (заявником, скаржником) належної суми судового збору. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Проте, як встановлено судом, до подання відділом ДВС долучено копію платіжного доручення неналежної якості, з якої неможливо визначити номер, дату про сплату 50,52 грн судового збору, інших реквізитів, що в силу ст.ст.33-34 ГПК України не може бути належним доказом сплати судового збору в установленому законом порядку.

Якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема, пунктом 4 частини першої статті 63 (п.2.22 Постанови пленуму ВГСУ).

Вищенаведені обставини, відповідно до п.4 ч.1 ст.63 ГПК України, є підставою для повернення подання із доданими до нього документами без розгляду.

2) Заявником не надано належних доказів надіслання іншій стороні копії такого подання і доданих до нього документів (порушення вимог ч. 1 ст. 56 ГПК України, ч.1 п. 2 ст. 57 ГПК України, п.6 ч. 1 ст. 63 ГПК України).

Із змісту ст.120 ГПК України, п. 10 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право державного виконавця звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом.

При цьому, скарги, заяви, подання мають відповідати загальним процесуальним вимогам щодо форми та змісту, передбаченими положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 пунктом 2 статті 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Проте, в підтвердження доказів надіслання іншій стороні копії подання про видачу дубліката наказу виданого 15.11.2013 року у справі №921/973/13-г/9 та доданих до неї документів заявником не долучено жодних документів.

Недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК (п. 3.5. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно п.6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подання Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №63158 від 30.11.2017 (вх. №21645 від 07.12.2017) про видачу дубліката наказу виданого 15.11.2013 року у справі №921/973/13-г/9 підлягає поверненню на підставі п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 63, 86, 120 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути подання Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №63158 від 30.11.2017 (вх. №21645 від 07.12.2017) про видачу дубліката наказу виданого 15.11.2013 року у справі №921/973/13-г/9, та додані до нього документи, всього на 33 аркушах - без розгляду.

Суддя В.Л. Гевко

Повернення подання про видачу дубліката наказу без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з заявою до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.