ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.12.2017 Справа № 904/9222/17
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 33 013,53 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 31 жовтня 2017 року, представник

Від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика" заборгованість у розмірі 33 013,53 грн., з яких:

- основна заборгованість у розмірі 26 894,50 грн.;

- пеня у розмірі 3 488,91 грн.;

- 3 % річних у розмірі 495,15 грн.;

- інфляційні збитки у розмірі 2 134,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №6Мп/14 від 21 липня 2014 року в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару. У зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 14.03.2017 по 23.10.2017 у сумі 495,15 грн. та інфляційні збитки за період березень - вересень 2017 року у сумі 2 134,97 грн.

На підставі пункту 6.4 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений товар у розмірі 3 488,91 грн. за загальний період з 14.03.2017 по 14.08.2017.

Відповідач у судове засідання призначене для розгляду справи 11 грудня 2017 року не з'явився, явку повноважного представника не забезпечив, відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду) №990 міститься в матеріалах справи).

У відповідності до п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності його представника, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

За таких обставин, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи був відкладений з 15 листопада 2017 року на 11 грудня 2017 року.

У судовому засіданні 11 грудня 2017 року оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика" (покупець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (постачальник) був укладений договір поставки №6Мп/14, відповідно до умов якого (п.1.1) постачальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцю, а покупець зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити товарну продукцію (товар), що зазначена у специфікації, яка є додатком №1 до цього договору та є його невід'ємною частиною.

Найменування товару: макулатура марок МС-5Б та МС-7Б згідно ДСТУ 3500:2009 (п. 1.1.1 договору).

Макулатура, що поставляється за цим договором, купується для подальшої її утилізації шляхом використання як вторинних матеріальних ресурсів на власних виробничих потужностях, згідно вимог ст. 1 Закону України "Про відходи" (п.1.1.2 договору).

Умови цього договору викладені сторонами у відповідності до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" (в редакції 2000 року), які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що впливають із умов цього договору (п.1.2 договору).

Згідно пункту 9.1 договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк дії цього договору починає свій перебіг з моменту його підписання, та закінчується 31 грудня 2014 року, але у будь-якому випадку не припиняє свою дію раніше дати здійснення остаточного розрахунку між сторонами. У разі відсутності в термін 30 календарних днів письмового повідомлення про припинення договірних відносин, договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік (п. 9.2 договору).

Ціни та асортимент товару, що поставляється за цим договором, вказані в специфікації і являються договірними. Зміна ціни на товар в односторонньому порядку на протязі дії договору не допускаються. Всі зміни цін на товар узгоджуються сторонами, оформлюються і затверджуються в специфікації. Про зміну ціни на товар сторони попереджають одна іншу за 10 днів до передбачаємої зміни ціни (п. п. 2.1, 2.2 договору).

Розділом 3 договору визначено строки та умови поставки.

Так, поставка товару здійснюється партіями автомобільним транспортом постачальника. Строк поставки: згідно специфікації. Перехід права власності та ризиків на товар відбувається з моменту передачі його у розпорядження покупця у повному обсязі в місці поставки. Датою поставки вважається дата складення акту прийомки товару по кількості та якості на складі покупця.

03 червня 2015 року сторонами була підписана Специфікація №19 (а.с. 20) на поставку макулатури марки МС-5Б, ціна за тону - 3 600,00 грн., марок МС-7Б та МС-8Б ціна за тону - 3 650,00 грн. Термін поставки: 2015 рік.

Ціна на товар дійсна з 03 червня 2015 року і діє на всі поставки до складання наступної специфікації. Продукція поставляється партіями (п. 3 специфікації).

Оплата за відвантажену продукцію здійснюється покупцем на підставі виставлених рахунків-фактур не пізніше 10 (десяти) календарних днів за кожну поставлену партію товару (п. 4 специфікації).

03 вересня 2015 року сторонами була підписана Специфікація №20 (а.с. 21) на поставку макулатури марки МС-5Б, ціна за тону - 3 650,00 грн., марок МС-7Б та МС-8Б ціна за тону - 3 650,00 грн. Термін поставки: 2015 рік.

Ціна на товар дійсна з 03 вересня 2015 року і діє на всі поставки до складання наступної специфікації. Продукція поставляється партіями (п. 3 специфікації).

Оплата за відвантажену продукцію здійснюється покупцем на підставі виставлених рахунків-фактур не пізніше 10 (десяти) календарних днів за кожну поставлену партію товару (п. 4 специфікації).

На виконання умов договору поставки №6Мп/14 від 21 липня 2014 року та специфікацій до нього Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 поставив Товариству з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика" продукцію на загальну суму 145 306,50 грн., що підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними, Видатковими накладними та Рахунками на оплату (а.с. 22-29):

№ 16 від 13 лютого 2017 року на суму 70 956,00 грн.;

№ 25 від 04 березня 2017 року на суму 74 350,50 грн.

Згідно пункту 4.1 розрахунки за цим договором здійснюються в безготівковій формі в національній валюті України шляхом оплати на основі виставлених постачальником рахунків - фактур на протязі 10 календарних днів з моменту передачі товару на склад покупця. Сторони вправі своєю домовленістю змінити порядок, форму та види здійснення розрахунків за цим договором шляхом підписання додаткової угоди (п.4.2 договору).

Відповідач частково розрахувався за поставлену продукцію, сплатив на рахунок позивача 118 412,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 36-38):

№9456 від 16 лютого 2017 року на суму 55 000,00 грн.,

№9465 від 17 лютого 2017 року на суму 15 956,00 грн.,

№9468 від 17 лютого 2017 року на суму 47 456,00 грн.

Залишок несплаченої суми становить 26 894,50 грн. (145 306,50 грн. - 118 412,00 грн.).

Позивач посилається на обставини несвоєчасного виконання відповідачем зобов'язань за договором в частині оплати вартості поставленого позивачем відповідачу товару, що і є причиною спору.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Стаття 526 ЦК України встановлює вимогу щодо виконання зобов'язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Враховуючи умови договору, положення ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України строк оплати продукції, поставленої позивачем відповідачу, поставка якого підтверджується зазначеними вище накладними, є таким, що настав:

за видатковою накладною № 16 від 13 лютого 2017 року - строк оплати настав 23.02.2017, прострочка виконання зобов'язання виникає з 24.02.2017;

за видатковою накладною № 25 від 04 березня 2017 року - строк оплати настав 14.03.2017, прострочка виконання зобов'язання виникає з 15.03.2017.

Доказів оплати поставленого товару у сумі 26 894,50 грн. відповідач не надав, доводи позивача наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Отже, вимога позивача про стягнення суми боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (cт.610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України та частини першої статті 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом частин четвертої і шостої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату за договором передбачена пунктами 6.1, 6.4 договору. Так, у випадку порушення зобов'язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність згідно з чинним в Україні законодавством. За кожен день порушення покупцем строків розрахунків визначених пунктом 4.1 дійсного договору покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5% простроченої суми за кожен день прострочення.

Позивач нарахував та просить стягнути пеню за несвоєчасну оплату поставленої продукції у сумі 3 488,91 грн. за загальний період прострочки з 14.03.2017 по 14.08.2017.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені встановлено, що позивачем невірно визначена кількість днів прострочки в заявленому періоді.

Пеня за прострочку сплати боргу у сумі 26 894,50 грн. за видатковою накладною №26 від 04 березня 2017 року за період з 15.03.2017 по 14.08.2017 (153 дні) складає 2 915,66 грн.

У зв'язку з чим вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню у сумі 2 915,66 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Позивач нарахував та просить стягнути три відсотки річних у сумі 495,15 грн. за період прострочки з 14.03.2017 по 23.10.2017 та втрати від інфляції у сумі 2 134,97 грн. за період березень-вересень 2017 року.

Перевіркою правильності розрахунку 3% річних судом встановлено, що позивачем невірно визначена кількість днів прострочки в заявленому періоді. У зв'язку з чим вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню частково у розмірі 492,94 грн. за період прострочки з 15.03.2017 по 23.10.2017

Відповідно до абзацу 3 п.3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

За змістом пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Позивачем при здійсненні розрахунку втрат від інфляції не враховані рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р., втрати від інфляції за період березень-вересень 2017 року складають 2 134,96 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 32 438,06 грн. (26 894,50 грн. - основний борг, 2 915,66 грн. - пеня, 492,94 грн. - три відсотки річних, 2 134,96 грн. - втрати від інфляції).

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача у сумі 1 572,11 грн.

Керуючись статтями 1, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика" (49000, м. Дніпро, вул. Каспійська, 2, ідентифікаційний код 39265179) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69093, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) основний борг у розмірі 26 894 (двадцять шість тисяч вісімсот дев'яносто чотири) грн. 50 коп., пеню у розмірі 2 915 (дві тисячі дев'ятсот п'ятнадцять) грн. 66 коп., три проценти річних у розмірі 492 (чотириста дев'яносто дві) грн. 94 коп., втрати від інфляції у розмірі 2 134 (дві тисячі сто тридцять чотири) грн. 96 коп., витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1 572 (одна тисяча п'ятсот сімдесят дві) грн. 11 коп., про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.12.2017

Суддя Н.М.Євстигнеєва