КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2017 р. Справа№ 910/14398/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Зубець Л.П.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Борух А.С.

за участю представників:

від позивача: Олійник А.М. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Даниленко О.В., Максимова В.В. - за належним чином оформленими довіреностями;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОКАТ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2017р.

у справі №910/14398/16 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРІ УКРАЇНА"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОКАТ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фізична особа-підприємець Курупка Володимир Єгорович

про стягнення збитків в розмірі 420 807,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КАРІ УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОКАТ" про відшкодування 420 807,00 грн. збитків, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2016р. позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОКАТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРІ УКРАЇНА" на відшкодування збитків 420 807,00 грн. та 6 312,11 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2017р., рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2016р. у справі №910/14398/16 скасовано та прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2017р. вказані судові акти скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2017р. позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОКАТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРІ УКРАЇНА" збитки у розмірі 420 807,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 5 124,13 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 312,11 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 7 574,53 грн.

Не погодившись з висновкам суду першої інстанції та мотивами, якими він при цьому керувався, Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОКАТ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом усіх обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2017р., сформовано наступний склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), судді Смірнова Л.Г., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі та призначено до розгляду на 12.09.2017р.

12.09.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив із запереченням на апеляційну скаргу.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

18.09.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про залучення посадових осіб ТОВ «Автокат» Грабовську О.В. та генерального директора ТОВ «Сіслінк» Лісічкіна М.Є. для дачі пояснень стосовно суті спору у даній справі.

30.10.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли пояснення.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.11.2017р., змінено та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Мартюк А.І., Пономаренко Є.Ю.

02.11.2017р. в судовому засіданні представник апелянта заявив клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи та судової експертизи документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності позивача, вважаючи, що питання про визначення вартості втраченого та пошкодженого товару підчас здійснення перевезення за результатами не може бути підтверджений іншими наявними у справі доказами і потребує спеціальних знань для аналізу вірності відображення цих втрат у бухгалтерській та податковій звітності позивача.

Відмовляючи у призначенні експертизи, колегія суддів виходила з того, що у відповідності до п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" «судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування».

За загальним правилом розмір завданих збитків доводиться кредитором у відповідності до ст. 22 ЦК України, і оцінка поданих позивачем доказів на підтвердження розрахунку збитків не залежить від правильності та повноти ведення кредитором податкової та бухгалтерської звітності.

29.11.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли пояснення по суті спору та розрахунку суми збитків.

Третя особа до судового засідання, що відбулось 29.11.2017р., не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи є можливим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Матеріалами справи підтверджується, що 03.06.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОКАТ" (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КАРІ УКРАЇНА" (замовник) укладено договір на надання транспортно-експедиційних послуг №030614-АК (договір), за умовами якого експедитор зобов'язується організовувати за заявками (додаток №1) доставку автомобільним транспортом ввірених йому замовником вантажів у пункти призначення та видачу вантажів уповноваженій на отримання вантажу особі (вантажоодержувачу), а замовник зобов'язується сплатити за здійснене перевезення встановлену провізну плату.

Зі змісту пункту 1.2 договору випливає, що у випадку ненадання заявником в заявці будь-якої інформації, що визначена договором, чи іншої інформації, що є істотною для експедитора, останній зобов'язаний зробити запит щодо такої у замовника. Заявки можуть направлятись експедитору листом, по факсу чи в електронному вигляді.

Згідно з пунктом 1.7 договору експедитор гарантує, що у нього є всі необхідні на виконання даної діяльності по даному Договору документи, в тому числі дозволи, ліцензії та ін.

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2015р. У випадку якщо за 30 днів до моменту закінчення строку дії даного договору жодна із сторін не заявить письмово про свій намір припинити дію договору, договір вважається продовженим на один рік (п. 10.1 Договору).

У відповідності до п. 4.3 договору оплата послуг виконується замовником по тарифам та ставкам, погодженим сторонами в результаті проведення електронних торгів на майданчику електронних торгів Cislink. Експедитор при реєстрації на майданчику електронних торгів Cislink зобов'язується дотримуватись всіх умов проведення торгів, які обумовлені на сайті www.cislink.com. За результатами електронних торгів сторони визначають вартість перевезення у конкретному напрямку.

За результатами аукціону на корпоративну електронну адресу працівника позивача, логіста Бережної Марини, з електронної адреси оператора аукціонів адміністрації Cislink у відповідності до умов проведення торгів, які зазначено у пункті 7.5 "Звіт. Краща ціна" в Інструкції (керівництві) користувача для "Організатора аукціонів" надійшов Звіт за підсумком аукціону із вмістом Параметрів аукціону, звіту "Краща-ціна" та Прайс-листа.

Згідно вищезазначеного звіту переможцем аукціону на перевезення 03.03.2016р. вантажу "Взуття в коробках" в кількості 58 м3 по маршруту "м. Кіровоград - м. Олександрія - м. Кременчук - с. Мартусівка" визначено відповідача, який прийняв та акцептував оферту позивача, який погодився із умовами перевезення та запропонував позивачу, як організатору аукціону, кращу ціну, а саме: 6 454,00 грн.

Вказане підтверджується заявкою на перевезення вантажу №К.3.3.2016 від 03.03.2016р., завіреною печаткою та підписом ТОВ "АВТОКАТ", і відповідно до якої згадане Товариство зобов'язувалося організувати перевезення та перевезти вантаж позивача - взуття в коробах по маршруту: Олександрія - Кіровоград - Кременчук - Мартусівка. При цьому водієм перевізника у заявці був вказаний Васильців Іван Данилович, марка авто МАN, державний номер тягача ВС7072АО.

У товарно-транспортній накладній №10004573 від 03.03.2016р., яка є доказом договору прийняття до перевезення вантажу автомобільним транспортом, зазначено про прийняття 74 короби вантажу (взуття, зимові аксесуари) та вказано про те, що до вантажу додано накладну №UATT00112633 від 03.03.2016р. на внутрішнє переміщення, передачу товарів, тари.

Заперечуючи свою відповідальність, як експедитора, за організацію перевезення вантажу позивача, у тому числі за вибір перевізника, відповідач, серед іншого, вказував, що на заявці відсутній підпис та печатка замовника позивача у справі. На думку відповідача, це свідчить про недосягнення між сторонами згоди та виникнення між ними правовідносин експедирування.

Утім, з такими доводами відповідача судова колегія погодитися не може.

Заявка №К.3.3.2016р. від 03.03.2016р. скріплена печаткою відповідача та його підписом, що свідчить про її прийняття до виконання. При цьому, доказів неможливості виконання заявки, зміни номеру автотранспортного засобу, водія-експедитора чи інших умов відповідачем до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

При цьому, відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Приписами ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір, відповідно до ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

Статтею 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином, запропонувавши на електронних торгах найкращу ціну для організації перевезення за розміщеною замовником заявки невизначеному колу на сайті www.cislink.com, та прийнявши до перевезення вантаж за визначеним у заявці маршрутом, між замовником та організатором перевезення (відповідачем) виникли цивільно правові відносини з організації перевезення вантажу автомобільним транспортом, водій якого -Васильців Іван Данілович - визначався Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОКАТ.

Колегія суддів також встановлено, що відповідач направив позивачу рахунок на оплату №252 від 04.03.2016р. на суму 6 454,00 грн. та акт про надання послуг №237 від 04.03.2016р., які скріплені печаткою ТОВ "АВТОКАТ", та відповідна податкова накладна. Вартість послуг, яка вказана в акті та рахунку, в відповідає зазначеній у заявці на перевезення вантажу.

За приписами статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно до ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Транспортне експедирування як вид господарської діяльності не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати її допоміжним щодо перевезення видом діяльності. Тому кожна послуга, що надається експедитором клієнту, по суті є транспортною послугою.

Відносини учасників транспортно-експедиторської діяльності встановлюються на основі договорів. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

Таким чином, правочини транспортного експедирування поділяються на договори з виконання послуг, пов'язаних із перевезенням вантажу, договори з організації виконання таких послуг, а також договори, у яких обов'язки експедитора мають одночасно виконавчий та організаційний характер. При цьому можливим є укладення різних видів договору транспортного експедирування в залежності від обсягу зобов'язань експедитора. Зокрема, сторони можуть укласти договір про транспортно-експедиційне забезпечення доставки вантажу одержувачу, договір про транспортно-експедиційне забезпечення завезення (вивезення) вантажів на станції залізниць, у порти (на пристані) та аеропорти, а також договір про окремі транспортно-експедиційні операції та послуги.

У відповідності до 2.8 договору замовник зобов'язаний правильно оформляти товарно-транспортні документи згідно з вимогами законодавства, а також інші документи, необхідні для здійснення процесу перевезення, вказувати точну назву і адресу вантажоотримувача та місця розвантаження.

До обов'язків експедитора відноситься забезпечення перевезення вантажів у відповідності з чинним Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України у строки доставки вантажів, обумовлені у п. 1.5 договору, а також за маршрутами та в обсягах, вказаних у заявці замовника (п. 3.1 договору).

Пунктом 3.2 договору передбачено, що експедитор зобов'язаний після отримання від замовника заявки невідкладно електронною поштою або факсом підтвердити свою готовність до виконання заявки, або узгодити зміни до заявки, після чого передати замовнику підписану уповноваженою особою заявку, заповнивши зі свого боку необхідні поля, в тому числі номер автотранспортного засобу і прізвище, ім'я та по-батькові водія-експедитора. Експедитор несе ризик наслідків, пов'язаних із затримкою зі свого боку щодо узгодження заявки замовника. У випадку неможливості виконання заявки замовника в обумовлені строки невідкладно інформувати про це замовника. В останньому випадку строки узгоджуються додатково сторонами. У випадку відсутності інформації від експедитора заявка вважається прийнятою.

За умовами пунктів 3.5, 3.7, 3.9 договору експедитор зобов'язаний забезпечити заповнення та підписання зі свого боку всіх товаросупровідних, транспортних, перевізних та інших документів, пов'язаних із перевезенням вантажу. Експедитор зобов'язаний надати замовнику комплект ТТН після перевезення з усіма необхідними відмітками відправника, експедитора та отримувача вантажу.

Експедитор зобов'язаний інформувати водіїв про умови договору та додаткові інструкції, отримані від замовника, яким водії повинні слідувати з метою належного виконання зобов'язань за договором; інформувати замовника про вимушені затримки на шляху прямування автотранспортних засобів, аваріях та інших непередбачуваних обставинах, що перешкоджають своєчасній доставці вантажу, а також у випадку виникнення події, в результаті якої вантажу завдано збитки, негайно при отриманні такої інформації. Експедитор зобов'язаний здійснювати контроль за завантаженням та розвантаженням вантажу в кожний транспортний засіб, в тому числі, тягач, причіп (напівпричіп). У разі виявлення в процесі завантаження чи розвантаження будь-яких порушень, в тому числі, виявлених в порядку приймання вантажу згідно п. 3.8 договору, експедитор зобов'язаний зробити відповідні записи в товарно-транспортній накладній.

За фактом виявлення порушень, експедитор зобов'язаний у негайному порядку інформувати про це замовника по телефону, а також протягом одного робочого дня направити на адресу замовника докладний офіційний лист за даними фактами, підписаний уповноваженою особою експедитора та скріплений його печаткою: електронною поштою (у вигляді сканованого листа) чи по факсу з обов'язковим підтвердженням про отримання. Якщо у експедитора відсутня можливість направити офіційний лист у наведений строк, останній зобов'язаний протягом одного робочого дня повідомити замовнику дані факти простим повідомленням електронною поштою чи по факсу, а офіційний лист направити не пізніше трьох робочих днів вказаним вище способом. У разі відсутності відповідних відміток у товарно-транспортній накладній, а також вказаного листа, відповідальність за відповідні порушення несе експедитор, якщо останнім не буде надано доказів вини замовника.

З акту приймання ТМЦ по місцям №UATT00112633 від 04.03.2016р. вбачається, що під час розвантаження товару було встановлено нестачу двадцяти восьми коробів взуття та визначено їх індивідуальні штрих-коди, а також пошкодження чотирьох коробів, які були мокрими та розірваними. Також вказано про відсутність тросу кріплення. Акт скріплено печаткою позивача та підписано представниками вантажоодержувача, і водія транспортного засобу, який здійснював перевезення.

У товарно-транспортній накладній №10004573 від 03.03.2016р. зроблено відмітку про втрату частини вантажу, відсутність пломбувального тросу і складання відповідного акту.

У матеріалах справи містяться копії рахунку на оплату №252 від 04.03.2016р. та акту надання послуг від 04.03.2016р., підписані з боку відповідача та скріплені його печаткою.

15.03.2016р. позивач звернувся до відповідача із претензією №01-15/03-16 про відшкодування вартості нестачі товару на суму 420 807,00 грн. із доданням двох рахунків-фактур № UAS4100108/1 від 10.03.2016р. на суму 6 274,00 грн. та № ГФІ4100108 від 10.03.2016р. на суму 414 533,00 грн., яку задовольнити відповідач відмовився.

Дослідивши правову природу договору №030614-АК від 03.06.2014р., колегією встановлено, що правочин є договором транспортного експедирування у якому обов'язки експедитора мають одночасно виконавчий та організаційний характер, що узгоджується зі змістом статті 929 ЦК України та умовами пункту 11.5 договору, оскільки сторонами погоджено, що жодна зі сторін не має права передавати свої права та обов'язки по даному договору третій стороні без письмового підтвердження іншої сторони.

Судом також встановлено, що згідно статуту ТОВ "АВТОКАТ" предметом діяльності товариства зокрема є організація перевезення вантажів та діяльність автомобільного вантажного транспорту, а з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань визначено види діяльності ТОВ "АВТОКАТ", зокрема, вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41), який включає усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом; інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (КВЕД 52.29), яка включає, зокрема, експедицію вантажів; організацію перевезень залізничним, автомобільним, водним або авіаційним транспортом; організацію групових або індивідуальних відправлень вантажів (у т.ч. вивіз і доставку вантажів, а також компонування партій); видачу й одержування транспортної документації та накладних. При цьому, для перевезення вантажів автомобільним транспортом в межах території України ліцензія не потрібна.

Таким чином, відповідач має відповідну спеціалізацію на організацію та здійснення доставки вантажів автомобільним транспортом.

Твердження відповідача щодо помилкового податкового обліку господарської операції за означеними документами та коригування податкової звітності у майбутньому, суд вважає необґрунтованими, оскільки фактично доказів погодження контрагентом такого коригування не представлено, а наданий розрахунок коригування кількісних та вартісних показників взагалі не містить підпису уповноваженої особи та печатки ТОВ "АВТОКАТ".

Суд апеляційної інстанції також враховує, що у відповіді №66/16 від 07.04.2016р. на претензію №01-15/03-16 від 15.03.2016р., складеній Адвокатським об'єднанням "Адвокатська фірма "Статус", яке у відповідності до листа №238 від 05.04.2016р. ТОВ "АВТОКАТ" та на підставі довіреності №3 від 06.04.2016р. уповноважено на надання відповіді на претензію, підтверджено обставини щодо організації та здійснення перевезення відповідачем за заявкою №К.3.3.2016 від 03.03.2016р.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції витребувано у Міністерства внутрішніх справ України інформацію щодо власників транспортного засобу МАН д.н.з. ВС 7072 АО та напівпричепа д.н.з ВС 5729 ХХ та отримано відповідь від Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України з якої вбачається, що власником вказаного ТЗ та напівпричепа є фізична особа Курупка Володимир Єгорович.

Відповідно до заявки №К.3.3.2016 від 03.03.2016р. водієм перевізника вказано Васильціва Івана Даниловича. При цьому, доводи скаржника, що він не уповноважував Васильціва Івана Даниловича на приймання вантажу до перевезення, оскільки в матеріалах справи відсутня довіреність на здійснення таких дій, колегією суддів відхиляються, адже вказана заявка погоджена відповідачем та саме ним обрано Васильціва І.Д. для здійснення перевезення. При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідальність за вибір третіх осіб, залучених експедитором до виконання зобов'язань перед замовником несе експедитор.

Пунктами 3.13, 3.14 договору передбачено, що експедитор приймає на себе відповідальність за збереження вантажу під час перевезення. Експедитор зобов'язаний дотримуватись наступних вимог до перевезення вантажу: не залишати вантаж без нагляду під час перевезення; використовувати під час відпочинку тільки цілодобово охоронювані стоянки; на стоянці ставити контейнер таким чином щоб зробити можливим доступ до його дверей; не залишати під час відпочинку в кабіні документи на автомобіль чи вантаж, який перевозиться; перевіряти схоронність пломби на контейнері у випадку відлучення від автомобіля на відстань, за якої візуальний контроль є неможливим та (або) на тривалий час.

За змістом пунктів 6.1-6.3 договору ризик випадкової загибелі, втрати чи пошкодження вантажу несе експедитор з моменту передачі вантажу вантажовідправником експедитору до моменту передачі вантажу експедитором замовнику чи наведеному останнім вантажоодержувачу. Моментом передачі вантажу вантажовідправником експедитору і експедитором замовнику або вказаному ним вантажоодержувачу вважається момент підписання відповідного акта приймання-передачі вантажу або іншого товарного чи товаросупровідного документа. У випадку втрати або випадкової загибелі вантажу, експедитор зобов'язаний відшкодувати вартість втраченого вантажу з розрахунку його вартості у рахунку продавця. У випадку пошкодження вантажу експедитор зобов'язаний відшкодувати вартість відновлення вантажу до первинного стану. При цьому вартість відновлення вантажу визначає сертифікований (авторизований) виробником сервісний центр. Витрати з оплати послуг сервісного центру несе експедитор.

Експедитор несе відповідальність за несхоронність одиниць вантажу, повне чи часткове пошкодження вантажу, а також за порушення його товарного виду незалежно від вини експедитора, якщо інше не передбачено договором, після прийняття його до перевезення чи видачі уповноваженому представнику вантажоодержувача. Під несхоронністю вантажу розуміється його повна втрата чи нестача внаслідок розбійного нападу, крадіжки, угону тягача та/або причепу або інших подібних злочинів. Експедитор несене відповідальність за несхоронність вантажу у розмірі його вартості, вказаній у рахунку продавця, у випадку повної чи часткової втрати вантажу. Експедитор несене відповідальність за несхоронність вантажу у розмірі мінімальної роздрібної вартості втраченого товару, встановленої в магазинах м. Дніпропетровська на день виникнення події, в результаті якої вантажу завдано шкоди.

Під порушенням товарного вигляду в цілях договору розуміється порушення упаковки відповідного товару. Експедитор несе відповідальність за порушення товарного вигляду в наступних розмірах:

- м'ята упаковка - 10% від вартості відповідного товару, визначеної у відповідності до мінімальної роздрібної вартості товару в м. Дніпропетровськ;

- мокра і (або) рвана упаковка - 20% від вартості відповідного товару, визначеної у відповідності до мінімальної роздрібної вартості товару в м. Дніпропетровськ.

Справність автотранспортних засобів, тари, пломб чи наявність інших непрямих ознак, що свідчать про схоронність вантажу (його пакування), не є підставою для звільнення експедитора від відповідальності (пункти 7.2-7.4 договору).

Пунктом 7.10 договору сторонами погоджено, що всі неустойки та суми відшкодування збитків по даному договору сплачуються на вимогу сторони, яка володіє правом на отримання неустойки або суми відшкодування збитків протягом 15 днів з моменту виставлення вищезгаданою стороною відповідної претензії та рахунку на сплату неустойки або на відшкодування збитків. При цьому, претензія має бути визнана іншою стороною у відповідності до розділу 8 даного договору.

У пункті 8.1 договору визначено, що до подання експедитору у відповідності до п. 9.2 позову, який випливає з обов'язків по даному договору, обов'язково пред'явлення к експедитору претензії. Претензії можуть бути пред'явлені протягом 6 місяців з моменту, коли сторони дізнались або могли дізнатись про відповідне порушення. Претензії по сплаті штрафів можуть бути пред'явленні протягом 45 днів. Зазначені строки обчислюються, зокрема від дня видачі вантажу - по претензії про відшкодування за псування, пошкодження або нестачу вантажу.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Кредитор, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови відповідальності, зокрема факт порушення боржником зобов'язання, розмір збитків, причинний зв'язок. Вина боржника у порушенні презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Таким чином, важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з акту №UATT00112633 від 04.03.2016р. вбачається, що під час розвантаження товару було встановлено нестачу двадцяти восьми коробів взуття та визначено їх індивідуальні штрих-коди, а також пошкодження чотирьох коробів, які були мокрими та розірваними. Крім того, вказано про відсутність тросу кріплення. Вказаний акт підписано представниками вантажоодержувача та водієм транспортного засобу, який здійснював перевезення. У товарно-транспортній накладній №10004573 від 03.03.2016р. на її зворотному боці також зроблено відмітку про втрату частини вантажу, відсутність пломбувального тросу і складання відповідного акту.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, вантаж, наданий ТОВ "КАРІ УКРАЇНА" до перевезення ТОВ "АВТОКАТ" належав ТОВ "КАРІ УКРАЇНА" на праві власності та був придбаний останнім на підставі Контракту № KR-UA/1202/22 укладеного 22.02.2012р. із компанією Warome Limited (Гонконг) та ввезений на територію України на підставі вантажно-митних декларацій, копії яких наявні в матеріалах справи.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами правочину в частині збереження вантажу та належної організації перевезення, що у відповідності норм законодавства є однією зі складових елементів складу цивільного правопорушення. Відсутності своєї вини у цьому відповідач документально не довів, а тому є особою, зобов'язаною відшкодувати збитки за втрату належного позивачу майна у розмірі вартості товару.

З матеріалів справи вбачається, що на відшкодування збитків, завданих внаслідок втрати 28 коробів вантажу та псування 4 коробок, позивачем було складено рахунки-фактури №UAS4100108/1 від 10.03.2016р. (псування коробок) на суму 6 274,00 грн. та №UAS4100108 від 10.03.2016р. (недостача) на суму 414 533,00 грн. та надано позивачем детальний розрахунок суми збитків.

Апеляційним господарським судом прийнято до уваги, що вартість втраченого вантажу та розрахунок розміру збитків, внаслідок псування упаковки, визначено позивачем, виходячи з вартості товару за накладною №UATT00112633 від 03.03.2016р. на внутрішнє переміщення, передачу товарів, тари, на яку, як вказувалось вище, міститься посилання у товарно-транспортній накладній як на документ, який слідує разом з вантажем.

Тож заявлені позивачем вимоги щодо відшкодування 420 807,00 грн. збитків, усупереч твердженню апелянта, є обґрунтованими, документально підтвердженими і тому підлягають задоволенню. Доводи апелянта правомірності цих висновків суду першої інстанції не спростовують.

Водночас, судова колегія погоджується з апелянтом у тому, що в порушення норм процесуального права суд першої інстанції у резолютивній частині рішення стягнув з відповідача інфляційні втрати, тоді як такі вимоги під час розгляду справи позивач не заявляв.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуваний судовий акт - скасуванню в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 5 124,13 грн. В іншій частині судовий акт першої інстанції слід залишити без змін та скасування.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОКАТ" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2017р. у справі №910/14398/16 - задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2017р. у справі №910/14398/16 в частині стягнення з відповідача 5 124,13 грн. інфляційних втрат.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОКАТ" (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 6, офіс 808, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРІ УКРАЇНА" (49000, м. Дніпро, вул. Пастера, буд. 4, ) на відшкодування збитків 420 807 (чотириста двадцять тисяч вісімсот сім) грн. 00 коп., 6 312 (шість тисяч триста дванадцять) грн. 11 коп. судового збору за подання позову та 7 574 (сім тисяч п'ятсот сімдесят чотири) грн. 53 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

3. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

4. Матеріали справи №910/14398/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.П. Зубець

Є.Ю. Пономаренко