ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017р. Справа № 914/2238/17

За позовною заявою: Приватного акціонерного товариства Львівобленерго, м.Львів

до відповідача: Будинкоуправління №1 Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району, м. Яворів, Львівська область

про стягнення 391 784,94 грн.

Суддя Ділай У.І.

Секретар Климишин Ю.О.

За участі представників:

Від позивача: ОСОБА_1 представник (Довіреність №119-2222/2 від 15.06.2017р.)

Від відповідача: ОСОБА_2 представник (Довіреність №16 від 13.01.2017р.)

Права і обовязки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено. ОСОБА_2 про відвід судді не подавалось. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини.

Розглядається справа за позовом Приватного акціонерного товариства Львівобленерго, до відповідача: Будинкоуправління №1 Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району про стягнення 391 784,94 грн.

Ухвалою суду від 03.11.2017р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 16.11.2017р.

У судовому засіданні 16.11.2017р. оголошено перерву до 05.12.2017р.

У судовому засіданні 05.12.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

Представник відповідача в судове засідання 05.12.2017р. подав заяву про долучення документів, а також просив зменшити розмір штрафних санкцій на 100%.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

05 квітня 2007 року між ПАТ «Львівобленерго» та Будинкоуправлінням №1 Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району укладено договір про постачання електричної енергії № 90100/02. За умовами Договору, позивач продає електроенергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної електроенергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Відповідно до п. 2.3.3 Договору, відповідач зобов'язується: оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 2 «Порядок розрахунків» та № 9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Згідно з п. 2 Додатку № 2 до Договору, розрахунковим періодом вважається період з 20 числа попереднього місяця до 19 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного.

Відповідно до п. 5 Додатку № 2 до Договору, остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого Постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються Постачальником електричної енергії та надаються Споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунків (п.6 Додатку № 2 до Договору).

В порушення умов Договору, відповідач не здійснював вчасної оплати за поставлену йому активну електричну енергію.

Відповідач свої зобовязання не виконав, оплати за спожиту електричну енергію не здійснив.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не оплатив позивачу заборгованості за електричну енергію. Відтак, ПАТ Львівобленерго звернулася до господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 323 669,31грн. за поставлену активну електроенергію (згідно заяви про зменшення позовних вимог).

Відповідно до п. 4.2.1 Договору, за кожний день прострочення оплати за Договором позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 32 095,02 грн.

Крім того, відповідно до положень ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 8607,87 грн. 3 % річних від простроченої суми по оплаті за спожиту активну електроенергію, 27 412,74 грн. інфляційних нарахувань.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного:

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, сторони уклали договір № 90100/02 про постачання електричної енергії від 05.04.2007р., у звязку з чим набули взаємних прав і обовязків.

За договором про надання послуг, відповідно до вимог ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ст.26 Закону України Про електроенергетику та Правил користування електричною енергією (далі ПКЕЕ), затверджених Національною комісією регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р. (в редакції постанови НКРЕ України від 17.10.2005р. №910 із змінами та доповненнями) постачання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, який укладається між споживачем та постачальником електричної енергії.

Згідно ст.275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно із п. 5.1 ПКЕЕ, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до вимог ст.27 Закону України Про електроенергетику, правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушенням в електроенергетиці є порушення правил користування електричною енергією.

Порушуючи умови договору, а саме п. 2.3.3 договору, відповідач не здійснив повної оплати за спожиту електроенергію у встановлені терміни, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 695 269,31грн.

Поданими позивачем та долученими до матеріалів справи копіями документів підтверджено, що позивач свої зобов'язання за спірним договором виконав у повному обсязі, а відповідач порушив взяті на себе договірні зобов'язання щодо оплати вартості отриманої електричної енергії.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, зазначивши наступне.

Між сторонами не проведено звірки розрахунків, щоб підтверджувало реальну заборгованість Будинкоуправління № 1 Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району перед Приватним акціонерним товариством «Львівобленерго».

Також відповідач звернув увагу, що несвоєчасне проведення оплати за використану електроенергію, що призвело до нарахування позивачем штрафних санкцій відповідачу, виникло в результаті несвоєчасного проведення оплати населенням (мешканцями військового містечка № 53 м. Яворів Львівської області), що унеможливлювало здійснення оплати у встановлений договором термін.

Щодо штрафних санкцій відповідач зазначив, що нарахування штрафних санкцій - інфляційних нарахувань відбулось з порушенням п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність про порушення грошових зобов'язань». Відтак, відповідач надав сві контро розрахунок інфляційних нарахувань.

Відтак, відповідач просив зменшити розмір штрафних санкцій на 100%.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідач як юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідачем не подано.

Отже, відповідач своїх зобовязань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобовязань щодо оплати вартості електричної енергії у розмірі 323 669,31грн.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування 3% річних, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивач просить правомірно стягнути з відповідача 8607,87 грн. 3% річних.

Стосовно розрахунку позивача 27 412,74 грн. інфляційних нарахувань, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, судом встановлено, що позивачем допущені арифметичні помилки у нарахуванні, які не зменшують суму, що підлягає до стягнення, оскільки за розрахунками суду загальна сума таких проведених нарахувань є більшою, ніж просить стягнути позивач. Враховуючи, що суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог, а позивач не подавав такої заяви, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача 27 412,74 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 32 095,02 грн. пені суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 343 ГК України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 4.2.1. Договору та ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу в розмірі 32 095,02 грн. пені.

Враховуючи те, що заборгованість Будинкоуправління №1 Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району виникла в звязку із несвоєчасною оплатою населенням (мешканцями військового містечка № 53 м. Яворів Львівської області), відповідач не мав змоги вчасно розрахуватись за активну електричну енергію.

Разом з тим, враховуючи ступінь виконання зобовязання по оплаті електричної енергії, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, відповідно до якого, господарський суд приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, суд прийшов до висновку зменшити розмір пені та стягнути з відповідача на користь позивача 10000,00 грн. пені.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір покладається на відповідача, із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 28, 33, 34, 44, 48, 49, 82-84, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задоволити частково.

2.Стягнути з Будинкоуправління №1 Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району (81000, Львівська область, м. Яворів, вул. Івана Христителя, 53; ідентифікаційний код 24298033) на користь Приватного акціонерного товариства Львівобленерго (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3; ідентифікаційний код 00131587) 323 669,31грн. вартості активної електричної енергії, 10000,00 грн. пені, 8607,87 грн. 3% річних, 27 412,74 грн. інфляційних втрат та 5876,77 грн. судового збору.

3.В решті позовних вимог відмовити.

4.Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 08.12.2017р.

Суддя Ділай У.І.