КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Справа№ 911/94/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання Чміль Я.Є.

та представників:

від апелянта: Борух С.В. (дов. б/н від 10.08.2017);

від Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами: Сербуль О.Ю. ( дов. б/н від 01.06.2017);

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Прокопенко Олени Миколаївни

на рішення господарського суду Київської області від 01.03.2017

у справі № 911/94/17 (Суддя Мальована Л.Я.)

за позовом 1) Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Умиг Мьюзик"

до Фізичної особи-підприємця Прокопенко Олени Миколаївни

про стягнення 16 000 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 01.03.2017 у справі № 911/94/17 позов задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи - підприємця Прокопенко Олени Миколаївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Умиг мьюзик" в особі Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" - 16 000 (шістнадцять тисяч сімсот вісімдесят) грн. 00 коп. компенсації, 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Прокопенко О.М. звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Київської області від 01.03.2017 у справі № 911/94/17 повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Умиг Мьюзик" в особі Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" до Фізичної особи-підприємця Прокопенко О.М. про стягнення компенсації в розмірі 16 000 грн. 00 коп. за використання творів без дозволу відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Прокопенко Олени Миколаївни було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 04.10.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2017 розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Прокопенко Олени Миколаївни на рішення господарського суду Київської області від 01.03.2017 у справі № 911/94/17 відкладено на 25.10.2017.

У зв'язку з перебуванням судді Остапенка О.М. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2017, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 911/94/17 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Пантелієнко В.О., Верховець А.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

25.10.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Приватної організації "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 розгляд апеляційної скарги було відкладено на 15.11.2017.

15.11.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшли клопотання про долучення документів.

15.11.2017 у судовому засіданні оголошено перерву до 06.12.2017.

У судовому засіданні 06.12.2017 представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник ПО «ОКУАСП» заперечив проти апеляційної скарги, просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України), в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з частиною першою статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підпунктом "г" частини першої статті 49 Закону встановлено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду в порядку, передбаченому статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України, за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (ПО "ОКУАСП") є організацією колективного управління відповідно до Свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про облік організації колективного управління від 24.01.2011 № 18/2011.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПО "ОКУАСП", як організацією, та ТОВ "УМИГ МЬЮЗИК" (позивач), як видавником, 01.01.2014 укладено Договір № АУ003К про управління майновими авторськими правами.

Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору, Видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання творів, а також збирати винагороду (роялті) за їх використання.

Згідно з п. 8.3. Договору, у випадку виявлення порушень прав, Організація має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав.

На підставі цього Договору ПО "ОКУАСП" від ТОВ "УМИГ МЬЮЗИК" передано повноваження здійснювати колективне управління майновими правами, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання, а також збирати винагороду (роялті) за використання, зокрема, твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець - ОСОБА_6) за ліцензійним договором № НЛВ - 138/15 від 31.12.2014, укладеним між позивачем та ТОВ "Национальное музыкальное издательство".

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; зазначені вище правочини є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися, на що вірно посилався суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

З урахуванням наведеного судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Організацією належними та допустимими доказами доведено її право на звернення до господарського суду з позовом, направленим на захист виключних майнових авторських прав позивача на музичний твір "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець - ОСОБА_6).

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

За змістом статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31-33 Закону: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).

Відповідно до частини третьої статті 426 Цивільного кодексу України використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Частиною третьою статті 15 Закону визначено, що виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Відповідно до приписів статті 1 Закону публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час; публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Так, судовою колегією було встановлено, що 20.11.2015 представником Організації Чередніченком Є.І. здійснено фіксацію факту використання музичних творів в приміщені ресторану "Шалє" (Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, вул. Карла Маркса, буд. 173), в якому здійснює господарську діяльність ФОП Прокопенко О.М., у зв'язку з чим складено акт фіксації від 20.11.2015 № 21/11/15, яким зафіксоване публічне виконання музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець - ОСОБА_6). Актом зафіксовано, що публічне виконання музичного твору для фонового озвучення приміщення закладу здійснюється за допомогою наявного в закладі обладнання, а саме з колонки, вмонтованої у стелю.

Перебування Чередніченка Є.І. в приміщені ресторану "Шалє" (Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, вул. Карла Маркса, буд. 173) підтверджується також фіскальним чеком від 20.11.2015, час: 15:50; факт публічного виконання спірного музичного твору засвідчується також відеозаписом на диску, наявним в матеріалах справи, яким підтверджено час і місце використання саме у закладі, в якому здійснювалася господарська діяльність відповідачем, музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець - ОСОБА_6).

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, в тому числі відеозапис фіксації порушення, встановила, що використання музичного твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець - ОСОБА_6) здійснювалося у приміщенні ресторану "Шалє" за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, вул. Карла Маркса, буд. 173 шляхом публічного виконання спірного твору за допомогою наявного в закладі обладнання; якість відеозапису та безперервна зйомка (із похвилинним зазначенням) дає підстави виключити можливість монтажу, у кінці запису на 33:18 хв. видно чек від 20.11.2015, час: 15:50 з якого вбачається, що за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, вул. Карла Маркса, буд. 173 послуги надає саме ФОП Прокопенко О.М.

Як зазначено в пункті 41 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання - як у реальному часі ("наживо"), так і з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення), а також публічна демонстрація аудіовізуального твору (зі звуковим супроводом чи без такого) у місці, відкритому для публічного відвідування, або в іншому місці (приміщенні), де присутні особи, які не належать до кола однієї сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї, - незалежно від того, чи сприймається твір публікою безпосередньо у місці його публічної демонстрації (публічного показу), чи в іншому місці одночасно з такою демонстрацією (показом). Відповідальність за публічне виконання твору (в тому числі при його виконанні в реальному часі - "наживо") несе фізична чи юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Судова колегія дійшла висновку, що порушення авторського права полягало у публічному виконанні спірного музичного твору для фонового озвучення приміщення ресторану, в якому здійснює свою господарську діяльність відповідач, за допомогою зафіксованого на відеозапису обладнання. Підставою для такого висновку став, крім іншого, вищевказаний акт фіксації неправомірного використання музичних творів від 20.11.2015, складений представником ПО "ОКУАСП" Чередніченка Є.І., фіскальний чек від 20.11.2015, час: 15:50, відеозапис.

Твердження апелянта стосовно того, що фіскальним чеком від 20.11.2015, в якому зазначено «магазин», підтверджується факт того, що ФОП Прокопенко О.М. не проводить жодної діяльності в ресторані "Шалє", а тому є неналежним відповідачем у справі, відхиляються судовою колегією за необґрунтованістю з огляду на наступне.

В фіскальному чеку від 20.11.2015, крім зазначення «магазин», вказано: «чай грінф в асорт бар». Спростування факту здійснення відповідачем господарської діяльності в ресторані "Шалє" за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, вул. Карла Маркса, буд. 173, на час, коли здійснено фіксування відповідного порушення, в матеріалах справи відсутнє.

Разом з тим, представником відповідача було подано: копію ліцензії Державної фіскальної служби України від 10.12.2014 № 567793, в якому зазначено, що ФОП Прокопенко О.М. здійснює свою господарську діяльність за адресою Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, вул. Карла Маркса, буд. 173; копію плану меж земельної ділянки (з призначенням - мотель з закладом громадського харчування) за адресою: Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, вул. Карла Маркса, буд. 173 (масштаб 1-500). Видами діяльності ФОП Прокопенко О.М., відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, являється роздрібна торгівля, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування та ін.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що у відповідності до зазначених доказів ФОП Прокопенко О.М. не спростувала, що здійснювала свою господарську діяльність за адресою Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, вул. Карла Маркса, буд. 173, де і було зафіксовано факт публічного виконання спірного музичного твору 20.11.2015. Вказана адреса закріплена за всією територією, яка зазначена на плані меж земельної ділянки (з призначенням - мотель з закладом громадського харчування), що міститься в матеріалах справи.

В даному випадку, як було зазначено вище, представник ПО "ОКУАСП" довів належними доказами, що ФОП Прокопенко О.М. здійснює свою господарську діяльність за адресою Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, вул. Карла Маркса, буд. 173. Представник відповідача не довів протилежного.

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно зазначив про те, що відповідач, використовуючи при здійсненні власної господарської діяльності спірний музичний твір, не дотримався вимог Цивільного кодексу України та Закону, вказаного відповідач не спростував належними та допустимими доказами у суді апеляційної інстанції.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Водночас використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону, за яке пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Так, у пункті 42 Постанови № 5 зазначено, що розмір компенсації визначається судом, виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт "г" частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Організацією у зверненні до господарського суду з даним позовом визначено суму компенсації 16 000,00 грн. (з урахуванням збільшення позовних вимог), виходячи з того, що: мінімальна заробітна плата складає 1 600,00 грн.; сума компенсації складає десять мінімальних заробітних плат як компенсація за використання спірного музичного твору.

Разом з тим, у підпункті 51.3 пункту 51 Постанови № 12 наведено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Таким чином, беручи до уваги обставини порушення відповідачем виключних майнових авторських прав позивача, з огляду на спрямованість застосовуваних судом компенсаційних заходів на захист порушеного права, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства - справедливості, добросовісності, розумності, суд першої інстанції дійшов висновку, що обґрунтованим буде стягнення з відповідача заявленої позивачем компенсації у розмірі 16 000 грн. (10 мінімальних заробітних плат).

В силу ст. 43 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складається з фактів - підстав позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує апеляційну скаргу.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, відхиляються судовою колегією за необґрунтованістю, оскільки не спростовують обставин, які на підставі належних та допустимих доказів у справі встановлені судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зміни чи скасування рішення господарського суду Київської області від 01.03.2017 у справі № 911/94/17. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування оскаржуваного рішення у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 43, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Прокопенко Олени Миколаївни залишити без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 01.03.2017 у справі № 911/94/17 - без змін.

2. Справу № 911/94/17 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписаний: 11.12.2017.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко