ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2017 р. Справа № 911/2801/17

За позовом Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Фізичної особи-підприємця Прохорчука Олександра Михайловича

про стягнення 9 261, 76 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача Єпішина В.Д. (дов. б/н від 24.10.2017);

від відповідача Прохорчук О.М.

Обставини справи:

Комунальне підприємство "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця Прохорчука Олександра Михайловича (далі - відповідач) про стягнення 9 261,76 грн заборгованості, з яких: 4 314,48 грн боргу за договором щодо розміщення об'єкту сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі № ДА-С-00109/0235 від 21.05.2015, 3 611,09 грн пені, 1 042,21 грн інфляційних втрат та 293,98 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо розміщення об'єкту сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі № ДА-С-00109/0235 від 21.05.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.09.2017 порушено провадження у справі № 911/2801/17, розгляд справи призначено на 06.10.2017.

У судовому засіданні 06.10.2017 оголошено перерву до 03.11.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.11.2017 розгляд справи відкладено на 17.11.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.11.2017 розгляд справи відкладено на 01.12.2017.

30.11.2017 до канцелярії господарського суду Київської області від відповідача надійшло заперечення на позов (вх. № 25585/17 від 30.11.2017), згідно якого останній просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки послуги за договором не надавалися. Також відповідач просив суд застосувати до позовних вимог про стягнення пені позовну давність та відмовити у задоволенні вказаних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Представник позивача у судовому засіданні 01.12.2017 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, відповідач заперечив проти задоволення позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

21.05.2015 між Комунальним підприємством "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Сторона 1) та Фізичною особою-підприємцем Прохорчуком Олександром Михайловичем (Сторона 2) укладено договір щодо розміщення об'єкту сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі № ДА-С-00109/0235, згідно якого сторона 2 на підставі протоколу про результати торгів від 20.05.2015 № 74 отримала можливість провадити підприємницьку діяльність в об'єкті сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі, який розміщується у визначеному згідно з пунктами 1.2. та 1.3. договору місці (далі - місце) та отримувати послуги з облаштування і утримання місця, а сторона 1 - надавати послуги з облаштування та утримання місця на умовах, визначених договором.

Згідно п. 1.3 договору місце знаходиться за адресою: вул. Малоземельна, буд. 7а.

Плата за облаштування та утримання місця визначена за результатами торгів, затверджених протоколом про результати торгів від 20.05.2015 № 74 і складає суму в розмірі 7 314,48 грн (п. 2.1. договору).

Відповідно до п.п. 2.4., 2.5. договору плата за облаштування та утримання місця у розмірі, зазначеному в пункті 2.1. договору, сплачується стороною 2 на рахунок сторони 1 повною сумою єдиним платежем протягом 10 робочих днів з дня підписання сторонами договору. Гарантійний внесок, який був внесений стороною 2 для участі в торгах, зараховується як частина плати за договором та складає суму в розмірі 3 000 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє з « 21» травня 2015 року до « 1» жовтня 2015 року, а в частині сплати стороною 2 плати за облаштування та утримання місця - до повного виконання своїх зобов'язань.

Як вбачається з наявних матеріалів справи та не спростовано сторонами, відповідач сплатив 3 000 грн гарантійного внеску.

Позивачем в порядку п. 2.5. договору зараховано 3 000 грн гарантійного внеску в якості оплати плати за договором.

Відповідач, в порушення п. 2.4. договору, не сплатив позивачу 4 314,48 грн, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за договором щодо розміщення об'єкту сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі № ДА-С-00109/0235 від 21.05.2015 склав 4 314,48 грн (7 314,48 грн - 3 000 грн), що підтверджується наявними матеріалами справи.

Предметом позову є вимоги про стягнення 4 314,48 грн боргу за договором щодо розміщення об'єкту сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі № ДА-С-00109/0235 від 21.05.2015, 3 611,09 грн пені, 1 042,21 грн інфляційних втрат та 293,98 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач, в порушення п. 2.4. договору, не сплатив позивачу 4 314,48 грн, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за договором щодо розміщення об'єкту сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі № ДА-С-00109/0235 від 21.05.2015 склав 4 314,48 грн (7 314,48 грн - 3 000 грн), що підтверджується наявними матеріалами справи.

Посилання відповідача на те, що послуги з облаштування та утримання згідно договору щодо розміщення об'єкту сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі № ДА-С-00109/0235 від 21.05.2015 не надавалися, що є підставою для звільнення відповідача від обов'язку по оплаті спірних послуг оцінюються судом критично з огляду на те, що на підтвердження наведеного відповідачем на надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 4 314,48 грн, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 4 314,48 грн боргу за договором щодо розміщення об'єкту сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі № ДА-С-00109/0235 від 21.05.2015 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання за договором щодо розміщення об'єкту сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі № ДА-С-00109/0235 від 21.05.2015, позивачем за період з 05.06.2015 по 11.09.2017 нараховано 3 611,09 грн пені на суму боргу 4 314,48 грн.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За несвоєчасну сплату платежів за облаштування та утримання місця сторона 2 сплачує на користь сторони 1 пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених платежів за облаштування та утримання місяця за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України (п. 5.1. договору).

Суд встановив, що прострочення відповідача зі сплати за облаштування та утримання місця виникло 08.06.2015 (10 робочих днів з моменту підписання договору 21.05.2015), а встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України шестимісячний строк нарахування пені закінчився 10.01.2016.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені (а.с. 13-14), суд обмежив розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ, а періоди нарахування пені шістьмома місяцями від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, а саме: з 08.06.2015 по 08.01.2016. Відтак, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 08.06.2015 по 08.01.2016, на суму боргу 4 314,48 грн складає 1 304,51 грн. Відтак, вимога про стягнення 3 611,09 грн пені є обґрунтованою у розмірі 1 304,51 грн.

Також відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені.

Згідно з ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Суд встановив, що позивач звернувся з позовом до суду 18.09.2017, що підтверджується першим аркушем позовної заяви (а.с. 7).

З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості до позовної заяви (а.с. 13-14) вбачається про нарахування пені за період з 08.06.2015 по 08.01.2016, тобто поза межами річного строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про пропуск позивачем річного строку позовної давності до вимоги про стягнення 1 304,51 грн пені, визнаної судом обґрунтованою, а відтак відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення 1 304,51 грн у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання за договором щодо розміщення об'єкту сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі № ДА-С-00109/0235 від 21.05.2015, позивачем нараховано 1 042,21 грн інфляційних втрат та 293,98 грн 3 % річних за період з 05.06.2015 по 11.09.2017.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 12-14), суд обмежив період нарахування інфляційних втрат 3 % річних з 08.06.2015 по 11.09.2017. Відтак арифметично вірний розмір інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 08.06.2015 по 11.09.2017 становить загалом 1 042,21 грн інфляційних втрат та 292,91 грн. 3 % річних.

Відтак, вимога про стягнення 1 042,21 грн інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю, а вимога про стягнення 293,98 грн 3 % річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 292,91 грн 3 % річних.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 4 314,48 грн боргу за договором щодо розміщення об'єкту сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі № ДА-С-00109/0235 від 21.05.2015, 1 042,21 грн інфляційних втрат та 292,91 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Прохорчука Олександра Михайловича (АДРЕСА_1; ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01004, м. Київ, вул. Басейна, буд. 1/2А; ідентифікаційний код 36927573) 4 314 (чотири тисячі триста чотиринадцять гривень) 48 коп. боргу за договором щодо розміщення об'єкту сезонної дрібно роздрібної торговельної мережі № ДА-С-00109/0235 від 21.05.2015, 1 042 (одну тисячу сорок дві гривні) 21 коп. інфляційних втрат, 292 (двісті дев'яносто дві гривні) 91 коп. 3 % річних та 975 (дев'ятсот сімдесят п'ять гривень) 99 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 06.12.2017

Суддя П.В.Горбасенко