ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

12 грудня 2017 року Справа № 923/965/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А. при секретарі судового засідання Борхаленко О.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 - уповн. предст., дов. від 08.06.2017р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дісплей-Плюс", м.Херсон

про стягнення 985521грн. 71коп.

Описова частина ухвали: Провадження у справі порушено за позовом Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дісплей-Плюс" про стягнення 700801,29грн. боргу за кредитом, 237597,11грн. боргу за відсотками за користування кредитом, 29115,29грн. втрат від інфляції за кредитом, 18008,02грн. втрат від інфляції за відсотками у правовідносинах за договором відновлювальної кредитної лінії № 12.2-97 від 07.06.2007р.

Позовні вимоги обгрунтованні не виконанням відповідачем зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії № 12.2-97 від 07.06.2007р. по поверненню кредиту.

29.11.2017р. за вх.№10940/17 від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі. В означених поясненнях представник позивача зазначає, що за простроченим тілом відсотків прострочена заборгованість виникла 06.06.2011р. Окрім того, представником позивача зазначено пункти договору відновлювальної кредитної лінії № 12.2-97 від 07.06.2007р., які на думку ПАТ "Укрсоцбанк" порушив відповідач. Представником позивача також вказано, що пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками та кредитом розрахована і надана в межах позовної давності.

29.11.2017р. за вх.№10894/17 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву ПАТ "Укрсоцбанк". В означеному відзиві представник ТОВ "Дісплей-Плюс" зазначає, що позов у даній справі не може бути розглянутий в господарському суді, а провадження підлягає припиненню на підставі п. 5 ст. 80 ГПК України. Так, на думку представника відповідача, п. 6.2 відновлювальної кредитної лінії № 12.2-97 від 07.06.2007р. сторонами обумовлено, що всі спори між сторонами у випадку недосягнення згоди на переговорах, вирішуються в постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків, аналогічний зміст мають умови п. 6.2 додаткової угоди №3 та п. 6.1 додаткової угоди №4 до договору. За твердженнями представника відповідача позивач не надав доказів суду про те, що між сторонами спору проводилися переговори, на яких сторони не дійшли згоди, а також матеріали справи не містять доказів, що спір, згідно умов договору, розглянутий третейським судом.

Ухвалою суду від 30.11.2017р. було задоволено клопотання представника позивача про продовження строку розгляду спору та на підставі ст. 69 ГПК продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

05.12.2017р. за вх.№11090/17 від представника позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви. В означених поясненнях представник позивача заперечує проти припинення провадження у справі та зазначає, що наявність третейського застереження не свідчить про обовязок особи у разі виникнення спору звертатися за його вирішенням лише до третейського суду, не тягне за собою позбавлення права особи на звернення за захистом своїх порушених прав і інтересів з позовом до суду загальної юрисдикції.

07.12.2017р. за вх.№11134/17 від представника відповідача надійшла заява про застосування позовної давності. Так, за твердженнями представника відповідача йому стало відомо, що перше порушення зобовязання за договором відновлювальної кредитної лінії № 12.2-97 від 07.06.2007р. з боку ТОВ "Дісплей-Плюс" відбулося 06.06.2011р. Представник відповідача зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а договір відновлювальної кредитної лінії № 12.2-97 від 07.06.2007р. не містить умов про збільшення строку позовної давності.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.12.2017р. підтримав заявлене клопотання про припинення провадження по справі та наполягав на його задоволенні.

Представник позивача в судове засідання 12.12.2017р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 30.11.2017р. та ухвалою про відкладення розгляду справи від 30.11.2017р.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

07.06.2007р. між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (відповідно до ст. 1.2.2 Статуту було змінено тип акціонерного товариства на публічне акціонерне товариства та найменування банку на Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк") (кредитор) та ТОВ "Дісплей Плюс" укладено договір відновлювальної кредитної лінії (т.1, а.с. 18-22). За умовами означеного договору кредитор зобовязується надавати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. (п. 1.1 договору)

Договір набирає чинності з дати його укладання та діє до виконання сторонами належним чином і у повному обсязі всіх своїх зобовязань за договором (п.7.3 договору).

Пунктами 6.1 та 6.2 договору сторони узгодили, що всі спори та непорозуміння, які можуть виникнути між сторонами у звязку з укладанням та виконанням положень цього договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами на рівні їх уповноважених представників. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів сторони керуючись ст. 5 Закону України "Про третейські суди", домовляються про те, що спір розглядається третейським суддею Ярошовцем В.М. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою м.Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз О.А. або ОСОБА_2 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя визначається Головою Постійного діючого Третейського суду при асоціації українських банків у відповідності до чинного регламенту постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

25.06.2010р. між Відкритим акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку Укрсоцбанк (кредитор) та ТОВ "Дісплей Плюс" було укладено додаткову угоду №3 до договору відновлювальної кредитної лінії №12.2 -97 , якою було узгоджено внести зміни до діючого договору відновлювальної кредитної лінії №12.2-97 від 07.06.2007р. (т.1, а.с. 26-30).

Серед іншого, додатковою угодою №3 було змінено назву договору відновлювальної кредитної лінії №12.2-97 від 07.06.2007р. на "Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №12.2-97"

Означеною додатковою угодою було внесено змін в пункти 6.1 та 6.2 договору. Окрім того ст.6 договору "Врегулювання спорів" було доповнено пунктами 6.3. та 6.4. Так, у новій редакції ст. 6 договору викладено наступним чином:

" 6.1. Усі спори та розбіжності, що виникають між сторонами за цим договором, підлягають врегулюванню шляхом взаємних консультацій та переговорів.

6.2. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України "Про третейські суди", домовляються про те, що спір розглядається третейським суддею постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. М. Раскової, 15 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду №007-2005 від 21.06.2005р., видане Київським міським управлінням юстиції). Розгляд здійснюється одноособово суддею постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків ОСОБА_3, згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невідємною частиною даної третейської угоди, і з яким сторони ознайомились.

У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею, спір розглядається одноособово третейським суддею Мороз О. А., а у разі її відсутності одноособово третейським суддею Білоконем Ю. М. При неможливості розгляду спору вказаними в даному пункті суддями, суддя, призначається Головою постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків у відповідності до регламенту постійно діючого суду при Асоціації українських банків.

6.3. Найменування сторін та їх місцезнаходження у цій третейській угоді відповідають найменуванню сторін та їх місцезнаходженню за даним договором.

6.4 Місце і дата укладання цієї третейської угоди відповідають місцю укладання даного договору. "

20.11.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №4 до договору невідновлювальної кредитної лінії №12.2-97 від 07.06.2007р. (т.1, а.с. 31-33), якою серед іншого, сторони узгодили внести зміни в ст. 6 договору невідновлювальної кредитної лінії №12.2-97 від 07.06.2007р., виклавши її в наступній редакції:

" 6.1. Всі спори та розбіжності щодо укладання, виконання, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, а також будь які інші спори, що стосуються даного договору становлять предмет спору та підлягають розгляду у Постійно діючому третейському судді при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невідємною частиною даної третейської угоди, і з яким сторони ознайомились.

Найменування сторін та їх місцезнаходження у цій третейській угоді відповідають найменуванню сторін та їх місцезнаходженню за даним договором.

Місце і дата укладання цієї третейської угоди відповідають місцю укладання даного договору."

Так, предметом спору у даній справі є стягнення суми заборгованості в розмірі 985521,71грн. за договору відновлювальної кредитної лінії №12.2-97 від 07.06.2007р.

Водночас, 27.11.2017 р. від ТОВ "Дісплей-Плюс" (відповідача) надійшло клопотання про припинення провадження у справі, з посиланням на ст. 80 ГПК України. Зокрема, заявник вказав, що укладаючи кредитний договір та додаткові угоди про зміни та доповнення до нього, сторони ст.6 договору передбачили третейське застереження (третейську угоду) про врегулювання спору між сторонами у даній справі шляхом передачі на розгляд спірних питань до третейського суду.

Пунктом 5 частини першої статті 80 ГПК України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Частиною другою статті 12 ГПК України передбачено, що підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 1 Закону України "Про третейські суди" встановлює, що до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. ч. 1, 4, 9 ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена, зокрема, шляхом обміну листами. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Згідно до ст. 13 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що у разі якщо третейська угода укладена у вигляді третейського застереження, то вона вважається невід'ємною частиною угоди і щодо неї діють такі самі правила правонаступництва, що й до угоди в цілому.

Отримання додаткової письмової згоди сторін за наявності третейської угоди в договорі Закон України "Про третейські суди" не передбачає.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Передбачене даною нормою право може бути реалізоване і після порушення провадження у справі з наслідками, передбаченими пунктом 5 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 27 зазначеного Закону, третейський суд, з додержанням вимог цього Закону, самостійно вирішує питання про наявність або відсутність у нього компетенції для розгляду конкретної справи.

В пунктах 4.2., 4.2.3. постанови № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, якщо при розгляді справи буде встановлено, що, в тому числі, є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду (пункт 5 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України). Таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі. В останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму Господарського процесуального кодексу України. Якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то: у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім; у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною та не визнавалася недійсною, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Так, господарський суд, до якого подано позов з питання, що є предметом третейської угоди, припиняє провадження у справі, якщо є заперечення однієї з сторін щодо вирішення спору у господарському суді і судом не буде визнано, що третейська угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

В матеріалах справи міститься клопотання відповідача, в якому він просить суд припинити провадження у справі, оскільки між сторонами укладена третейська угода у вигляді третейського застереження про передачу спору на вирішення третейського суду, а саме, до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України".

Встановивши, що сторонами у справі була укладена третейська угода у вигляді третейського застереження, викладеного в ст.6 договору відновлювальної (невідновлювальної) кредитної лінії №12.2-97 від 07.06.2007р., про передачу спорів за даним договором на вирішення вказаного Постійно діючого третейського суду, суд приходить до висновку про те, що така форма третейського застереження відповідає вимогам Закону України "Про третейські суди" і є невід'ємною частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

При цьому, доказів недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання вказаної третейської угоди до матеріалів справи не надано.

Також, суд звертає увагу на те, що п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України встановлено, що однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

ОСОБА_4 кодексу України визначають що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов (ст. 627 ЦК України); зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними (ст. 628 ЦК України), сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6 ЦК України).

За правилами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу положень статей 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Уклавши кредитний договір, позивач фактично погодився з передбаченим в ньому порядком вирішення спорів (ст. 6 цього договору).

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину складають як права та обов'язки, про набуття, зміну, припинення яких домовилися учасники правочину.

Передбачене в ст. 6 кредитного договору третейське застереження відповідає вимогам діючого законодавства і обставин, з якими закон пов'язує визнання його недійсним, судом не встановлено.

Суд при цьому підкреслює, що наявність третейського застереження не свідчить про те, що право на судовий захист заперечується чи обмежується. Звернення до третейського суду є одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин.

Таким чином, в третейському суді відбувається захист порушеного права в передбачений діючим законодавством спосіб, який фактично здійснюється за згодою сторін, оформленою відповідним договором, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, в пункті 4.2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав.

Враховуючи викладене, а також те, що третейську угоду укладено сторонами до порушення провадження у справі, а ТОВ "Дісплей -Плюс", з посиланням на вказану угоду, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, суд дійшов висновку про наявність визначених п. 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України підстав для припинення провадження у справі.

Посилання позивача, на те що передача спору на розгляд третейського суду та припинення провадження у справі є порушенням положень Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з огляду на позбавлення позивача права на розгляд його справи судом, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, суд відхиляє з огляду на те, що третейський суд діє відповідно до Закону України "Про третейські суди", рішення суду можуть бути оскаржені до господарського суду на підставах, зазначених в Господарського процесуального кодексу України, а господарський суд відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України зобов'язаний припинити провадження у справі, якщо між сторонами укладено третейську угоду і інша сторона наполягає на вирішенні спору в цьому суді.

Клопотання відповідача про застосування строку позовної давності залишається без розгляду, враховуючи, що суд не розглядав спір по суті та не встановлював наявність чи відсутність порушеного права позивача.

Відповідно до п.5) ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі припинення провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Враховуючи що позивачем не було подане клопотання про повернення сплаченого судового збору за подання позовної заяви, то сплачений ПАТ "Укрсоцбанк" судовий збір за подання позовної заяви не підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, суд

у х в а л и в:

Припинити провадження у справі №923/965/17.

Суддя Н.А. Павленко