ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Справа № 5015/7368/11

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіПоліщука В.Ю. (доповідач),
суддівБілошкап О.В.,
Удовиченка О.С.,

розглянувшикасаційну скаргу гр. ОСОБА_4,
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 17 липня 2017 року,
та ухвалуГосподарського суду Львівської області від 28 березня 2017 року,
у справі № 5015/7368/11,
за заявоюАдвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Укрзахідюрсервіс" (м. Львів),
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Львівська гарнізонна база" (м. Львів),
про визнання банкрутом, -

за участю представників:
від гр. ОСОБА_4: ОСОБА_5 - представник (Договір від 18.08.2017 року);
від гр. ОСОБА_6: ОСОБА_7 - представник (Договір №01/02 від 02.11.2017 року); представники інших учасників судового провадження не з'явились;
в с т а н о в и в :

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.12.2011 року за Заявою Адвокатського об'єднання "Адвокатська компанія "Укрзахідюрсервіс" (далі за текстом - АО "АК "Укрзахідюрсервіс") порушено провадження у справі №5015/7368/11 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська гарнізонна база" (далі за текстом - ТзОВ "Львівська гарнізонна база"), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, інше.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.03.2017 року у справі №5015/7368/11 (суддя - Цікало А.І.):

1. Вимоги гр. ОСОБА_6 до ТзОВ "Львівська гарнізонна база" визнано на суму 11 020 326 грн. 84 коп. та 1 073 грн. 00 коп. - судовий збір;

2. Вимоги гр. ОСОБА_6 на суму 2 776 273 грн. 30 коп. відхилено;

3. Вимоги гр. ОСОБА_4 визнано на суму 2 787 667 грн. 51 коп. та 1 073 грн. 00 коп. - судовий збір;

4. Затверджено Реєстр вимог кредиторів ТзОВ "Львівська гарнізонна база" у наступних розмірах:

4.1. Вимоги першої черги:

- гр. ОСОБА_6 на суму 1 073 грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору у справі про банкрутство.

- гр. ОСОБА_4 на суму 1073 грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору у справі про банкрутство.

4.2. Вимоги другої черги - відсутні.

4.3. Вимоги третьої черги - відсутні.

4.4. Вимоги четвертої черги:

- АО "АК "Укрзахідюрсервіс" на суму 479 939 грн. 67 коп.

- гр. ОСОБА_6 на суму 11 020 326 грн. 84 коп.

- гр. ОСОБА_4 на суму 2 787 667 грн. 51 коп.

4.5. Вимоги п'ятої черги - відсутні.

4.6. Вимоги шостої черги - відсутні, інше.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 року у справі № 5015/7368/11 (головуючий суддя - Мирутенко О.Л., судді: Кравчук Н.М., Якімець Г.Г.) апеляційну скаргу кредитора гр. ОСОБА_4 відхилено; ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.03.2017 року у справі №5015/7368/11 частково змінено, а саме п. 2 резолютивної частини ухвали місцевого господарського суду викладено в наступній редакції:

"2. Вимоги ОСОБА_6 до ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на суму 2698396 грн. 47 коп. - відхилити.". Внесено зміни до пункту 4.4. резолютивної частини вказаної ухвали стосовно вимог четвертої черги ОСОБА_6 до боржника - ТзОВ "Львівська гарнізонна база" і викладено в наступній редакції:

"Визнати вимоги ОСОБА_6 на суму 11098203 грн. 67 коп.". В іншій частині ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.03.2017 року у справі №5015/7368/11 залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанції ухвалою та постановою, гр. ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 року у справі № 5015/7368/11 в частині задоволення та включення вимог ОСОБА_6 до Реєстру вимог кредиторів ТзОВ "Львівська гарнізонна база" та п. 1, п. 4.1, п.4.4. резолютивної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 28.03.2017 року у справі №5015/7368/11 (в частині затвердження вимог гр. ОСОБА_6) та ухвалити нове рішення, яким відхилити грошові вимоги гр. ОСОБА_6 до ТзОВ "Львівська гарнізонна база" у повному обсязі. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.10.2017 року у справі №5015/7368/11, згідно зі ст.1114 ГПК України, касаційну скаргу гр. ОСОБА_4 на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 року та ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.03.2017 року у справі №5015/7368/11 прийнято до провадження, призначено розгляд касаційної скарги на 06.11.2017 року.

02.11.2017 року від гр. ОСОБА_6 надійшов Відзив на касаційну скаргу.

06.11.2017 року від представника гр. ОСОБА_4 надійшло Клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів, у відповідності до приписів ст. 69 ГПК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.11.2017 року №5015/7368/11 задоволено Клопотання представника гр. ОСОБА_4 про продовження строку розгляду спору; продовжено строк вирішення спору у справі №5015/7368/11 Господарського суду Львівської області; розгляд справи відкладено на 22.11.2017 року.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2017 року, у зв'язку з хворобою судді Панової І.Ю., змінено склад колегії суддів: Поліщук В.Ю. - головуючий, судді: Білошкап О.В., Удовиченко О.С.

22.11.2017 року від гр. ОСОБА_9 надішли додаткові письмові Пояснення по справі №5015/7368/11 Господарського суду Львівської області.

В судових засіданнях касаційної інстанції представник гр. ОСОБА_4 підтримав вимоги касаційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 року у справі №5015/7368/11 в частині задоволення та включення вимог гр. ОСОБА_6 до Реєстру вимог кредиторів ТзОВ "Львівська гарнізонна база", та п. 1, п. 4.1 та п. 4.4. резолютивної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 28.03.2017 року у справі №5015/7368/11. (в частині затвердження вимог гр. ОСОБА_6) та прийняте нове судове рішення, яким відхилити грошові вимоги гр. ОСОБА_6 до ТзОВ "Львівська гарнізонна база" у повному обсязі.

Представник гр. ОСОБА_6 заперечував проти вимог касаційної скарги, просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, залишити спірні постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 року та ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.03.2017 року у справі № 5015/7368/11 без змін.

АО "АК "Укрзахідюрсервіс" не скористалось наданим процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні господарського суду касаційної інстанції, про причини неявки суд не повідомило. Про час, дату та місце засідання суду належним чином повідомлено, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді Поліщука В.Ю., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.12.2011 року за Заявою АО "АК "Укрзахідюрсервіс" порушено провадження у справі №5015/7368/11 про банкрутство ТзОВ "Львівська гарнізонна база", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою місцевого господарського суду від 22.12.2011 року у справі №5015/7368/11 визначено розмір вимог ініціюючого кредитора - АО "АК "Укрзахідюрсервіс" до ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на суму 479 939 грн. 67 коп., введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Івасько Святослава Миколайовича.

Оголошення про порушення провадження у цій справі опубліковано в газеті "Голос України" № 8-9 від 18.01.2012 року.

16.02.2012 року до місцевого господарського суду від ОСОБА_6 надійшла Заява з вимогами до боржника на суму 13 796 600 грн. 14 коп.

22.02.2012 року до місцевого господарського суду від ОСОБА_4 надійшла Заява з вимогами до боржника на суму 9 052 995 грн. 36 коп.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.11.2015 року звільнено арбітражного керуючого Іваська С.М. від виконання повноважень розпорядника ТзОВ "Львівська гарнізонна база"; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Онушканича Я.В.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, гр. ОСОБА_6 заявлено вимоги до ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на суму 13 796 600 грн. 14 коп., які складаються із частки в статутному капіталі ТзОВ "Львівська гарнізонна база" у зв'язку з її виходом зі складу учасників товариства у розмірі 13 340 215 грн. 63 коп., судових витрат у розмірі 8 138 грн. 00 коп., згідно з рішенням Господарського суду Львівської області від 04.08.2011 року у справі № 5015/2276/11, а також із неповернутої боржником безвідсоткової позики у розмірі 448 246 грн. 51 коп.

Громадянином ОСОБА_4 заявлено вимоги до ТзОВ "Львівська гарнізонна база", з урахуванням Заяви про уточнення кредиторських вимог від 01.03.2017 року (вх. №940/17 від 01.03.2017 року), на суму 2 787 667 грн. 51 коп., які складаються із частки в статутному капіталі ТзОВ "Львівська гарнізонна база" у зв'язку з його виходом зі складу учасників товариства у розмірі 1323308 грн. 00 коп., 25% річних за несвоєчасну виплату частки у розмірі 992 481 грн. 00 коп., інфляційних втрат за несвоєчасну сплату частки у розмірі 445 486 грн. 67 коп., а також судових витрат у справах позовного провадження (витрати зі сплати судового збору та витрати на проведення судових експертиз) у розмірі 26 391 грн. 84 коп.

Розглянувши вказані грошові вимоги до боржника, господарськими судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ТзОВ "Львівська гарнізонна база" було створено у грудні 2002 року, його державна реєстрація була здійснена виконавчим комітетом Львівської міської ради 23.12.2002 року. Відповідно до Статуту ТзОВ "Львівська гарнізонна база" (в редакції, затвердженій Загальними зборами учасників товариства 22.10.2004 року), учасниками товариства були гр. ОСОБА_4 (із часткою 25% статутного капіталу) та ОСОБА_6 (із часткою 75% статутного капіталу).

01.07.2005 року гр. ОСОБА_4 звернувся до ТзОВ "Львівська гарнізонна база" із Заявою, посвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, якою повідомив Загальні збори учасників ТзОВ "Львівська гарнізонна база" про свій вихід зі складу учасників товариства. Водночас, просив провести з ним розрахунки на підставі ст. 54 Закону України "Про господарські товариства" і ст. 148 ЦК України, шляхом передання йому майна товариства в натурі, відповідно до його частки в статутному капіталі, розрахованої на момент виходу з товариства.

На Загальних зборах учасників ТзОВ "Львівська гарнізонна база", які відбулись 05.07.2005 року, було прийнято рішення про задоволення Заяви гр. ОСОБА_4 про вихід із складу учасників товариства та вирішено провести виплату вартості частини майна товариства, яка пропорційна його частці в статутному капіталі, грошовими коштами. Вказаним рішенням Загальних зборів учасників ТзОВ "Львівська гарнізонна база", гр. ОСОБА_4 у виплаті вартості частини майна товариства, яка пропорційна його частці в статутному капіталі, шляхом передання майна в натурі, було відмовлено.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06.06.2012 року у справі №2-11/11(2/1328/11/12) стягнуто з ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на користь гр. ОСОБА_4 5 830 615 грн. 80 коп. - вартість частини майна товариства, належної йому до виплати при виході зі складу учасників товариства 05.07.2005 року, відповідно до частки в статутному капіталі в розмірі 25 %, з врахуванням 25 % річних за прострочку виплати частки майна, індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих з 05.07.2006 року по 24.05.2012 року, 1 700 грн. 00 коп. - як відшкодування витрат по сплаті державного мита та 56 125 грн. 81 коп. - як відшкодування витрат на проведення експертиз та експертної оцінки.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.08.2014 року у справі №2-11/11(2/1328/11/12), рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 06.06.2012 року скасовано, прийнято нове рішення про стягнення з ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на користь гр. ОСОБА_4 1 323 308 грн. 00 коп. - вартість частини майна товариства, 1 700 грн. 00 коп. - як відшкодування судового збору та 12 908 грн. 84 коп. - як відшкодування витрат на проведення судових експертиз.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.10.2014 року касаційну скаргу гр. ОСОБА_4 задоволено частково, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.08.2014 року та рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 06.06.2012 року у справі №2-11/11(2/1328/11/12) в частині вимог гр. ОСОБА_4 до ТзОВ "Львівська гарнізонна база" про стягнення 25 % річних та інфляційних втрат, в частині розподілу судових витрат скасовано, справу № 2-11/11(2/1328/11/12) в зазначеній частині передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області. В решті постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.08.2014 року у справі № 2-11/11 (2/1328/11/12) залишено без змін.

При новому розгляді спору, рішенням Господарського суду Львівської області від 13.01.2015 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 року, стягнуто з ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на користь гр. ОСОБА_4 1949613 грн. 36 коп. - 25% річних, 919699 грн. 05 коп. - інфляційних втрат, 1701 грн. 28 коп. - як відшкодування судового збору, 55194 грн. 07 коп. - як відшкодування витрат за проведення судових експертиз. Крім того, стягнуто з ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на користь гр. ОСОБА_4 34977 грн. 68 коп. - як відшкодування судового збору за подання касаційної скарги. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.08.2015 року, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.05.2015 року та рішення Господарського суду Львівської області від 13.01.2015 року у справі № 2-11/11 (2/1328/11/12) скасовано, справу № 2-11/11 (2/1328/11/12) передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області в іншому складі суду.

При новому розгляді справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 29.02.2016 року у справі № 2/11/11 (2/1328/11/12) у задоволенні позову, з врахуванням Заяви про зменшення позовних вимог, про стягнення 25% річних та інфляційних нарахувань відмовлено. Стягнуто з гр. ОСОБА_4 в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 28693 грн. 00 коп. за подання касаційної скарги.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.06.2016 р. у справі № 2-11/11 (2/1328/11/12) (залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.10.2016 року), рішення Господарського суду Львівської області від 29.02.2016 року у справі № 2-11/11(2/1328/11/12) скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги, з врахуванням Заяви про зменшення позовних вимог, про стягнення 25% річних та інфляційних нарахувань задоволено, стягнуто з ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на користь гр. ОСОБА_4 992 481 грн. 00 коп. - 25% річних та 445 486 грн. 67 коп. - інфляційних втрат, стягнуто з ТзОВ "Львівська гарнізонна база" в дохід Державного бюджету України судовий збір в сумі 28 693 грн. 12 коп. за розгляд касаційної скарги, стягнуто з ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на користь гр. ОСОБА_4 1700 грн. 00 коп. - як відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, 1870 грн. 00 коп. - як відшкодування судового збору за розгляд апеляційної скарги у Львівському апеляційному господарському суді.

Відповідно до Статуту ТзОВ "Львівська гарнізонна база", затвердженого Загальними зборами засновників товариства 24.03.2010 року (Протокол №1) та зареєстрованого 25.03.2010 року, учасниками ТзОВ "Львівська гарнізонна база" були гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_12. Частки у статутному капіталі товариства було розподілено наступним чином: гр. ОСОБА_6 належало 99 % статутного капіталу, а гр. ОСОБА_12 належало 1 % статутного капіталу.

Громадянка ОСОБА_6 звернулась до ТзОВ "Львівська гарнізонна база" із Заявою від 31.03.2010 року, посвідченою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, якою повідомила Загальні збори учасників ТзОВ "Львівська гарнізонна база" про свій вихід із складу учасників товариства.

Рішенням Загальних зборів учасників ТзОВ "Львівська гарнізонна база" (оформлено Протоколом від 31.03.2010 року №2) вирішено прийняти Заяву ОСОБА_6 про вихід зі складу учасників товариства та виплатити їй частку, відповідно до вимог ст.54 Закону України "Про господарські товариства".

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.08.2011 року у справі №5015/2276/11 частково задоволено позовні вимоги гр. ОСОБА_6 в частині зобов'язання ТзОВ "Львівська гарнізонна база" провести розрахунок вартості частини майна товариства відповідно до частки гр. ОСОБА_6 (99%) у статутному капіталі товариства, виходячи з ринкових цін та стягнення з ТзОВ "Львівська гарнізонна база" вартості належної гр. ОСОБА_6 частини майна товариства, що пропорційна частці гр. ОСОБА_6 в статутному капіталі товариства розміром 99%. В частині позовних вимог про зобов'язання ТзОВ "Львівська гарнізонна база" надати розрахунок отриманого товариством у 2010 році (з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року) прибутку, відповідно до частки позивача (99%) у статутному капіталі товариства та стягнення з ТзОВ "Львівська гарнізонна база" належної гр. ОСОБА_6 частини отриманого товариством у 2010 році (з 01.01.2010 року по 31.03.2010 року) прибутку відповідно до її частки (995) у статутному капіталі товариства провадження у справі припинено на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України, у зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог в цій частині.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.2012 року (залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2012 року), рішення Господарського суду Львівської області від 04.08.2011 року у справі №5015/2276/11 частково скасовано: п.2 резолютивної частини рішення суду скасовано; п.3 резолютивної частини рішення суду викладено в новій редакції: "Стягнути з ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на користь гр. ОСОБА_6 вартість частини майна товариства відповідно до належної частки (99%) у статутному капіталі товариства в розмірі 13 359 747 грн. 84 коп., 7 902 грн. 00 коп. - як відшкодування державного мита та 236 грн. 00 коп. - як відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнути з ТзОВ "Львівська гарнізонна база" в дохід державного бюджету 17 598 грн. 00 коп. державного мита." В решті рішення Господарського суду Львівської області від 04.08.2011 року залишено без змін.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 року задоволено Заяву гр. ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.2012 року у справі №5015/2276/11. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.2012 року у справі № 5015/2276/11 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

Вказана постанова господарського апеляційного суду мотивована, зокрема, тим, що при проведенні судово-економічної експертизи, не було враховано того факту, що за товариством числяться невиконані зобов'язання по виплаті частини майна товариства (у розмірі, пропорційному частці у 25% статутного капіталу) колишньому учаснику - гр. ОСОБА_4, відповідно до судового рішення у справі № 2-11/11(2/1328/11/12). Враховуючи те, що єдиним матеріальним активом товариства є його нерухоме майно, товариство неспроможне через свій фінансовий стан провести розрахунки з гр. ОСОБА_4 будь-яким іншим чином, ніж у примусовому порядку, під час виконавчого провадження. В свою чергу, виконавче провадження передбачає примусову реалізацію майна на прилюдних торгах, витрати на які, будуть здійснюватись виключно за рахунок майна товариства, оскільки інші джерела грошових надходжень у товариства відсутні.

За висновком господарського суду апеляційної інстанції, тільки після реального виконання судового рішення у справі № 2-11/11(2/1328/11/12) на користь гр. ОСОБА_4, можливо буде визначити вартість чистих активів товариства, за рахунок яких можливе задоволення позовних вимог гр. ОСОБА_6, у пропорційному відношенні до її частки в статутному капіталі товариства.

Разом з тим, під час розгляду заявлених гр. ОСОБА_6 грошових вимог до боржника у справі про банкрутство №5015/7368/11, місцевий господарський суд, з яким погодився господарський апеляційний суд, дійшов висновку про те, що скасування судових рішень у справі №5015/2276/11, якими було стягнуто з ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на користь гр. ОСОБА_6 вартість належної їй частки майна у товаристві, не позбавляє гр. ОСОБА_6 права, як колишнього учасника товариства, одержати частину вартості майна товариства, пропорційно її частки у статутному капіталі товариства (99%), відповідно до ст.54 Закону України "Про господарські товариства" та ст.148 ЦК України.

При цьому, визнаючи грошові вимоги гр. ОСОБА_6 до боржника у справі про банкрутство 5015/7368/11 на суму 10 572 080 грн. 33 коп. (розмір частки майна, що підлягає виплаті як колишньому учаснику товариства), суди попередніх інстанцій виходили з наступного.

Під час розгляду справи №5015/2276/11 за позовом гр. ОСОБА_6 до ТзОВ "Львівська гарнізонна база" про визначення та стягнення вартості частки в статутному капіталі товариства, шляхом проведення судової експертизи було встановлено вартість майна ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на дату виходу гр. ОСОБА_6 з числа учасників товариства та визначено частку гр. ОСОБА_6 у розмірі 13 256 391 грн. 00 коп.

Кредиторська заборгованість перед гр. ОСОБА_6 у розмірі 13 256 391 грн. 00 коп. відображена в даних бухгалтерського обліку ТзОВ "Львівська гарнізонна база", що вбачається із фінансових звітів (балансів) ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на 31.12.2011 року та на 31.12.2016 року.

Враховуючи те, що гр. ОСОБА_4 виключено з числа учасників ТзОВ "Львівська гарнізонна база" 05.07.2005 року, а гр. ОСОБА_6 - 31.03.2010 року, з метою уникнення накладення грошових вимог двох учасників на одні і ті ж самі активи товариства, відображена в бухгалтерському обліку ТзОВ "Львівська гарнізонна база" кредиторська заборгованість перед гр. ОСОБА_6 підлягає зменшенню на суму заборгованості ТзОВ "Львівська гарнізонна база" перед гр. ОСОБА_4

Відповідно до судових рішень у справах № 2-11/11 (2/1328/11/12) та №5015/2276/11, які набрали законної сили, заборгованість ТзОВ "Львівська гарнізонна база" перед гр. ОСОБА_4 становить 2 787 667 грн. 51 коп. (з яких: 1 323 308 грн. 00 коп. - розмір частки майна, що підлягає виплаті як колишньому учаснику товариства; 13 483 грн. 00 грн. - витрати по сплаті судового збору у позовному провадженні; 12 908 грн. 84 коп. - витрати на проведення судових експертиз в межах справи позовного провадження; 992 481 грн. 00 коп. - 25% річних за несвоєчасну виплату частки; 445 486 грн. 67 коп. - інфляційні втрати за несвоєчасну виплату частки).

Таким чином, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що кредиторська заборгованість перед гр. ОСОБА_6 щодо вартості частки в статутному капіталі товариства підлягає зменшенню на суму заборгованості ТзОВ "Львівська гарнізонна база" перед гр. ОСОБА_4 у розмірі 2 787 667 грн. 51 коп.

Крім того, господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між гр. ОСОБА_6 та ТзОВ "Львівська гарнізонна база" було укладено Угоди про надання безвідсоткової позики від 10.01.2011 року, від 24.09.2009 року, від 21.01.2010 року, від 28.08.2008 року та від 01.03.2011 року, із відповідними змінами.

Відповідно до умов зазначених Угод про надання безвідсоткової позики, гр. ОСОБА_6 надано ТзОВ "Львівська гарнізонна база" кошти у розмірі 777 849 грн. 62 коп.

ТзОВ "Львівська гарнізонна база" частково повернуто гр. ОСОБА_6 отриману позику у розмірі 329 603 грн. 11 коп.

Таким чином, заборгованість ТзОВ "Львівська гарнізонна база" перед гр. ОСОБА_6 щодо повернення отриманої позики, становить 448 246 грн. 51 коп.

Враховуючи наведене, господарські суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про те, що грошові вимоги гр. ОСОБА_6 до боржника підлягають визнанню та включенню до Реєстру вимог кредиторів на суму 11 020 326 грн. 84 коп. (4 черга) (з яких: 10 572 080 грн. 33 коп. - розмір частки майна, що підлягає виплати як колишньому учаснику товариства; 448 246 грн. 51 коп. - заборгованість щодо повернення позики).

Грошові вимоги ОСОБА_4 до боржника підлягають визнанню та включенню до Реєстру вимог кредиторів на суму 2 787 667 грн. 51 коп. (4 черга) (з яких: 1 323 308 грн. 00 коп. - розмір частки майна, що підлягає виплаті як колишньому учаснику товариства; 13 483 грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору у позовному провадженні; 12 908 грн. 84 коп. - витрати на проведення судових експертиз в межах справи позовного провадження; 992 481 грн. 00 коп. - 25% річних за несвоєчасну виплату частки; 445 486 грн. 67 коп. - інфляційні втрати за несвоєчасну виплату частки).

Не погоджуючись з прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанції ухвалою та постановою, гр. ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 року у справі № 5015/7368/11 в частині задоволення та включення вимог гр. ОСОБА_6 до Реєстру вимог кредиторів ТзОВ "Львівська гарнізонна база" та п. 1, п. 4.1, п.4.4. резолютивної частини ухвали Господарського суду Львівської області від 28.03.2017 року у справі №5015/7368/11 (в частині затвердження вимог гр. ОСОБА_6) та прийняти нове судове рішення, яким відхилити грошові вимоги гр. ОСОБА_6 до ТзОВ "Львівська гарнізонна база" у повному обсязі. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Задовольняючи касаційну скаргу гр. ОСОБА_4 у повному обсязі, колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, грошові вимоги гр. ОСОБА_6 вмотивовані, зокрема, наявністю у неї права одержати вартість частини майна, пропорційну її частці у статутному капіталі товариства, відповідно до ст.54 Закону України "Про господарські товариства" та ст.148 ЦК України, у зв'язку із виходом зі складу учасників товариства до порушенням провадження у справі № 5015/7368/11 про банкрутство ТзОВ "Львівська гарнізонна база".

Так, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.2012 року, залишеної без змін постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2012 року, рішення Господарського суду Львівської області від 04.08.2011 року у справі №5015/2276/11 частково скасовано: п.2 резолютивної частини рішення суду скасовано; п.3 резолютивної частини рішення суду викладено в новій редакції: "Стягнути з ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на користь гр. ОСОБА_6 вартість частини майна товариства відповідно до належної частки (99%) у статутному капіталі товариства в розмірі 13359747 грн. 84 коп., 7902 грн. 00 коп. державного мита та 236 грн. 00 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнути з ТзОВ "Львівська гарнізонна база" в дохід державного бюджету 17598 грн. 00 коп. державного мита." В решті рішення Господарського суду Львівської області від 04.08.2011 року залишено без змін.

Однак, за наслідками перегляду за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.2012 року у справі №5015/2276/11 Господарського суду Львівської області за позовом гр. ОСОБА_6 до ТзОВ "Львівська гарнізонна база", за участю 3-тьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача гр. ОСОБА_4, про зобов'язання провести розрахунок вартості частини майна товариства, відповідно до частки гр. ОСОБА_6 (99%) у статутному капіталі товариства, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 року у справі №5015/2276/11 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.07.2012 року скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позову гр. ОСОБА_6, Львівський апеляційний господарський суд у постанові від 14.11.2016 року у справі №5015/2276/11 зазначив, що до моменту реального виконання ТзОВ "Львівська гарнізонна база" свого зобов'язання перед колишнім учасником товариства гр. ОСОБА_4 щодо виплати належної йому частки у майні товариства (відповідно до судового рішення у справі №2-11/11(2/1328/11/12)) неможливо визначити вартість частини майна ТзОВ "Львівська гарнізонна база", за рахунок якого має бути виплачена гр. ОСОБА_6 частка у майні, пропорційна її частці у статутному капіталі товариства, у зв'язку з виходом зі складу учасників товариства.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав та свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права, у зв'язку з чим суди повинні неухильно додержуватися вимог про законність та обґрунтованість рішення у справі.

У відповідності зі ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Відповідно до ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" №28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

У справі Рябих проти Росії (рішення від 24.07.03., п.52) Європейський суд постановив: правова певність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Проте, господарські суди першої та апеляційної інстанцій, висновки Львівського апеляційного господарського суду у справі №5010/2276/11 Господарського суду Львівської області (постанова від 14.11.2016 року), не спростували, належних мотивів не врахування вказаного судового рішення не навели.

Враховуючи наведене, беручи до уваги постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 року у справі №5015/2276/11, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що оскаржувані ухвала господарського суду першої інстанції та постанова господарського апеляційного суду в частині визнання грошових вимог гр. ОСОБА_6 до боржника на суму 1323308 грн. 00 коп. (розмір частки майна боржника) та включення їх до Реєстру вимог кредиторів, підлягають скасуванню.

Крім того, господарськими судами першої та апеляційної інстанцій визнано та включено до Реєстру вимог кредиторів грошові вимоги гр. ОСОБА_6 до боржника на суму 448 246 грн. 51 коп., з мотивів невиконання боржником свого зобов'язання за укладеними між ним та гр. ОСОБА_6 Угодами про надання безвідсоткової позики від 10.01.2011 року, від 24.09.2009 року, від 21.01.2010 року, від 28.08.2008 року та від 01.03.2011 року (із відповідними змінами).

При цьому, господарськими судами попередніх інстанцій було встановлено, що (відповідно до умов цих Угод про надання безвідсоткової позики) гр. ОСОБА_6 надано ТзОВ "Львівська гарнізонна база" грошові кошти у розмірі 777 849 грн. 62 коп., що підтверджується, зокрема, прибутковими касовими ордерами, які товариство повернуло частково у розмірі 329 603 грн. 11 коп.

Однак, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що такий висновок господарських судів попередніх інстанцій не ґрунтується на нормах матеріального права, які підлягають застосування до спірних правовідносин, та спростовується матеріалами справи з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, відповідно до вказаних норм, які регулюють позичкові відносини, договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей.

Посилаючись, зокрема, на прибуткові касові ордери про внесення гр. ОСОБА_6 до каси ТзОВ "Львівська гарнізонна база" готівкових коштів на загальну суму 777849 грн. 62 коп., як на належні докази передачі гр. ОСОБА_6 грошових коштів товариству, господарські суди попередніх інстанцій не врахували наступне.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 року роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

За змістом ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками судових експертиз.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що докази повинні відповідати, зокрема, вимогам належності та допустимості. При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Згідно з 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (затверджено постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637) (далі - Положення № 637), касова книга - документ установленої форми, що застосовуються для здійснення первинного обліку готівки в касу; касовий ордер - це первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Форми касових ордерів, що використовуються спеціалізованими підприємствами та установами Національного банку України, які не мають оборотної каси, установлюються відповідним нормативно-правовим актом Національного банку України; касові документи - це документи (касові ордери та відомості на виплату грошей, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку; касові операції - це операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку.

Пунктом 2.6. п.2 Положення № 637 передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній мірі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до пп. 3.1, 3.3 п. 3 Положення № 637, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів. Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

У квитанції до прибуткового касового ордера зазначаються: назва підприємства; номер документа; від кого прийнято готівку; підстава; сума; дата складання; підписи головного бухгалтера та касира, печатку (штамп) касира або відмітка касового апарату.

Підпунктом 3.11 п. 3 Положення № 637 передбачено, що прибуткові та видаткові касові ордери до передавання в касу реєструються бухгалтером у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів (додаток 4), який ведеться окремо за прибутковими та видатковими операціями.

Таким чином, належними доказами, у розумінні ст.ст.33, 34 ГПК України, які б підтверджували внесення гр. ОСОБА_6 готівкових коштів до каси ТзОВ "Львівська гарнізонна база", тобто доказами передачі позикодавцем у власність позичальникові грошових коштів у розумінні ст.1046 ЦК України, є відповідна квитанції до прибуткового касового ордера про приймання товариством готівки від гр. ОСОБА_6, журнал реєстрації прибуткових касових документів, касова книга.

Водночас, вказані документи в матеріалах справи відсутні, що спростовує висновок господарських судів попередніх інстанцій про те, що гр. ОСОБА_6 було передано ТзОВ "Львівська гарнізонна база" готівкові кошти у розмірі 777 849 грн. 62 коп.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1119 ГПК України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що оскаржувані постанова господарського апеляційного суду підлягає скасуванню у повному обсязі, ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частині визнання грошових вимог гр. ОСОБА_6 до ТзОВ "Львівська гарнізонна база" на суму 1 323 308 грн. 00 коп. (розмір частки майна боржника); на суму 448 246 грн. 51 коп. (заборгованість щодо повернення позики), на 1073 грн. 00 коп. (судовий збір, сплачений гр. ОСОБА_6 за подання до господарського суду Заяви з грошовими вимогами до боржника), та включення їх до Реєстру вимог кредиторів, як такі, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права, з прийняттям в цій частині нового рішення про відхилення цих грошових вимог.

Відповідно до ст.49 ГПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що ТзОВ "Львівська гарнізонна база" перебуває у процедурі банкрутства, судовий збір покладається на боржника без видачі виконавчого документа.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу гр. ОСОБА_4 задовольнити.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 17 липня 2017 року скасувати. Пункти 1., 4.1., 4.4. ухвали Господарського суду Львівської області від 28 березня 2017 року у справі №5015/7368/11 в частині визнання грошових вимог гр. ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська гарнізонна база" на суму 11 020 326 грн. 84 коп. та 1073 грн. 00 коп. - судового збору і включення їх до Реєстру вимог кредиторів скасувати.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні Заяви гр. ОСОБА_6 з грошовими вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівська гарнізонна база" у сумі 11 020 326 грн. 84 коп. та 1073 грн. 00 коп. - судового збору.

3. Сплачений гр. ОСОБА_4 судовий збір у сумі 1180 грн. 30 коп. - за подання апеляційної скарги та у сумі 1600 грн. 00 коп. - за подання касаційної скарги, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівська гарнізонна база".

Головуючий суддя В.Ю. Поліщук

судді: О.В. Білошкап

О.С. Удовиченко