ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"14" грудня 2017 р. Справа № 920/137/13-г

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" (вх.№ 3777 С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від "01" червня 2017 р. у справі № 920/137/13-г

за заявою Компанії Айвекс Інк.

до Публічного акціонерного товариства "Будшляхмаш", м. Суми

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 01.06.2017 (суддя Костенко Л.А.) відмовлено в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Менчака В.В. про зупинення провадження у справі №910/18169/15; відмовлено в задоволенні позовної заяви ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" до ПАТ "Будшляхмаш" про усунення перешкод в користуванні майном.

ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 01.06.2017 у справі 920/137/13-г та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Одночасно апелянт просить поновити пропущений строк подання апеляційної скарги, у зв'язку з усуненням недоліків, визначених ухвалами Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 та 28.09.2017.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом.

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідно до матеріалів справи, оскаржувана ухвала винесена місцевим господарським судом 01.06.2017 (повний текст ухвали складено 06.06.2017), тобто, кінцевим строком подання апеляційної скарги є 11.06.2017.

Вперше апелянт звернувся з апеляційною скаргою у червні 2017 року, проте, вже з пропуском строку подання апеляційної скарги, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія апеляційної скарги вих.№11/1-18495 від 19.06.2017 (т.23 а.с.5-9), в якій апелянт просить поновити пропущений строк подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що повний текст ухвали був отриманий апелянтом після закінчення строку подання апеляційної скарги, при цьому, апелянт не спростовує, що його представник був присутній у судовому засіданні 01.06.2017 під час винесення судом оскаржуваної ухвали.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 у даній справі було повернуто апелянту апеляційну скаргу на тій підставі, що апелянтом не було додано до апеляційної скарги доказів надсилання копії апеляційної скарги сторонам у справі, а саме кредиторам боржника; крім того, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору.

За таких підстав, клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду судом не розглядалось.

Вдруге апелянт звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою лише у вересні 2017 року, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія апеляційної скарги вих.№22/2-24285 від 06.09.2017 (т.23 а.с.192-196), в якій апелянт просить поновити пропущений строк подання апеляційної скарги, мотивуючи тим, що апелянт не мав можливості вчасно подати апеляційну скаргу з доказами сплати судового збору у зв'язку із введенням в банку тимчасової адміністрації.

При цьому, судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу, що до апеляційної скарги апелянтом додано докази сплати судового збору, а саме платіжне доручення №245619, датоване 22.06.2017, тобто апелянтом судовий збір був сплачений після винесення місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали від 01.06.2017 та до винесення апеляційним господарським судом ухвали від 31.07.2017, проте, докази не були надані суду апеляційної інстанції.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що процедура ліквідації ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" була введена ще 20.03.2015 на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №63.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.09.2017 апеляційна скарга була повернута апелянту на тій підставі, що апелянтом не було додано до апеляційної скарги доказів надсилання копій апеляційної скарги сторонам у справі, про що вже було зазначено в ухвалі апеляційного господарського суду від 31.07.2017.

За таких підстав, клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду судом не розглядалось.

З даною апеляційною скаргою, після усунення недоліків, зазначених в ухвалах апеляційного господарського суду, апелянт звернувся лише 31.10.2017, про що свідчить відбиток органу поштового зв'язку на поштовому конверті, який був надісланий апелянтом до господарського суду Харківської області; після надсилання апеляційної скарги господарським судом Харківської області за належністю до господарського суду Сумської області, апеляційна скарга була зареєстрована господарським судом Сумської області 10.11.2017.

Апелянтом до апеляційної скарги додані докази надсилання копій апеляційної скарги кредиторам у справі, датовані 27.10.2017, при тому, що ще під час звернення з апеляційною скаргою апелянтом у червні 2017 року, суд апеляційної інстанції в ухвалі від 31.07.2017 зазначено про відсутність доказів надсилання копії апеляційної скарги сторонам у справі.

Тобто, лише за спливом майже 3 місяців після винесення апеляційним господарським судом ухвали від 31.07.2017, апелянт надіслав копії апеляційної скарги сторонам у справі.

Клопотання про поновлення пропущеного строку подання даної апеляційної скарги апелянт мотивує завантаженістю своїх співробітників, якими помилково не було додано докази надсилання копії апеляційної скарги кредиторам у справі.

Судова колегія зазначає, що із доданих до апеляційної скарги поштових чеків та описів вкладення у цінний лист вбачається, що копії апеляційної скарги були надіслані сторонам у справі лише 27.10.2017, відтак, під час попередніх звернень апелянта з апеляційними скаргами у червні 2017 та вересні 2017 такі докази не могли бути додані апелянтом до апеляційної скарги.

За таких підстав, твердження апелянта про помилковість ненадання цих доказів суду апеляційної інстанції раніше є безпідставними та такими, що протирічать матеріалам апеляційної скарги.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує, що неподання доказів надсилання копій апеляційної скарги сторонам у справі раніше під час попередніх звернень апелянта з апеляційною скаргою є наслідком виключно неналежного виконання обов'язків його працівників.

Частина 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що господарський суд вирішує господарські спори, зокрема, на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України.

Статтею 129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, до яких віднесено, зокрема, законність та забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якою встановлено, що учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення названим законом ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Статтею 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

З правового контексту наведеної норми вбачається, що законодавець не передбачив обов'язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має визначити, з якої поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню.

Поважними визнаються такі обставини, що є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Як вбачається із матеріалів справи, представник апелянта був присутній у судовому засіданні 01.06.2017 під час винесення судом оскаржуваної ухвали, що підтверджується апелянтом.

Звертаючись з апеляційною скаргою вперше у червні 2017 року, апелянтом вже було пропущено строк подання апеляційної скарги, проте, пропущений строк апелянт обґрунтовує тим, що він пізніше, тобто, після спливу п'ятиденного строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду, отримав повний текст ухвали, що унеможливило вчасне подання апеляційної скарги.

Судова колегія розцінює в даному випадку пропуск строку подання апеляційної скарги з поважних причин, проте, апеляційна скарга була повернута апелянту ухвалою суду від 31.07.2017 з підстав ненадання доказів надсилання копій апеляційної скарги сторонам у справі та відхилення клопотання про відстрочення сплати судового (хоча, як зазначено вище, надане апелянтом в подальшому платіжне доручення датоване 22.06.2017).

Недоліки щодо ненадання доказів надсилання копій апеляційної скарги сторонам у справі не були усунуті апелянтом і під час другого звернення з апеляційною скаргою у вересні 2017 року, що стало підставою для повернення апеляційної скарги ухвалою від 28.09.2017.

Зазначені недоліки були усунуті апелянтом лише 27.10.2017.

При цьому, із матеріалів справи не вбачається, а апелянтом не наведено жодних обставин, які йому об'єктивно перешкоджали у найкоротші строки після повернення апеляційної скарги ухвалою апеляційного господарського суду від 31.07.2017 надіслати копії апеляційної скарги сторонам у справі та звернутись до суду з апеляційною скаргою, оформленою у відповідності до вимог господарського процесуального законодавства.

Судова колегія зазначає, що в силу статті 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що усунення недоліків, що стали підставою для повернення апеляційної скарги, мають бути усунені апелянтом у можливі найкоротші строки, з урахуванням, що законодавством встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом.

Із матеріалів справи не вбачаються обставини, що об'єктивно перешкоджали скаржнику надіслати копії апеляційної скарги сторонам у справі та реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом розумного строку; заявником не наведено жодних обставин, які б були для нього об'єктивно непереборними та пов'язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій, а також належного обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду, оскільки, як вже зазначено вище, неподання доказів надсилання копій апеляційної скарги сторонам у справі раніше під час попередніх звернень апелянта з апеляційною скаргою є наслідком виключно неналежного виконання обов'язків його працівників, що не може розцінюватись судом як поважна причина.

Колегія суддів зазначає, що приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (inter alia), який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі, таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], №28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010р.) .

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Зважаючи на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України, поважність обставин, які стали причиною пропуску встановленого законом процесуального строку повинна доводити та сторона, яка на такі обставини посилається.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів відхиляє клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки можливість надсилання копій апеляційної скарги сторонам у справі і подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Сумської області від 01.06.2017 у найкоротші строки після повернення апеляційної скарги ухвалою апеляційного господарського суду від 31.07.2017 залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер; апелянтом не зазначено, які дійсні об'єктивні перешкоди заважали йому здійснити відповідні процесуальні дії, а, отже, колегія суддів не вбачає підстав для відновлення пропущеного скаржником процесуального строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Керуючись ст. 86, п. 4 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський акціонерний банк" у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Сумської області від 01.06.2017.

Повернути Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський акціонерний банк" апеляційну скаргу та додані до неї документи.

Додаток: заявнику - апеляційна скарга з додатками, всього на 34арк., у тому числі платіжне доручення від 22.06.2017 №245618 у сумі 1 600,00грн.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Шутенко І.А.