РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. Справа №906/270/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демидюк О.О.

судді Павлюк І. Ю. ,

судді Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання - Рильнику Д.М.

За участю представників:

ТзОВ "Український лізинговий фонд" - ОСОБА_1 (дов. №315 від 11.04.2017р.)

ТзОВ "УЛФ-ФІНАНС" - ОСОБА_1 (дов. №17 від 21.03.2017р.)

ПАТ "Головинський граніт" - ОСОБА_2 (дов. №17-1 від 17.07.2017р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" на рішення господарського суду Житомирської області від 31.07.2017 р. у справі №906/270/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд"

до Публічного акціонерного товариства "Головинський Граніт"

про стягнення 246360,48 грн.

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Головинський граніт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд"

про стягнення 159478,74 грн.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

За клопотанням ТОВ "УПЛ-ФІНАНС" від 24.10.2017 року, судове засідання проводиться в режимі відеоконференції з Київським апеляційним господарським судом

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 31.07.2017 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 04.08.2017 року), у справі №906/270/16 (суддя Шніт А.В.), в задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічний позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Український лізинговий фонд" на користь ПАТ "Головинський Граніт" 153 166,48 грн. боргу, 2 297,50 грн. судового збору, 16 515,00 грн. витрат за проведення судової експертизи.

В решті вимог зустрічного позову відмовлено.

Рішення господарського суду Житомирської області мотивоване тим, що ТОВ "Український лізинговий фонд" не надано належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо стягнення з відповідача (за первісним позовом) 182 866,85грн - заборгованості зі сплати лізингових платежів, 27 529,38 грн. - пені, 27 430,02 грн. - штрафу, 1 878,76 грн. - 3% річних, 6 655,47 грн. - інфляційних нарахувань.

Зустрічні позовні вимоги задоволено частково на суму 153 166,48 грн., в зв'язку з тим, що ПАТ "Головинський Граніт" зазначену заборгованість доведено належними та допустимими доказами, у тому числі, й висновком судово-економічної експертизи №344/16-25 від 31.05.2017 року.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням ТОВ "Український лізинговий фонд" звернулось до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги первісного позивача задоволити в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що пунктами 8.4. та 8.5. договору фінансового лізингу сторони чітко передбачили, що лізингові платежі, вказані у гривні, будуть коригуватися на день їх оплати на середньозважений курс гривні до долару США, а сам механізм такого коригування передбачений п. 2.6. загальних умов договору.

Також, посилається на те, що відповідач за первісним позовом та експерт проігнорували умови договору щодо розрахунку лізингового платежу в повному обсязі згідно умов договору, тобто з урахуванням коригування курсу валюти, а суд першої інстанції не прийняв до уваги та не надав належної оцінки цьому факту.

Вважає висновок судово-економічної експертизи №344/15-25 від 31.05.2017 року у справі №906/270/16 неповним, а його результати такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду у справі №906/270/16 від 21.08.2017 р., колегією суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Тимошенко О.М., суддя Дужич С.П., прийнято до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" на рішення господарського суду Житомирської області від 31.07.2017 р. у справі №906/270/16.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду у справі №906/270/16 від 21.08.2017 р., колегією суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Тимошенко О.М., суддя Дужич С.П., прийнято до розгляду апеляційну скаргу ТОВ "Український лізинговий фонд" на рішення господарського суду Житомирської області від 31.07.2017 р. у справі № 906/270/16, розгляд апеляційної скарги призначено на 28.09.2017 року.

28.09.2017 року від ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" надійшла заява про заміну апелянта/позивача - ТОВ "Український лізинговий фонд" на його процесуального правонаступника - ТОВ "УЛФ-ФІНАНС".

В обгрунтування своєї заяви ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" посилається на те, що 17 березня 2017 року, керуючись ст. ст. 512-519 Цивільного кодексу України, відповідно до договору про відступлення права вимоги №1 від 17.03.2016 року, ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" набуло всі права та обов'язки ТОВ "Український лізинговий фонд№ за Договором фінансового лізингу №1033/04/13-В від 09.04.2013 року.

Відповідно до п.2.8. Договору про відступлення права вимоги №1 ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" замінило ТОВ "Український лізинговий фонд" як сторону кредитора в договорі фінансового лізингу та набуло статус правонаступника ТОВ "Український лізинговий фонд" у зобов'язанні щодо якого виник спір, а саме договору фінансового лізингу №1033/04/13-В від 09.04.2013 року.

Враховуючи вище викладене, в зобов'язанні за Договором фінансового лізингу №1033/04/13-В від 09.04.2013 року було змінено кредитора.

Ухвалою суду від 28.09.2017 р. розгляд апеляційної скарги у справі №906/270/16 відкладено на 19.10.2017 р.

У зв'язку з перебуванням у відпустці головуючого судді Демидюк О.О. з 17.10.2017 р. по 20.10.2017 р. включно, судове засідання 19.10.2017 р. у справі №906/270/16 не відбулось.

20.10.2017 року ПАТ "Головинський Граніт" подав заперечення на заяву ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" про заміну апелянта/позивача - ТОВ "Український лізинговий фонд" на його процесуального правонаступника - ТОВ "УЛФ-ФІНАНС", в яких просить відмовити в задоволенні заяви ТОВ "УЛФ-ФІНАНС", у зв'язку з тим, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги №1 від 17.03.2016 року, у ПАТ "Головинський Граніт" була відсутня заборгованість перед ТОВ "Український лізинговий фонд" згідно договору фінансового лізингу №1033/04/13-В від 09.04.2013 року.

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №01-04/1428 від 23.10.2017 у зв'язку із перебуванням у відпустці судді Дужича С.П., відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №906/270/16.

Автоматизованою системою документообігу суду, визначено колегію суддів для розгляду справи №906/270/16 у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю., суддя Тимошенко О.М.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23 березня 2012 року №6, рішення може прийматися тільки тим суддею (суддями), який брав участь у розгляді справи з його початку. В разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Враховуючи, що відпали обставини, які унеможливили проведення судового засідання, та необхідність прийняти апеляційну скаргу до провадження новою колегією суддів, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 року, апеляційну скаргу ТОВ "Український лізинговий фонд" на рішення господарського суду Житомирської області від 31.07.2017 року у справі №906/270/16 прийнято до провадження у новому складі суду: головуючий суддя - Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю., суддя Тимошенко О.М.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 27.11.2017 р.

24.10.2017 року, на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання ТОВ "УПЛ-ФІНАНС" про проведення судового засідання у справі №906/270/16 в режимі відеоконференції, з дорученням її проведення Київському апеляційному господарському суду (04116, м. Київ, Шолуденка, 1).

24.10.2017 року від ТОВ "Український лізинговий фонд" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи нотаріально посвідченої копії акту приймання-передачі документації за договором про відступлення права вимоги №1 від 17.03.2016 року, а також копію додатку №1 до цього договору.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.10.2017 р. задоволено клопотання ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" про проведення судового засідання у справі №906/270/16 в режимі відеоконференції, доручено Київському апеляційному господарському суду забезпечити проведення судового засідання по справі №906/270/16 призначене ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.10.2017 року на 27.11.2017 року об 11:00 год., в режимі відеоконференції.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 27.10.2017 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 07.12.2017 р.

06.12.2017 року від ТОВ "Український лізинговий фонд" надійшли додаткові пояснення щодо підписаного акту звіряння розрахунків станом на 04.05.2016 року, а також щодо твердження відповідача, що в договорі фінансового лізингу не зазначено про наявність валютного коригування.

07.12.2017 року від ПАТ "Головинський Граніт" надійшли письмові пояснення щодо акту звіряння розрахунків та вказує на те, що акт звіряння розрахунків не можна вважати документом, що підтверджує наявність зобов'язання за господарським договором , оскільки він не відповідає вимогам до первинних документів, а тому відомості зазначені в акті звірки взаєморозрахунків можливо вважати доказом лише за умови підтвердження відповідними первинними документами.

В судове засідання 07.12.2017 року з'явились представники ТзОВ "Український лізинговий фонд", ТОВ "УЛФ-ФІНАНС", ПАТ "Головинський граніт".

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду, неодноразово заслухала представників сторін, вивчила та дослідила матеріали справи та наявні в ній докази, розглянула матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, перевірила правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, та дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" звернулося з позовом до господарського суду Житомирської області про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 246 360,48грн, з яких: 182 866,85грн - заборгованість зі сплати лізингових платежів, 27 529,38грн - пені, 27 430,02грн - штрафу, 1878,76грн - 3% річних, 6 655,47грн - інфляційних нарахувань (а.с. 3-6, т.1).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо сплати лізингових платежів згідно умов договору фінансового лізингу №1033/04/13-В від 09.04.2013 року.

11.04.2016 на адресу господарського суду Житомирської області надійшла зустрічна позовна заява вх.№406/16 Публічного акціонерного товариства "Головинський Граніт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" про стягнення 159 478,74грн. (а.с. 113-114, т.1).

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ "Головинський граніт", виконуючи умови договору фінансового лізингу №1033/04/13-В від 09.04.2013 року (з врахуванням змін і доповнень до нього), здійснив переплату лізингових платежів у розмірі 159 478,74грн.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 12.04.2016 року зустрічну позовну заяву вх.№406/16 від 11.04.2016 року Публічного акціонерного товариства "Головинський граніт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" про стягнення 159478,74грн. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі №906/270/16 (а.с. 121, т.1).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 16.05.2016 року господарським судом Житомирської області призначено у справі №906/270/16 судову економічну експертизу, проведення якої доручив Житомирському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, та на час її проведення зупинив провадження у справі (а.с. 160-161, т.2).

На вирішення судово-економічної експертизи поставлені наступні запитання:

1. Чи підтверджується наявними в матеріалах справи №906/270/16 документми забргованість ТОВ "Український лізинговий фонд" перед ПАТ "Головинський граніт" у розмірі 153 166,50 грн. станом на 22.03.2016 року?

2. Чи підтверджується наявними в матеріалах справи №906/270/16 документами заборгованість ПАТ "Головинський граніт" перед ТОВ "Український лізинговий фонд" в сумі 246 360,48 грн. станом на 22.03.2016 року?

15.06.2017 на адресу суду від Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок судово-економічної експертизи №344/16-25 від 31.05.2017 з матеріалами господарської справи №906/270/16 в 2-х томах (а.с. 227-240, т.2).

Також, з матеріалів справи вбачається, що судовий експерт, брав участь у засіданні суду та пояснив, що під час дослідження застосовувалися метод документальної перевірки наявних у матеріалах справи документів за формою і змістом, а також методика співставлення відомостей, зазначених у них, у тому числі й з графіком внесення лізингових платежів (з відповідними змінами в додаткових угодах до нього). Також, зазначив, що при проведенні дослідження враховував з усіх умов договору фінансового лізингу, водночас, зауважив, що остаточними даними були зміни, вказані додатковою угодою №4 від 27.10.2015 у графіку внесення лізингових платежів. Пояснив, що сума 153 166,48грн є переплатою лізингових платежів, здійсненою ПАТ "Головинський граніт" на користь ТОВ "Український лізинговий фонд".

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 09.04.2013 між ТОВ "Український лізинговий фонд" (лізингодавець, позивач (за первісним позовом)) та Публічним акціонерним товариством "Головинський Граніт" (лізингоодержувач, відповідач (за первісним позовом)) укладено договір фінансового лізингу №1033/04/13-В (а.с. 10, т.1).

Згідно п.1.1 ст.1 Додатку №3 до договору фінансового лізингу №1033/04/13-В (далі - Договір) - "Загальні умови договору фінансового лізингу" (далі - Додаток №3) (а.с. 12-23, т.1) лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння і користування з правом викупу майно (надалі - предмет лізингу), найменування і характеристики якого вказані в Специфікації (надалі - Додаток №2), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти його, оплачувати лізингові платежі, зазначені в Графіку внесення лізингових платежів (Додаток №1 до Договору) (далі - Графік платежів), а також інші платежі відповідно до Договору.

Відповідно до Договору предметом лізингу є автомобіль SSANGYONG REXTON, детальний опис згідно Специфікації, загальна вартість включаючи ПДВ - 273 900,00грн.

Термін користування лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) зазначений у п.5 Договору (36 місяців з моменту підписання сторонами ОСОБА_2 прийому-передачі) і починається з дати підписання сторонами ОСОБА_2 прийому-передачі предмета лізингу, але в будь-якому разі не може бути менше одного року (п.1.2 Додатку №3).

За змістом п.2.1 Додатку №3, всі платежі за Договором лізингоодержувач зобов'язаний здійснювати в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця лізингоодержувач зобов'язаний оплачувати лізингові платежі незалежно від виставлення та отримання рахунків лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі в погашення (компенсацію) вартості предмета лізингу і винагороду (комісію) лізингодавця за наданий у лізинг предмет Лізингу.

Пунктом 2.6. Додатку №3 визначено, що у разі вказівки в п.8.5. Договору на застосування при визначенні розміру лізингового платежу коригування курсу валют, сторони погоджуються, що лізингові платежі, які підлягають виплаті згідно з даним Договором, розраховуються з використанням середньозваженого курсу української гривні до долара США на міжбанківському ринку за формулою: Т=Т0 * Кт/ К0, де Т - поточний лізинговий платіж, який підлягає оплаті в гривнях; Т0 - поточний лізинговий платіж, зазначений в Графі 6 Графіка платежів; К0 - офіційний курс української гривні до долара США на дату укладення Договору; Кт - середньозважений курс української гривні до долара США на міжбанківському ринку, збільшений на 1 (один) відсоток (за офіційними даними НБУ на дату, що передує дню сплати лізингового платежу). При цьому, якщо Кт, збільшений на 1(один) відсоток, буде менше, ніж К0, перерахунок не проводиться.

При цьому, за змістом п.8.5 Договору, офіційний курс гривні до долару США на дату укладення договору становить 7,993.

30.04.2013 року між сторонами Договору підписано акт прийому-передачі предмета лізингу, відповідно до умов якого позивач (за первісним позовом) передав, а відповідач (за первісним позовом) прийняв предмет лізингу та документи й приналежності згідно переліку (а.с. 26, т.1).

Згідно п.8.1 Договору загальна сума лізингових платежів на дату укладання складає 373 172,28грн та може змінюватися відповідно до Загальних умов договору фінансового лізингу. Авансовий платіж повинен здійснюватись відповідно до графіку внесення лізингових платежів (Додаток №1 до Договору) (п.8.2 Договору).

У п.8.3. Договору сторони передбачили наступний порядок проведення оплат: у відповідності з Графіком внесення лізингових платежів - Додаток №1 до Договору (п.8.3 Договору).

Згідно п.2.8 Додатку №3 Договору лізингоодержувач має право достроково виплачувати лізингодавцю лізингові платежі лише за умови узгодження з лізингодавцем. У цьому разі Сторони підписують додаткову угоду і Графік платежів, що відображає лізингові платежі з урахуванням здійсненої дострокової оплати. У будь-якому разі термін користування Предметом лізингу не може бути менше одного року. Всі достроково сплачені лізингові платежі, здійснені без узгодження з лізингодавцем, зараховуються в рахунок оплати відповідного платежу в день настання строку його сплати згідно з графіком платежів.

Умовами п.8.3 Додатку №3 до Договору передбачено право лізингоодержувача достроково, письмово повідомивши лізингодавця не менш, ніж за один місяць, викупити предмет лізингу (але, не раніше ніж через один рік з дати початку перебігу строку лізингу - дати підписання ОСОБА_2 прийому-передачі предмету лізингу) шляхом оплати лізингодавцю платежів згідно п.8.5 Загальних умов договору фінансового лізингу (сума викупу), а лізингодавець зобов'язується передати лізингоодержувачу право власності на предмет лізингу.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ "Головинський Граніт" звернувся до ТОВ "Український лізинговий фонд" із заявою №616 від 19.10.2015 року, в якій просив ТОВ "Український лізинговий фонд" надати можливість дострокового викупу предмета лізингу (а.с. 129, т.1).

Матеріали справи свідчать, що 27.10.2015 року сторонами укладено додаткову угоду №4 до договору фінансового лізингу №1033/04/13 від 09.04.2013 року, за якою сторони дійшли згоди викласти:

- п.5 Договору в наступній редакції: "Строк лізингу 30 місяців з моменту підписання сторонами ОСОБА_2 прийому-передачі";

- п.8.1 Договору в наступній редакції: "Загальна сума лізингових платежів на дату укладення цього Договору 425 404,46 грн, може змінюватися відповідно до Загальних умов договору фінансового лізингу";

- Додаток №1 до Договору - Графік внесення лізингових платежів у новій редакції (а.с. 31, т.1).

Вищезазначеним графіком передбачено внесення лізингових платежів (у редакції, викладеній додатковою угодою №4), з якої вбачається, що лізингових платежів визначено в кількості 33 періодів, починаючи з 19.04.2013 року та закінчуючи 07.11.2015 року, загальна сума платежів, що відшкодовує вартість предмету лізингу зазначена в розмірі 291 492,00 грн; загальна сума винагороди (комісії) лізингодавця становить 133 912,46 грн. загальна сума лізингового платежу складає 425 404,46 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Головинський граніт" виконав умови договору фінансового лізингу №1033/04/13-В від 09.04.2013 року, що, підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 82-142, т.2) та виписками з банку (а.с. 61-105, т.1).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч.1 ст.292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Правові та економічні засади фінансового лізингу визначає Закон України "Про фінансовий лізинг", згідно положень якого фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, за якими лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачеві на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 2 цього Закону встановлено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Частиною 1 ст.759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України визначено, що зобов'язання лізингоодержувача полягає у своєчасному внесенні лізингових платежів за користування транспортним засобом, що випливає з договірних зобов'язань, який лізингоодержувач сплачує лізингодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі лізингоотримувачем сплачувати періодичні лізингові платежі за користування об'єктом лізингу встановлені ч.1 ст.806 ЦК України та ч.1 ст.292 ГК України, ст.16 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Частина 1 ст.16 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Щодо вимог ТОВ "Український лізинговий фонд" про стягнення заборгованості по лізингових платежах із застосуванням при визначенні розміру лізингових платежів коригування курсу валют, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з п. 8.4. договору сплата лізингових платежів проводиться в гривні з коригуванням курсу валют відповідно до п. 2.6. Загальних умов договору

Пунктом .2.6. Додатку №3 у разі вказівки в п. .8.5. Договору на застосування при визначенні розміру лізингового платежу коригування курсу валют, сторони погоджуються, що лізингові платежі, які підлягають виплаті згідно з даним Договором, розраховуються з використанням середньозваженого курсу української гривні до долара США на міжбанківському ринку за відповідною формулою.

Разом з тим, у п.8.5. Договору фінансового лізингу №1033/04/13-В від 09.04.2013 зазначено, що офіційний курс гривні до долару США на дату укладення договору становить 7,993.

Тобто, з п.8.5. Договору вбачається, що вказівка на застосування при визначенні розміру лізингового платежу коригування курсу валют відсутня.

Колегією суддів встановлено, що п. 8.5. Загальних умов договору фінансового лізингу передбачено, що сума викупу при достроковому викупі предмета лізингу на визначену договором дату вираховується як сума трьох складових:

- суми яка спрямована на погашення вартості предмета лізингу за всі періоди які не настали на дату розрахунку (графа 4 графіка платежів). У разі вказівки в п. 8.5. договору на застосування при визначенні розміру лізингового платежу коригування курсу валют, така сума перераховується у відповідності до п. 2.6. загальних умов на дату розрахунку;

- суми витрат у зв'язку із достроковим розірванням догвору, які на дату розрахунку були понесені лізингодавцем але не були відшкодовані лізингоодержувачем в лізингових платежах (витрати на зняття з обліку об'єкта лізингу, вартість страхування, сума податків, включаючи збір до ПФУ тощо).

- один розмір лізингового платежу, зазначеного в графі 6 графіка платежів на найближчу дату сплати відповідного платежу, що йде за датою розрахунку.

Різниця суми викупу і суми, яка спрямовується на погашення вартості предмета лізингу вважається винагородою орендодавця.

Як вже зазначалося вище, з Графіку внесення лізингових платежів (у редакції, викладеній додатковою угодою №4) вбачається, що лізингових платежів визначено в кількості 33 періодів, починаючи з 19.04.2013 року та закінчуючи 07.11.2015 року.

Загальна сума платежів, що відшкодовує вартість предмету лізингу зазначена в розмірі 291 492,00грн; загальна сума винагороди (комісії) лізингодавця становить 133 912,46грн, загальна сума лізингового платежу складає 425 404,46грн.

Визначені умови договору та лізингові платежі відповідають за своїм складом положенням ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", відповідно до яких лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зміна лізингових платежів з застосуванням коефіцієнта коригування без зміни вартості предмета лізингу з застосуванням такого коефіцієнта, суперечить Закону України "Про фінансовий лізинг", оскільки вартість предмета лізингу є викупною вартістю, обумовленою умовами договору зміна періодичних лізингових платежів як відшкодування частини вартості предмета лізингу без зміни вартості предмета лізингу в цілому, нівелює співвідношення зазначених понять.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що умовами спірного договору та додатками до нього передбачено, що лізингові платежі є грошовими зобов'язаннями, вираженими у гривнях без визначення грошового еквівалента в іноземній валюті, а тому посилання апелянта на положення ст. 533 Цивільного кодексу України як на підставу визначення лізингових платежів з урахуванням курсової різниці між гривнею та іноземною валютою є помилковим, оскільки обов'язковою умовою для її застосування є встановлення у зобов'язанні грошового еквівалента в іноземній валюті.

Оскільки графіком сплати лізингових платежів сторони визначили конкретні фіксовані розміри лізингових платежів (як відшкодування (компенсації) частини вартості предмету лізингу, так і винагороди (комісії) лізингодавця за отриманий предмет лізингу) виключно у національній валюті України - гривні без встановлення грошового еквівалента в іноземній валюті, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги первісного позивача щодо стягнення 182 866,85 грн. боргу зі сплати лізингових платежів є недоведеними і необґрунтованими та відсутністю підстав для їх задоволення.

Також, у зв'язку з відмовою позивачу (за первісним позовом) в задоволенні вимоги про стягнення основного боргу, наслідки порушення грошового зобов'язання, як передбачені договором фінансового лізингу №1033/04/13-В від 09.04.2013, так і ч.2 ст.625 ЦК України, у вигляді стягнення 27529,38грн - пені, 27430,02грн - штрафу, 1878,76грн - 3% річних, 6655,47грн - інфляційних нарахувань, до відповідача (за первісним позовом) не підлягають застосуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення зустрічного позову ПАТ "Головинський Граніт" до ТОВ "Український лізинговий фонд" про стягнення 159 478,74 грн. (а.с. 113-114, т.1).

Як вже зазначалося вище, 09.04.2013 року між ТОВ "Український лізинговий фонд" та ПАТ "Головинський Граніт" укладено договір фінансового лізингу №1033/04/13-В.

30.04.2013 між сторонами Договору підписано акт прийому-передачі предмета лізингу, відповідно до умов якого позивач (за первісним позовом) передав, а відповідач (за первісним позовом) прийняв предмет лізингу та документи й приналежності згідно переліку (а.с. 26, т.1).

За змістом п.2.1 Додатку №3, всі платежі за Договором лізингоодержувач зобов'язаний здійснювати в національній валюті України (гривні) шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця лізингоодержувач зобов'язаний оплачувати лізингові платежі незалежно від виставлення та отримання рахунків лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі в погашення (компенсацію) вартості предмета лізингу і винагороду (комісію) лізингодавця за наданий у лізинг предмет Лізингу.

ОСОБА_3. №11-1 від 11.02.2016р. відповідач відповідно до п.8.3 Додатку №3 до Договору лізингу повідомив позивача про фактичний достроковий викуп Предмету лізингу та звернувся з вимогою повернути суму переплати у розмірі 159 478,74 грн. Втім, позивач ніяким чином на вказану вимогу не відреагував, грошові кошти добровільно не повернув.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України передбачає, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525-526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В Графі 6 Додатку №1 (з врахуванням змін Додаткова угода №4 від 27.10.2015р.) до Договору лізингу, зазначена остаточна сума лізингових платежів в розмирі 425 404,46 грн.

Згідно банківських виписок ТОВ "Український лізинговий фонд" за Договором лізингу фактично було сплачено 584 883,20 грн., отже за Договором лізингу виникла переплата в розмірі 159 478,74 грн. (а.с. 61-105, т.1).

Зазначені вище платіжні документи свідчать про наявність переплати лізингових платежів ПАТ "Головинський Граніт" перед ТОВ "Український лізинговий фонд" у розмірі 153 166,48грн.

Даний факт також підтверджується і долученим до матеріалів справи висновком судово-економічної експертизи №344/16-25 від 31.05.2017 (а.с. 227-240, т.2), в якому було встановлено, що у період з 18.08.2014 року по 07.11.2015 року мала місце переплата загальної суми лізингових платежів, яка станом на дату 22.03.2016 року за наявними в матеріалах справи документами складає 153 166,48 грн.

Враховуючи, вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги на суму 153 166,48 грн. ПАТ "Головинський Граніт" підтверджуються належними та допустимими доказами.

З огляду на встановлені обставини та досліджені подані учасниками процесу на обґрунтування своїх позицій докази, колегія суддів дійшла висновку що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні первісних позовних вимог та частково задоволив вимоги зустрічного позову щодо стягнення з ТОВ "Український лізинговий фонд" 153 166,48грн.

Щодо заяви ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" 28.09.2017 року про заміну апелянта/позивача - ТОВ "Український лізинговий фонд" на його процесуального правонаступника - ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 25 ГПК України передбачено, зокрема, що у разі заміни кредитора чи боржника в зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва.

Статтею 517 ЦК України передбачено, що укладаючи правочин про заміну кредитора у зобовязанні первісний кредитор у зобовязанні, повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З вищезазначеної заяви вбачається, що ТОВ "Український лізинговий фонд" та ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" 17 березня 2017 року, було укладено договір про відступлення права вимоги №1 від 17.03.2016 року, відповідно до якого ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" набуло всі права та обов'язки ТОВ "Український лізинговий фонд" за Договором фінансового лізингу №1033/04/13-В від 09.04.2013 року.

Розглянувши в судовому засіданні 07.12.2017 року подану ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" заяву про заміну апелянта/позивача - ТОВ "Український лізинговий фонд" на його процесуального правонаступника - ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню, оскільки, станом на день звернення позивача (за первісним позовом) з позовом до суду, заборгованість відповідача (за первісним позовом) з лізингових платежів була відсутня, у зв'язку із повним погашенням ПАТ "Головинський Граніт" заборгованості за Договором фінансового лізингу №1033/04/13-В від 09.04.2013 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Судова колегія вважає, що посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, документально не підтвердженими, такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак, скаржник, в порушення вимог ст.33 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, й ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його скасування чи зміни та задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у звязку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 31.07.2017 року у справі №906/270/16 залишити без змін.

3. Справу №906/270/16 повернути до господарського суду Житомирської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Тимошенко О.М.