КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2017 р. Справа№ 910/9074/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - не прибули;

від відповідача - Бериндя О.О. - дов. № 162 від 28.09.2017 року,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Кучерявої Олени Борисівни

на рішення Господарського суду міста Києва

від 05.09.2017 року

у справі № 910/9074/17 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Кучерявої Олени Борисівни

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

про визнання припиненим зобов'язання

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2017 року по справі № 910/9074/17 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець Кучерява Олена Борисівна звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2017 року по справі № 910/9074/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати припиненими зобов'язання позивача за кредитним договором № 5360-20/13-1 від 18.06.2013 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зубець Л.П., Мартюк А.І. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.11.2017 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представник Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

27.11.2017 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Кучерявої Олени Борисівни надійшло клопотання, в якому вона підтримує вимоги апеляційної скарги та просить розглядати справу без її участі.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку оскаржуваного рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

18.06.2013 року між Фізичною особою-підприємцем Кучерявою Оленою Борисівною (далі - позивач, Позичальник, ФО-П Кучерява О.Б.) та Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (далі - відповідач, Банк, ПАТ «Банк «Київська Русь») укладено кредитний договір № 53630-20/13-1 (далі - Кредитний договір).

За умовами Кредитного договору Банк зобов'язується надати Позичальнику кредит у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі. Кредит надається в грошовій формі на наступних умовах: сума кредиту - 400 000,00 грн., кінцевий терміну повернення кредиту - 17.06.2016 року, ціль кредиту - придбання квартири, тип повернення ставки за договором - фіксована, процентна ставка - 23,0% річних.

Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на рахунок № НОМЕР_1 _ в ПАТ «Банк «Київська Русь», код Банку (МФО) 319092. Заборгованість за кредитом та процентами повертається Позичальником у відповідності до графіка Ануїтетних платежів (далі - Графік, Додаток 1 від 18.06.2013 року до Договору), що є невід'ємною частиною договору. Остаточне повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій Позичальник зобов'язаний здійснити не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п. 1.1.2 Договору.

У випадку порушення Позичальником встановлених цим пунктом Договору строків повернення кредиту, сума несплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та наступного робочого дня переноситься Банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості Позичальника за кредитом.

Пунктом 4.2 Кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються Банком з дня надання кредиту по дату кінцевого терміну повернення кредиту, зазначену в п. 1.1.2 Договору. Проценти нараховуються на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році (метод факт/360).

Згідно з п. 4.3 Кредитного договору нарахування Банком процентів здійснюється щомісячно за період з 26 числа попереднього місяця по 25 число звітного місяця включно та у день остаточного повернення кредиту. День повернення кредитних коштів у часовий інтервал при розрахунку процентів не включається.

Положеннями п. 4.4 Кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та процентів здійснюється Позичальником щомісячно до 25 числа поточного місяця. Зарахування суми в погашення основної заборгованості за кредитом та суми процентів за його користування на відповідні рахунки здійснюється Банком 25 числа календарного місяця.

Додатком № 1 (Графік Ануїтетних платежів) визначено щомісячний платіж (ануїтет) за період з 25.03.2013 року по 25.05.2016 року - 15 192,56 грн., а 17.06.2016 року - 7 042,04 грн. Останньою датою погашення кредиту та процентів є 17.06.2016 року.

Умовами п. 4.8 Договору встановлена черговість виконання зобов'язань (сплата прострочених процентів за користування Кредитом та винагороди Банку; сплата строкових процентів за користування Кредитом та винагороди Банку; сплата простроченої заборгованості за Кредитом; сплата строкової заборгованості за Кредитом; сплата пені за прострочення процентів та винагород Банку; сплата пені за прострочення повернення Кредиту; сплата інших передбачених Договором штрафних санкцій та інших платежів; відшкодування витрат, пов'язаних з одержанням виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором). Зазначена черговість може бути змінена Банком, з надісланням письмового повідомлення про це Позичальнику.

З довідки № 6782/42 від 21.12.2016 року виданої Банком на запит Позичальника б/н від 15.11.2016 року, станом на 21.12.2016 року за Позичальником рахується борг у розмірі 25 357,15 грн. (відповідальність за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами, передбаченої п. 8.2 Кредитного договору). Згідно доданого до довідки розрахунку Банком нараховано 2 899,66 грн. 30% річних за несвоєчасне погашення процентів, 22 457,49 грн. - 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту.

Довідкою також підтверджується, що за період дії Кредитного договору Позичальником погашено повністю суму боргу за кредитом у розмірі 400 000,00 грн. та 169 384,77 грн. процентів за користування кредитними коштами, що також підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та квитанціями про погашення кредиту.

Як стверджує позивач, з огляду на повне погашення заборгованість за кредитом та процентами, у Банка відсутні підстави нараховувати Позичальнику 30% річних та інфляційні втрати на підставі п. 8.2 Договору, з огляду на приписи ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 8.2 Кредитного договору визначено, що у випадку порушення Позичальником строків (термінів) повернення кредиту та/або процентів, Позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, з нарахованими процентами та іншими платежами, згідно з договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

Згідно з розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 53630-20/13-1 від 18.06.2013 року, станом на 10.07.2017 року за Кредитним договором наявна заборгованість ФО П Кучерявої О.Б. у розмірі 22 372,23 грн., з яких: 2 899,66 грн. - 30% річних за процентами, 22 457,49 грн. - 30% річних за кредитом, 306,57 грн. - інфляційні нарахування на суму боргу та за мінусом здійсненої оплати позивачем у розмірі 3 291,49 грн. (сума погашення від 05.10.2016 року)

Вказана заборгованість у розмірі 22 372,23 грн. нарахована Банком Позичальнику у зв'язку із порушенням ФО П Кучерявою О.Б. строків (термінів) повернення кредиту та процентів.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 статті 625 ЦК України) боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 статті 625 ЦК України).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, відповідач має право на нарахування зазначених сум, у зв'язку з несвоєчасним погашенням основної заборгованості, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 затверджено перелік населених пунктів на території яких здійснюється АТО, серед яких зазначено м. Краматорськ де зареєстрований позивач (84307, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Кіма, буд. 32).

Дію зазначеного розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету міністрів України № 1079 від 05.11.2014 року, а відповідно до Розпорядження Кабінету міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого входить м. Краматорськ.

Станом на час звернення до суду місто Краматорськ Донецької області віднесено до зони проведення АТО.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Судова колегія звертає увагу, що інфляційні втрати та проценти річні, які нараховані на підставі положень ст. 625 ЦК України, не є штрафом і пенею в розумінні ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», які забороняється нараховувати за несвоєчасну сплату заборгованості, а отже на них не розповсюджується дія даного закону.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки позивач виконував умови Кредитного договору з простроченням, відповідач обґрунтовано нарахував інфляційні втрати та проценти річні.

При цьому, не зважаючи на повне погашення основного боргу та процентів за користування кредитними коштами, зобов'язання позивача зі сплати інфляційних втрат та процентів річних не виконані, а отже підстави для припинення зобов'язання за Кредитним договором на даний час відсутні.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі апелянтом не наведено.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені Фізичною особою-підприємцем Кучерявою Оленою Борисівною в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2017 року по справі № 910/9074/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Кучерявої Олени Борисівни задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Фізичну особу-підприємця Кучеряву Олену Борисівну (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кучерявої Олени Борисівни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2017 року по справі № 910/9074/17 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/9074/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк

Повний текст рішення складено 29.11.2017 року.