КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"14" грудня 2017 р. Справа №910/4109/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

За участі представників:

від позивача: Ванжа О.А. - за дов.

від відповідача: Шаповалова К.Г. - за дов.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Нафта 2000» про прийняття додаткової постанови

у справі №910/4109/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Нафта 2000»

до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка»

про стягнення 2 968 017,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у справі №910/4109/17 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Нафта 2000» до Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Нафта 2000» суму основного боргу у розмірі 713 871,98 грн. та судовий збір у розмірі 10 708,07 грн. Повернуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Нафта 2000» суму судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №979 від 10.03.2017 у розмірі 33 812,20 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 у справі №910/4109/17 (головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у справі №910/4109/17 задоволено.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у справі №910/4109/17 скасовано.

Провадження у справі щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Нафта 2000» суми основного боргу за поставлений товар у розмірі 713 871,98 грн. припинено. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Нафта 2000» на користь Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» 11 778 (одинадцять тисяч сімсот сімдесят вісім) грн. 88 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

16.11.2017 на адресу Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Нафта 2000» надійшла заява про прийняття додаткової постанови у справі щодо розподілу судових витрат, сплачених позивачем за подання позовної заяви у справі №910/4109/17.

05.12.2017 від Господарського суду міста Києва на запит Київського апеляційного господарського суду №09-16/4627/17 від 29.11.2017 надійшли матеріали справи №910/4109/17.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2017 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Нафта-2000» про прийняття додаткової постанови у справі призначено на 14.12.2017.

Колегія суддів, розглянувши у судовому засіданні 14.12.2017 вказану заяву позивача про прийняття додаткової постанови у справі, відмовляє у її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до статті 88 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо:

1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення;

2) не вирішено питання про розподіл судових витрат або про повернення судового збору з бюджету.

Додаткове рішення, ухвала можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Колегія суддів зазначає, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 у справі №910/4109/17 провадження у даній справі щодо стягнення з відповідача заявленої суми основного боргу за поставлений товар у розмірі 713 871,98 грн. було припинено на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору. Водночас, оскільки заявлена позивачем згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог від 21.06.2017 у справі №910/4109/17 сума боргу у розмірі 713 871,98 грн., була визначена позивачем із урахуванням розрахованих ним штрафних санкцій (231 816,96 грн. пеня, 24 837,53 грн. 3% річних та 457 219,97 грн. штрафу), у рахунок погашення заборгованості за якими безпідставно здійснювалось зарахування здійснених відповідачем оплат, колегія суддів дійшла висновку, що штрафні санкції у сумі 713 871,98 грн. не можуть бути задоволені судом.

Під час вирішення справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що звертаючись до суду із позовом, позивач просив стягнути з відповідача 2 968 017,75 грн. заборгованості сукупно за двома договорами купівлі-продажу. Далі, під час розгляду справи судом першої інстанції (21.06.2017) позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог до суми 713 871,98 грн. у зв'язку із здійсненими після порушення провадження у справі частковими оплатами суми заявленого до стягнення у позові боргу.

Водночас, під час розгляду справи колегією суддів встановлено, що станом на дату звернення позивача до суду із позовом у даній справі (13.03.2017) фактична сума заборгованості сукупно за двома договорами купівлі-продажу становила 2 868 017,75 грн., оскільки позивачем при розрахунку ціни позову не було враховано 100 000,00 грн., сплачених відповідачем згідно платіжного доручення №459 від 07.03.2017.

Далі, після порушення провадження у справі (ухвала від 17.03.2017), відповідач в рахунок оплати заборгованості за договорами №27/12-16 та №27/01-17 перерахував на користь позивача 1 768 107,75 грн. із призначенням платежу «Оплата за природний газ…».

Крім того, 24.03.2017 позивачем було укладено Договір про відступлення права вимоги , згідно умов якого останній (первісний кредитор) відступив на користь ТОВ «Делас» (новий кредитор) 1 100 000,00 грн. прав вимоги за Договором №27/01-17 від 27.01.2017. Відтак, внаслідок укладення вказаного договору, первісний кредитор (ТОВ «Київ-Нафта 2000») втратив право вимагати від боржника ПрАТ з ІІ «СБК» виконання зобов'язання за Договором №27/01-17 від 27.01.2017 та, відповідно, сплати заборгованості у розмірі 1 100 000,00 грн. на свою користь.

З огляду на вищевикладене, станом на дату прийняття оскарженого рішення (21.06.2017) у відповідача була відсутня основна заборгованість перед позивачем за договорами купівлі продажу природного газу №27/12-16 та №27/01-17 (2 868 017,75 грн. (заборгованість станом на 13.03.2017) - 1 100 000,00 грн. (сума відступлення права вимоги) - 1 768 017,75 грн. (сума сплачених коштів після порушення провадження у справі) = 0,00 грн.).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем за подання позовної заяви про стягнення 2 968 017,75 грн. в даній справі було сплачено судовий збір у розмірі 44 520,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням №979 від 10.03.2017 (том 1, а.с. 24).

Порядок розподілу судових витрат між сторонами врегульований нормами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за змістом частини 1-2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог.

Водночас, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз'яснено, що статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі зазначено закриття (припинення) провадження (стаття 80 Господарського процесуального кодексу України), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи спосіб формулювання даного положення, поняття закриття та припинення слід вважати тотожними. При цьому слід враховувати, що у разі припинення провадження у справі у апеляційній або касаційній інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, повертається сума судового збору, сплачена в усіх інстанціях.

З огляду на зазначене, оскільки провадження у справі судом апеляційної інстанції було припинено на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становила 2 868 017,75 грн. та була зменшена позивачем до суми 713 871,98 грн. згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог від 21.06.2017 у зв'язку із здійсненням позивачем відповідних оплат, у суді відсутні підстави для стягнення з відповідача відповідних сум судового збору на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України, а такі суми у відповідності до статті 7 Закону України «Про судовий збір» можуть бути повернуті позивачу за його клопотанням.

З огляду на зазначене, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача судового збору за подання позовної заяви на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України та задоволення відповідної заяви позивача про прийняття додаткової постанови за відсутності відповідного клопотання позивача про повернення судового збору.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року №6 «Про судове рішення» про відхилення заяви сторони чи прокурора щодо прийняття додаткового рішення виносяться ухвала (стаття 86 ГПК).

Керуючись статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Нафта 2000» про прийняття додаткової постанови у справі №910/4109/17 відмовити.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх