ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.11.2017 Справа №905/2116/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м.Київ, , в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича,

до відповідача, Фізичної особи-підприємця Семілетова Ігоря Миколайовича, м.Авдіївка Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

про стягнення 135806,84 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Іванова Г.С. - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», м.Київ, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №56/602 від 13.09.2017р. до Фізичної особи-підприємця Семілетова Ігоря Миколайовича, м.Авдіївка Донецької області, про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №НКЛ - 2007128 від 13.10.2011р. в розмірі 135806,84 грн., яка складається з: суми заборгованості за простроченими процентами - 131913,10 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення процентів - 3507,49грн., суми 3% річних від суми прострочених процентів - 386,25грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2116/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 14.09.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/2116/17.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання кредитного договору №НКЛ-2007128 від 13.10.2011р. із відповідачем, невиконання останнім за ним своїх зобов'язань, наявність рішення господарського суду Донецької області від 24.09.2012р. по справі №5006/19/57/2012, яке також не виконане за станом на теперішній час, наявність заборгованості за донарахованими процентами, а також підстави для донарахування 3% річних від суми прострочених процентів та пені за несвоєчасне повернення процентів.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок суми позовних вимог, а також у копіях: договір кредитної лінії №НКЛ - 2007128 від 13.10.2011р., рішення господарського суду Донецької області від 24.09.2012р. по справі №5006/19/57/2012.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст. 512-519, 525, 526, 530, 536, 589, 599, 610, 611, 612, 629, 631, 1046-1050, 1054, 1056 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 38, 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст.ст. 1, 2-4, 12, 28, 32, 33, 35, 36, 54, 55, 82 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 10.10.2017р. відкладено розгляд справи на 31.10.2017р.

18.10.2017р. представником позивача представлено суду клопотання б/н від 17.10.2017р. про здійснення технічної фіксації розгляду справи №905/2116/17 за позовом АТ «Дельта Банк» до ФОП Семілетова І.М. про стягнення заборгованості за кредитним договором, за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Означене клопотання задоволено судом.

18.10.2017р. представником позивача через канцелярію господарського суду Донецької області подано заяву б/н від 17.10.2017р. про долучення до матеріалів справи, до якої додано документи, наведені у переліку.

30.10.2017р. представник позивача представив суду лист - повідомлення б/н від 30.10.2017р. та заяву б/н від 30.10.2017р. про долучення до матеріалів справи, до якої додано копію позовної заяви вих. №02.1 - 4410 від 14.08.2012р. про стягнення заборгованості.

31.10.2017р. представником позивача заявлено клопотання б/н від 31.10.2017р. про продовження строку розгляду спору на 15 днів по 29.11.2017р., у зв'язку з необхідністю у додатковому часі задля виконання у повному обсязі вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 31.10.2017р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 29.11.2017р. (включно) та відкладено розгляд справи на 29.11.2017р.

29.11.2017р. представником позивача через канцелярію господарського суду Донецької області надана заява б/н від 29.11.2017р. про долучення документів до матеріалів справи, до якої додані виписки по рахункам, розрахунок заборгованості за період 18.07.2012р. по 31.07.2017р., акт звірки розрахунків підписаний банком.

Представник позивача у судовому засіданні 29.11.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 29.11.2017р. не з'явився, витребувані судом документи не надав.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв'язку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Фіксування судового процесу 29.11.2017р. здійснювалось з допомогою звукозаписувального технічного засобу, диск архівного оригіналу звукозапису CD-R серійний номер 6029 104 MC 13862.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст.33-34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, згідно із ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст.32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного рішення справи.

З огляду на приписи п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України саме на позивача покладається обов'язок довести за допомогою належних у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів наявності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як слідує з матеріалів справи позивач, у зв'язку з порушенням Кредитного договору відповідачем, звертався до господарського суду Донецького області з позовною заявою про стягнення з ФОП Семілетова І.М. заборгованості за договором кредитної лінії №НКЛ-2007128 від 13.10.2011р. у розмірі 101061,53 грн.

За результатами розгляду даного позову, рішенням господарського суду Донецької області від 24.09.2012р. у справі №5006/19/57/2012 стягнуто з Фізичної особи-підприємця Семілетова Ігоря Миколайовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36Б, ) за договором кредитної лінії №НКЛ-2007128 від 13.10.2011р. заборгованість за кредитом в сумі 70514,21 грн., заборгованість за відсотками в сумі 5979,19 грн., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 195,80 грн. та пеню за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 109,60 грн., судовий збір в сумі 1535,98 грн.

Відповідно ч.3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

13.10.2011р. між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (надалі - Кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Семілетовим Ігорем Миколайовичем (надалі -Позичальник) укладено договір кредитної лінії №НКЛ-2007128 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п.1.1 кредитного договору, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпечення та цільового використання грошові кошти в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 74 000,00 грн., який зменшується щомісячно рівними частинами відповідно до встановленого графіку зменшення максимального ліміту заборгованості згідно з Додатком №1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною (в редакції додаткового договору №1 від 09.02.2012р. - до 10 числа кожного місяця у період квітень 2012р. - вересень 2014р. та до 12 жовтня 2014р. позичальник зобов'язаний сплачувати по 2 275,00 грн.) зі сплатою плати за користування грошовими коштами в розмірі 25,99% річних, з кінцевим терміном повернення до 12.10.2014р. на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.3.2, нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді (28-29-30-31/365) на непогашену суму кредиту, починаючи з дати видачі кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту та не враховується день погашення кредиту.

Розділом 5 кредитного договору визначені обов'язки позичальника, серед яких - забезпечити своєчасну оплату платежів, передбачених цим договором (п.5.1).

За змістом п.8.2, у випадку невиконання позичальником будь-яких своїх зобов'язань за цим договором та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених в п.п.1.1, 1.3 та 3.3 цього договору, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому п.п.8.3, 8.4 цього договору.

Вимога про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним направляється позичальникові у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 30 календарних днів з моменту її надіслання кредитором за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах цього договору або за адресою, повідомленою позичальником відповідно до п.5.7 цього договору (п.8.3 договору).

Розділом 9 кредитного договору визначені підстави та обсяг відповідальності позичальника. Зокрема, за прострочення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує кредитору пеню з розрахунку 3% від простроченої суми за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.п.1.1, 1.3, 2.3, 2.5, 3.3, 3.8 цього договору, а також будь-яких інших платежів, передбачених цим договором (п.9.1 договору). За ненадання позичальником кредитором у встановлені цим договором будь-яких документів, обов'язковість надання яких передбачено цим договором (в тому числі документів за вимогою кредитора, а також у будь-яких інших випадках обов'язкового надання документів), а також за неповідомлення позичальником кредитора про факти, зазначені в п.п.5.1-5.12 цього договору, позичальник сплачує кредитору штраф в розмірі 3% від загальною суми отриманих коштів (п.9.2 договору).

За змістом п.10.1 кредитного договору, у разі неможливості вирішення спірних питань шляхом переговорів, всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні цього договору чи у зв'язку з ним або випливають з нього (включаючи, але не обмежуючись - визнання цього договору недійсним або дійсним, укладеним або неукладеним) вирішуються Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків. Справа розглядається одноособово Кисельовим Максимом Євгеновичем - третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним суддею спор розглядається третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або Твердохлібом Олегом Станіславовичем у порядку черговості, вказаному в даному пункті. У разі, якщо спор не може буде розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Відповідно до п.11.5, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними взятих на себе зобов'язань.

Виходячи зі змісту правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної в п.4.2.3 постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі наявності письмовою угоди сторін про передачу спору на вирішення третейського суду, проте якщо відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги відсутність заперечень щодо розгляду справи №905/2116/17 господарським судом Донецької області, суд робить висновок про відсутність передбачених п.5 ст.80 ГПК підстав для припинення провадження у зазначеній справі.

За таких обставин, під час розгляду цієї справи не доказується знову факт порушення відповідачем грошових зобов'язань зі сплати заборгованості за кредитом у сумі 70514,21грн. та заборгованості за відсотками у сумі 5979,19 грн. при виконанні умов договору кредитної лінії №НКЛ-2007128 від 13.10.2011р.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Договором кредитної лінії №НКЛ-2007128 від 13.10.2011р. у розмірі 135806,84 грн., яка складається з: суми заборгованості за простроченими процентами - 131913,10 грн. за період з 18.07.2012р. по 31.07.2017р., розміру пені за несвоєчасне повернення процентів - 3507,49грн. загалом за період з 01.08.2016р. по 31.07.2017р., суми 3% річних від суми прострочених процентів - 386,25 грн. загалом за період з 01.08.2016р. по 31.07.2017р.

На вимогу суду позивачем до матеріалів справи №905/2116/17 надані документи первинного бухгалтерського обліку (виписки з відповідних рахунків), які відповідно до ст.ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з яких вбачається відображення наявності вищевказаних сум.

Суду до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором, в результаті чого господарський суд робить висновок, що сплату циєї суми заборгованості не здійснено до теперішнього часу, у зв'язку з чим наявні підстави для нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 131913,10 грн.

Доказів їх сплати відповідачем суду не представлено, а відтак, вимоги позивача є доведеними та підлягають задоволенню.

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо стягнення 3% річних від суми прострочених процентів загалом за період з 01.08.2016р. по 31.07.2017р. у розмірі 386,25грн., суд перевірив правильність розрахунку та дійшов висновку, що належний до стягнення розмір 3% річних від суми прострочених процентів за період з 01.08.2016р. по 31.07.2017р. становить 386,24 грн.

В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.611, 612 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобов'язань у відносинах суб'єктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 Цивільного кодексу України, статей 229-234 Господарського кодексу України та статей Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Вимоги про стягнення пені в розмірі 3507,49 грн. нарахованої загалом за період з 01.08.2016р. по 31.07.2017р. позивач обґрунтовує з посиланням на п.9.1. договору, яким передбачено, що за прострочення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів Позичальник сплачує Кредитору пеню із розрахунку 3,0 (три) проценти від простроченої суми за кожний день прострочення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення Позичальником строків платежів, передбачених п.п. 1.1., 1.3., 2.3., 2.5., 3.3., 3.8. Договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених Договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом.

Одночасно при розгляді вимог у цій частині суд виходить з такого.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У відповідності до ч.5 ст.11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у 10 - денний строк з дня опублікування вказаного Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014р. №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014 року.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014р. визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом. Одночасно, проведення антитерористичної операції на території Донецької області є загальновідомим фактом.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України. Закріплене в ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" право суб'єкта господарювання, який проводив та/або проводить свою господарську діяльність на території, де проводилась або проводиться антитерористична операція не може бути ілюзорним та носити декларативний характер. У розумінні положень ст.58 Конституції України приписи ст.2 означеного закону відносно заборони нарахування пені з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних вилучень щодо їх незастосування.

На підставі вищевикладеного, враховуючи приписи Закону України "Про боротьбу з тероризмом", прийнятий на його виконання та виконання рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" наказ керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України", згідно з додатком, до якого включено м.Авдіївка, де проводить свою господарську діяльність відповідач, суд застосовує до правовідносин між позивачем та відповідачем ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

На підставі вищевикладеного, суд вважає неправомірним нарахування банком пені за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 3507,49 грн. загалом за період з 01.08.2016р. по 31.07.2017р., а відтак, відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Судовий збір відповідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32 - 38, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м.Київ, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, до Фізичної особи-підприємця Семілетова Ігоря Миколайовича, м.Авдіївка Донецької області, про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №НКЛ - 2007128 від 13.10.2011р. в розмірі 135806,84 грн., яка складається з: суми заборгованості за простроченими процентами - 131913,10 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення процентів - 3507,49грн., суми 3% річних від суми прострочених процентів - 386,25 грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Семілетова Ігоря Миколайовича (86060, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, банківські реквізити не вказано) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (юридична адреса: 01133, м.Київ, вул.Щорса, буд.36Б, адреса для листування: 01014, м.Київ, бул.Дружби Народів, буд.38, , банківські реквізити не вказано) 132299,34 грн., у тому числі заборгованість за простроченими процентами у сумі 131913,10 грн., 3% річних від суми прострочених процентів у сумі 386,24грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1984,49 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 29.11.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 04.12.2017р.

Суддя О.В. Кротінова