РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017Справа №910/21126/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоєвроман"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Трек-2018"

про стягнення 33 000,00 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Аавтоєвроман" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Трек-2018" про стягнення 33000,00 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 1600,00 грн. судового збору та 3500,00 грн. витрат на оплату послу адвоката.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.17. порушено провадження у справі № 910/21126/17 та призначено її до розгляду на 12.12.17.

11.12.17. позивачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

Позивач в судове засідання 12.12.17. не з'явився, проте, 11.12.17. через відділ діловодства суду подав клопотання про розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

Відповідач в судове засідання 12.12.17. не з'явився, вимоги ухвали суду в даній справі не виконав, письмового відзиву на позов та контррозрахунку ціни позову не надав, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відомості про місцезнаходження відповідача підтверджуються даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/21126/17.

В судовому засіданні 12.12.17. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.17. між позивачем (Виконавець) та відповідачем (Замовник) було укладено Договір № 31 09/10/2017 про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та міжміському сполученні (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) Договір визначає порядок взаємовідносин, що виникають між Виконавцем і Замовником при організації і здійсненні перевезень вантажів автотранспортними засобами у міжнародному та міжміському сполученні (далі - перевезення), а також порядок розрахунків за надані транспортні послуги.

Положеннями пункту 10.7 Договору сторони погодили, що він набирає сили з моменту його підписання і діє до 31.12.17., а в частині розрахунків - до їх повного здійснення. Якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна зі сторін письмово не повідомить іншу сторону про розірвання Договору, його дія автоматично пролонгується на наступні 12 місяців без складання додаткової угоди.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків з перевезення вантажів.

Відповідно до п. 2.1 Договору Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується виконати транспортні перевезення вантажів в міжнародному та міжміському сполученні за заявками замовника, а Замовник зобов'язується оплатити Виконавцю вартість наданих послуг на умовах Договору.

Розрахунки за Договором здійснюються в безготівковій формі на умовах відстрочки платежу 14 банківських днів після отримання оригіналів документів: рахунку-фактури, акта виконаних робіт та CMR або ТТН переданого Виконавцем Замовнику за допомогою засобів поштового зв'язку або іншими засобами. Якщо умови оплати зазначені в заявці інші, оплата повинна бути здійснена на умовах заявки. (п. п. 6.1, 6.2 Договору).

Згідно з пунктом 10.1 Договору за фактом виконання перевезення сторони складають і підписують акт наданих послуг. У випадку якщо відправлений Виконавцем Замовнику акт наданих послуг ним не підписаний і письмово не заперечений протягом п'яти днів з моменту його отримання Замовником, він вважається прийнятим ним без змін та підлягає оплаті в повному обсязі (п. 10.2 Договору).

Відповідачем позивачу електронною поштою було направлено заявку № 27 від 09.10.17. на маршрут перевезення Гданск-Хмельницький, дата завантаження 10.10.17., адреса вивантаження: розмитнення в Хмельницькому, вивантаження с. Іванівка (28 км), вартість послуг 33 000,00 грн., умови оплати до 5-ти банківських днів.

Факт перевезення вантажу за Заявкою № 27 від 09.10.17. за Договором підтверджується доданою до матеріалів справи без будь-яких зауважень та застережень вантажоодержувача належним чином засвідченою копією міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR) серії А № 001119. Фактичне розмитнення вантажу згідно вказаної СМR проведено 17.10.17. на Хмельницькій митниці ДФС

Суд при розгляді справи приймає до уваги відсутність у відповідача, як Замовника за Заявкою № 27 від 09.10.17. за Договором, будь-яких заперечень та претензій щодо належного виконання позивачем прийнятих за Договором зобов'язань з перевезення вантажу на суму 33000,00 Євро.

У відповідності до фіскального чеку № 0137 від 25.10.17. позивач направив відповідачу документи в порядку п. 6.1 Договору.

Отримання відповідачем оригіналів документів за спірним перевезенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс Трек-2018» не заперечено.

При цьому судом враховано приписи п. 10.2 Договору, за якими у випадку якщо відправлений Виконавцем Замовнику акт наданих послуг ним не підписаний і письмово не заперечений протягом п'яти днів з моменту його отримання Замовником, він вважається прийнятим ним без змін та підлягає оплаті в повному обсязі (п. 10.2 Договору).

Отже, суд дійшов висновку, що направлений позивачем відповідачу акт № 247/10 від 17.10.17. за заявкою № 27 від 09.10.17. за Договором (СМR серії А № 001119) прийнятий замовником без змін та підлягає оплаті в повному обсязі, строк полати є таким, що настав.

Несплата відповідачем Виконавцю 33 000,00 грн. зумовила звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором перевезення.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року, ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін. Для цілей цієї Конвенції "транспортний засіб" означає автомобілі, автопоїзди, причепи і напівпричепи як це визначено в статті 4 Конвенції про дорожній рух від 19 вересня 1949 року.

За змістом ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, відповідачем вартість послуг з перевезення позивачем вантажу оплачено не було, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 33 000,00 грн. Таким чином, приймаючи до уваги все викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі 33 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

З огляду на все викладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3500,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку встановленому Законом України «Про адвокатуру».

В п. 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» наголошено на тому, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Між позивачем (Замовник) та Адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем (Повірений) укладено Договір № б/н від 10.11.17. предметом якого є вчинення Повіреним від імені і за рахунок Довірителя наступні дії: надати правову допомогу в спорі, що виник з ТОВ «Транс Трек-2018», здійснити вивчення та огляд доказів за їх місцезнаходженням, провести заходи досудового врегулювання спору, підготувати пакет документів для звернення до суду, позовну заяву, вчинити інші дії необхідні для розгляду справи в суді. Дії вчиняються за участі чи без особистої участі повіреного судових засіданнях (п. п. 1.1, 1.2 договору від 10.11.17.).

За здійснення дій, що визначені в п.1.1 Довіритель сплачує Повіреному 3 500,00 грн.

Повірений, в порядку визначеному Договором, надав Довірителю послуги, що підтверджується підписаним повноважними представниками Сторін Актом приймання-передачі наданих послуг від 22.11.17.

Витрати позивача на надання йому правової допомоги документально підтверджуються вказаними договором, Актом про надані послуги, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 507 від 16.05.08., доказами оплати позивачем юридичних послуг, наданих Повіреним в розмірі 3300,00 грн., а саме квитанцією до прибутково касового ордера № 4-11 від 22.11.17.

Враховуючи викладене, заявлена вимога про стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката підлягає задоволенню частково на суму 3 300,00 грн., оскільки саме на вказану суму подано квитанцію до прибуткового касового ордера в якості оплати за договором від 10.11.17.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Трек-2018" (01011, м. Київ, вул. Рибальська, б. 22; ідентифікаційний код 41546187) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоєвроман" (77323, Івано-Франківська обл., Калуський р-н, с. Завадка, вул. Верховинська, 9; ідентифікаційний код 40397216) 33 000 (тридцять три тисячі) грн. 00 коп. - основного боргу, 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору та 3 300 (три тисячі триста) грн. 00 коп. витрат на оплату послуг адвоката.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.12.17.

Суддя Т.М. Ващенко