КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. Справа№ 911/2085/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Куксова В.В.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Мішакіна Л.О. - представник за дов. б/н від 25.07.2017 року;

від відповідача 1: Єжков Д.В. - представник за дов. б/н від 01.10.2017 року;

від відповідача 2: не прибув,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оверес Груп"

на рішення Господарського суду Київської області від 04.08.2017 року

у справі № 911/2085/17 (суддя: Горбасенко П.В.)

за позовом Фермерського господарства "Ніна"

до відповідача 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Оверес Груп"

до відповідача 2. Фізичної особи-підприємця Вірченка Олександра Івановича

про стягнення 359 475, 85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Ніна" (далі - позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оверес Груп" (далі -відповідач 1) та Фізичної особи-підприємця Вірченка Олександра Івановича (далі - відповідач 2) про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 700 грн збитків, стягнення з першого відповідача на користь позивача 358 775,85 грн збитків.

Позовні вимоги були мотивовані, що внаслідок неякісного ремонту двигуна трактора, який був проведений першим відповідачем на виконання договору № 313 від 08.04.2016 року та договору № 332 від 12.04.2016 року, позивачу завдано збитків на загальну суму 358 775,85 грн, які складаються з 333 200,25 грн витрат на оплату коштів за неякісний ремонт та 25 575,60 грн додаткових затрат на виклик спеціалістів для діагностики та дефектовки двигуна, які підлягають стягненню з першого відповідача. Крім того, враховуючи що другий відповідач на підставі договору поруки № 3 від 12.04.2016 року поручився перед позивачем за належне виконання першим відповідачем зобов'язань за договором № 313 від 08.04.2016 року та договором № 332 від 12.04.2016 року у розмірі 700 грн, позивач просив суд солідарно стягнути з відповідачів 700 грн збитків.

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.08.2017 року у справі №911/2085/17 позовні вимоги задоволено. Солідарно стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оверес Груп" та Фізичної особи-підприємця Вірченка Олександра Івановича на користь Фермерського господарства "Ніна" 700,00 грн збитків. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оверес Груп" на користь Фермерського господарства "Ніна" 358 075,85 грн збитків та 5386,89 грн судового збору. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Вірченка Олександра Івановича на користь Фермерського господарства "Ніна" 5,25 грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач 1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким повінстю відмовити позивачу в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Також, скаржник вказав, що двигун розбирався без присутності ТОВ «Тайтен Машинері Україна» та останнім оглядались лише запасні частини та висловлювались відносно цих запасних частин, але не підтверджують, що саме ці запасні частини встановлювались у квітні 2016 року працівниками відповідача 1 саме на трактор CASE MX 310 Заводський № НОМЕР_1, а відтак не підтверджують з якого саме трактора демонтовано двигун, чи один і той самий двигун ремонтувався відповідачем 1 й оглядався ТОВ «Тайтен Машинері Україна» .

Крім того, скаржник як на підставу для скасування оскаржуваного рішення вказав на неможливість використання судом першої інстанції висновку ТОВ "Тайтен Машинері Україна" від 22.05.2017 року в якості доказу у справі, оскільки він не є експертним висновком і у матеріалах справи відсутні докази наявності кваліфікації експерта.

Також, скаржник вказав, що позивач вперше звернувся до відповідач 1 лише 04.05.2017 року (тобто понад річний встановлений договором про надання послуги термін).

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 06.09.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оверес Груп" було прийнято до провадження.

Розгляд справи здійснювався різними колегіями суддів.

Протоколом автоматичної зміни колегії суддів від 15.11.2017 року, у зв'язку з участю судді Гаврилюка О.М., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем у первинному кваліфікаційному оцінюванні 16.11.2017 року, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 911/2085/17 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевич А.Г., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 року, прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оверес Груп" на рішення Господарського суду Київської області від 04.08.2017 року у справі № 911/2085/17 до свого провадження у новому складі колегії суддів: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевич А.Г., Куксов В.В.

28.11.2017 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача 2 до суду надійшла заява, в якій останній просив суд слухати справу за його відсутності та зазначив, що вважає оскаржуване рішення законним.

30.11.2017 року в судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду відповідач 1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представник позивача у відзиві та судовому засіданні 30.11.2017 року заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін, зазначивши, що суд першої інстанції прийняв правомірне та обґрунтоване рішення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 04.08.2017 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Оверес Груп"- без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

08.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сі Ен Ейч Груп", правонаступником якого згідно статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Сі Ен Ейч Груп", затвердженого рішенням єдиного учасника № 2 від 14.12.2016 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оверес Груп" (постачальник) та Фермерським господарством "Ніна" (покупець) було укладено договір поставки № 313 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупцеві товар за номенклатурою, кількістю та цінами, що зазначені у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною договору, а покупець - прийняти та провести сплату за товар на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.1. договору якість товару, який поставляється за договором має бути придатною до використання з метою, для якої він придбається.

Згідно п. 4.6. договору товар є імпортований.

12.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сі Ен Ейч Груп", правонаступником якого згідно статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Сі Ен Ейч Груп", затвердженого рішенням єдиного учасника № 2 від 14.12.2016 року, є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оверес Груп" (виконавець) та Фермерським господарством "Ніна" (замовник) укладено договір надання послуг з ТО та ремонту техніки № 332 (далі - договір надання послуг), за умовами якого виконавець зобов'язався за плату надати послуги з технічного обслуговування та ремонту техніки замовника, перелік якої наведений в списку, замовника, із зазначенням у ньому номерів, типів та моделей машин (технічних засобів), державних номерних знаків, місця їх знаходження (надалі "техніка"), а замовник - виконувати всі вказівки виконавця з правильної експлуатації та збереження техніки та допускати до роботи на ній лише своїх працівників.

Відповідно до п. 1.2. договору надання послуг замовник зобов'язаний виконувати всі вказівки виконавця з правильної експлуатації та збереження техніки та допускати до роботи на ній лише своїх працівників.

Згідно п. 2.5. договору надання послуг виконавець гарантує безперебійну роботу техніки і несе відповідальність за порушення нормальної їх роботи лише у випадку, якщо замовником виконується п. 1.2. договору.

Відповідно до п. 8.1. договору надання послуг виконавець надає гарантію на відремонтовану техніку та вузли, та агрегати (двигуни, КПП, гідромотор, гідронасос та ін.) 1 календарний рік або 12 місяців або 500 мото/годин з моменту підписання акту виконаних робіт за умови проведення виконавцем гарантійного технічного обслуговування ТО50, ТО250, ТО500, ТО 750, ТО1000 із використанням оригінальних паливо-мастильних матеріалів виконавця за рахунок замовника. Виконавець має право залучати для проведення технічного обслуговування сторонні організації за своїм розсудом. Виконавець несе відповідальність за порушення нормальної роботи техніки лише в тому випадку, якщо замовником виконуються умови, зазначені в експлуатаційних бюлетенях та в інструкціях експлуатації на дану техніку, та використовуються якісні паливно-мастильні матеріали не нижче стандарту ЕВРО-4 - ЕВРО 5. Гарантія не розповсюджується на гумово-технічні вироби та деталі паливної апаратури

Позивач в якості обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на виконання договору надання послуг з ТО та ремонту техніки № 332 від 12.04.2016 року першим відповідачем було проведено капітальний ремонт трактора CASE MX 310 Заводський № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, 2008 року випуску.

Позивач оплатив першому відповідачу капітальний ремонт техніки, що проводився запчастинами, які поставлялися ТОВ "Оверес Груп" на загальну суму (разом із вартістю запчастин) у розмірі 333 200,25 грн.

Після проведеного першим відповідачем ремонту, у серпні 2016 року трактор вийшов з ладу, пропрацювавши незначний період часу.

Оскільки у позивача виникли підозри на неякісний ремонт техніки, проведений першим відповідачем, Фермерське господарство "Ніна" звернулося до першого відповідача з листом № 11 від 28.02.2017 року (наявний в матеріалах справи) про неякісний ремонт техніки та просило останнього вжити заходів для усунення недоліків по ремонту техніки неналежної якості.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, що позивач вперше звернувся до відповідач 1 лише 04.05.2017 року (тобто понад річний встановлений договором про надання послуги термін).

З огляду на недосягнення між позивачем та першим відповідачем згоди щодо врегулювання вказаної ситуації, позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайтен Машинері Україна" з метою виявлення діагностики пошкоджень трактора.

Відповідно до висновку ТОВ "Тайтен Машинері Україна" від 22.05.2017 року 12.05.2017 року було проведено розбирання двигуна № НОМЕР_2 трактора CASE Magnum 310 серійний № НОМЕР_1. Спеціалістами сервісної служби було надано перелік запчастин, що підлягали заміні під час проведення капітального ремонту у квітні 2016 року. Ремкомплект двигуна MX-310 310 CASE, артикул 73327179, до складу якого входить, крім іншого, поршнева група з шести поршнів та шість гільз блоку циліндрів, 2008 року виробництва, заводська комплектація та установка, заміні не підлягає. Решта деталей двигуна зазнали значного ступеня зносу металу, що унеможливлює ідентифікувати дату їх виробництва. На окремих деталях збереглося маркування фарбою, характерне виключно для заводського маркування. Для відновлення працездатності трактора, доцільно здійснити повторний ремонт двигуна або його заміну.

Для оплати повторного капітального ремонту двигуна ТОВ "Тайтен Машинері Україна" було виставлено рахунок на оплату № 1860 від 23.05.2017 року на суму 48 153,60 грн.

Для оплати нових запчастин, необхідних для здійснення капітального ремонту, який полягає в заміні запчастин двигуна трактора CASE MX 310 належної якості, ТОВ "Тайтен Машинері Україна" було виставлено рахунок на оплату № 19068 від 22.05.2017 року на суму 433 933,34 грн.

З метою встановлення імпортного походження поставлених позивачу запчастину першому відповідачу було направлено запит адвоката № 19/05 від 15.05.2017 року.

Листом № 134/17 від 02.06.2017 року перший відповідач повідомив позивача про те, що він не є імпортером запчастин, поставлених позивачу за договором поставки № 313 товару, запчастини перший відповідач придбав у ТОВ "КОМПАНІЯ "БЕЛОЗ" за договором поставки № 377 від 04.04.2016 року, який є імпортером запасних частин.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що першим відповідачем проведено неякісний ремонт трактора CASE MX 310 Заводський № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, 2008 року виписку та встановлено запчастини неналежної якості, що спричинило розлад роботи техніки, яка потребувала капітального ремонту.

Крім того, як вбачається з позовних вимог, позивач був вимушений замовити виклик спеціалістів ТОВ "Тайтен Машинері Україна" для проведення діагностики двигуна № НОМЕР_2 трактора CASE MX 310 із встановленням причини виходу із ладу трактора.

Відтак, розмір понесених позивачем збитків складає 358775,85 грн, з яких: 333 200,25 грн фактично понесених витрат на оплату коштів за неякісний ремонт від ТОВ "Овересс Груп" та 25 575,60 грн додаткових затрат на виклик спеціалістів для діагностики та дефектовки двигуна від ТОВ "Тайтен Машинері Україна", які підлягають стягненню з першого відповідача.

12.04.2016 між Фермерським господарством "Ніна" (кредитор) та Фізичною особою - підприємцем Вірченком Олександром Івановичем (поручитель) було укладено договір поруки № 3 (далі - договір поруки), за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за якість виконання всіх зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Сі Ен Ейч Груп", що виникли з договору № 313 від 08.04.2016 та договору № 33.

Згідно п. 2.4. договору поруки № 3 від 12.04.2016 року поручитель відповідає за гарантію надання послуг, визначену в п. 8.1. договору в повному обсязі своєї поруки.

Відповідно до п. 3.1. договору поруки поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання боржником забезпеченого зобов'язання. Але в будь-якому випадку розмір відповідальності поручителя не повинен перевищувати розміру забезпеченого зобов'язання, зазначеного в п. 4 договору.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником, згідно договору № 313 від 08.04.2016 року та договору № 332 від 12.04.2016 року у загальному розмірі 700 грн (п. 4.1. договору поруки).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб (ст. 553 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Нормами ст. 623 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Суд зазначає, що збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

При цьому, збитки не є санкцією заздалегідь визначеного розміру. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Вищого господарського суду України від 09.07.2014 року у справі № 912/518/13 та від 16.06.2014 року у справі № 905/6318/13.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, першим відповідачем було проведено ремонт трактора CASE MX 310 Заводський № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, 2008 року випуску з використанням запасних частин, які були поставлені першим відповідачем позивачу, що підтверджується актами надання послуг, а саме: № 17 від 12.04.2016 року на суму 24 947,52 грн та № 49 від 25.04.2016 року на суму 11 147,52 грн (а.с. 46-47) та видатковими накладними № 15 від 12.04.2016 року на суму 223 420,31 грн, № 16 від 12.04.2016 року на суму 24 578,08 грн, № 18 від 12.04.2016 року на суму 9 075,60 грн, № 46 від 25.04.2016 року на суму 19 561,01 грн, № 48 від 26.04.2016 року на суму 5 374,21 грн (а.с. 48-52); після проведеного першим відповідачем означеного ремонту, у серпні 2016 року трактор вийшов з ладу, пропрацювавши незначний період часу.

Як вбачається з висновку ТОВ "Тайтен Машинері Україна" від 22.05.2017 року (а.с. 64) ремкомплект двигуна MX-310 310 CASE, артикул 73327179, до складу якого входить, крім іншого, поршнева група з шести поршнів та шість гільз блоку циліндрів, 2008 року виробництва, заводська комплектація та установка, заміні не підлягає; решта деталей двигуна зазнали значного ступеня зносу металу, що унеможливлює ідентифікувати дату їх виробництва.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника на неможливість використання судом першої інстанції висновку ТОВ "Тайтен Машинері Україна" від 22.05.2017 року в якості доказу у справі, оскільки він не є експертним висновком, у матеріалах справи відсутні докази наявності кваліфікації експерта, з огляду на наступне.

Так, матеріали справи містять копію сертифікату, виданого офіційним уповноваженим дистриб'ютором Case agriculture Товариству з обмеженою відповідальністю «Тайтен Машинері Україна», згідно якого останнє є офіційним дистриб'ютором сільськогосподарської техніки Case IH та відповідних запасних частин в Київській, Вінницькій та Житомирській областях.

Зазначений висновок відповідає вимогам належності та допустимості доказів та разом з іншими доказами обґрунтовано прийнятий судом до оцінки.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем 1 неякісно проведено роботи з ремонту трактора CASE MX 310 Заводський № НОМЕР_1, двигун № НОМЕР_2, 2008 року випуску з використанням неякісних запасних частин, які були поставлені першим відповідачем позивачу, чим допущено порушення вимог п. 2.1. договору поставки № 313 від 08.04.2016 року, ст. 673 Цивільного кодексу України в частині вимог про передачу товару належної якості та п. 2.5. договору надання послуг з ТО та ремонту техніки № 332 від 12.04.2016 року, ст. 839 Цивільного кодексу України в частині виконання робіт належної якості.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивач сплатив відповідачу 1 - 333 200,25 грн в якості оплати за поставлені запчастини та проведений ремонт, що підтверджується платіжними дорученнями № 351 від 14.04.2016 року на суму 223 420,31 грн, № 359 від 15.04.2016 року на суму 78 162,21 грн та № 811 від 01.08.2016 року на суму 31 617,73 грн (наявні в матеріалах справи.

Крім того, позивач викликав спеціалістів ТОВ "Тайтен Машинері Україна" для проведення діагностики двигуна № НОМЕР_2 трактора CASE MX 310 із встановленням причини виходу із ладу трактора, що підтверджується актом надання послуг № 5105 від 31.03.2017 на суму 3 830,40 грн (а.с. 61) та актом PD 10/04-01 від 10.04.2017 на суму 3751,20 грн (а.с. 60), а також провести зняття, розборку та дефектовку двигуна, що підтверджується актом № 11262 від 31.05.2017 року на суму 17994 грн (а.с. 62).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оплатив ТОВ "Тайтен Машинері Україна" всього 25 575,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 579 від 13.05.2017 року на суму 7581,60 грн (а.с. 56) та платіжним дорученням № 675 від 09.06.2017 на суму 17994 грн (а.с. 57).

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що протиправними діями відповідача 1 з проведення неякісного ремонту з використанням неякісних запасних частин, позивачу було завдано шкоду у розмірі 358 775,85 грн, з яких: 333 200,25 грн фактично понесених витрат на оплату коштів за неякісний ремонт від ТОВ "Оверес Груп" та 25 575,60 грн додаткових затрат на виклик спеціалістів для діагностики та дефектовки двигуна від ТОВ "Тайтен Машинері Україна".

З огляду на те, що першим відповідачем не було використано нові запчастини для ремонту двигуна, вказане свідчить про неякісність робіт, проведення їх з порушенням положень п. 8.1. договору надання послуг.

Так, вина першого відповідача у завданні позивачу збитків у загальному розмірі 358 775,85 грн, полягає у тому, що відповідач 1, перед поставкою запасних частин та проведенням з використанням вказаних запчастин ремонту, повинен був пересвідчитися у належній якості запчастин, які не могли бути виявлені позивачем при прийнятті роботи (приховані недоліки), та впевнитися, що проведений ним ремонт є належної якості, що як правильно встановлено судом першої інстанції не було зроблено відповідачем 1.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивачем, належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, доведено суду наявність всіх складових збитків, які нанесені відповідачем 1 позивачу внаслідок неякісно проведеного ремонту.

Щодо твердження скаржника на належне виконання ним договору поставки, договору надання послуг та ремонту техніки, оскільки товар і роботи були прийняті позивачем по кількості та якості, колегія суддів відзначає наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач, під час прийняття запасних частин та ремонтних робіт, не міг бути обізнаним з неякісністю запасних частин та ремонтних робіт, а недоліки робіт не могли бути встановлені при звичайному способі їх прийняття (приховані недоліки), оскільки як вбачається з пояснень позивача трактор у серпні 2016 року вийшов з ладу, пропрацювавши незначний період часу, що не відповідає гарантійним зобов'язанням, зазначеним у п. 8 договору надання послуг, в той час як згідно ч. 5 ст. 858 Цивільного кодексу України підрядник, який надав матеріал для виконання роботи, відповідає за його якість відповідно до положень про відповідальність продавця за товари неналежної якості.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника щодо неналежності повідомлення ТОВ "Оверес Груп" про проведення дослідження мотору трактора Case Magnum 310, оскільки 04.05.2017 року на адресу відповідача 1 було надіслано запрошення на діагностику двигуна Case MX 310, що підтверджується фіскальним чеком № 1834 від 04.05.2017 року та описом вкладення до цінного листа (а.с. 104).

Вказаний лист був отриманий представником першого відповідача 10.05.2017 року, що підтверджується інформацією з веб-сайту Укрпошти про відстеження поштових відправлень (а.с. 106).

Листом № 118/17 від 12.05.2017 року перший відповідач повідомив позивача про неможливість виїзду працівника ТОВ "Оверес Груп" для діагностики трактора Case MX 310.

Крім того, листом № 146/17 від 23.06.2017 року перший відповідач відмовився від направлення фахівців до ТОВ "Тайтен Машинері України".

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що судом першої інстанції не встановлено, з якого саме трактора демонтовано двигун, чи один і той самий двигун ремонтувався відповідачем й оглядався ТОВ «Тайтен Машинері Україна» з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів ссправи та правильо встановлено судом першої інстанції, відповідач 1 проводив капітальний ремонт двигуна №46917600 трактора Case MX 310, серійний №Z8RZ05246 на який неодноразово посилався у відзиві на позовну заяву.

Крім того, матеріали справи не містять, а відповідачем 1 не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України доказів про те, що відповідач 1 проводив капітальний ремонт ще якогось двигуна будь-якого іншого трактора, що належить позивачу.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1 суми завданої шкоди своїми діями з проведення неякісного ремонту з використанням неякісних запасних частин.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач 1 поручився перед позивачем за належне виконання першим відповідачем зобов'язань за договором поставки, договором надання послуг та ремонту техніки у розмірі 700,00 грн, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позовної вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 700,00 грн збитків.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що відповідачем 2 до суду апеляційної інстанції було подано заяву, в якій останній визнав відповідний позов та не заперечував проти оскаржуваного рішення.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Так, місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду Київської області від 04.08.2017 року у справі №911/2085/17 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Оверес Груп" - задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оверес Груп" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 04.08.2017 року у справі №911/2085/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/2085/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді В.В. Куксов

А.Г. Майданевич