КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. Справа№ 910/22041/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Разіної Т.І.

за участі представників сторін:

від позивача: Герасименко Б.П. - представник за дов. № 133 від 01.11.2017 року;

від відповідача: не прибув;

від ДВС - не прибув;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Брайка Станіслава Анатолійовича

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.08.2017 року

у справі № 910/22041/15 (суддя: Привалов А.І.)

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Паламарчука Віталія Віталійовича

на бездіяльність та дії Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 910/22041/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Паламарчука Віталія Віталійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Актив-Гарант"

про стягнення 59199847,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Паламарчука Віталія Віталійовича (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Актив-Гарант" (далі - відповідач ) про стягнення 59199847,43 грн.

Господарський суд міста Києва позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" задовольнив повністю своїм рішенням від 26.10.2015 року.

11.11.2015 року на виконання вищевказаного рішення було видано відповідні накази.

19.04.2017 року на адресу Господарського суду міста Києва надійшла скарга Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" на бездіяльність та дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відповідно до якої скаржник просив суд:

- визнати неправомірною бездіяльність Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. по вжиттю заходів з розшуку майна по виконавчому провадженню №51802040;

- визнати незаконною та скасувати постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. про повернення виконавчого документа стувачеві від 27.03.2017р. по виконавчому провадженню №51802040;

- зобов'язати Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанську А.Л. винести постанову про відновлення виконавчого провадження №51802040.

Господарський суд міста Києва відмовив в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" на дії та бездіяльність Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України своєю ухвалою від 10.08.2017 року.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Брайка Станіслава Анатолійовича звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Крім того, скаржник зауважував на неповноті вчинення дій державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження, зокрема, Центру державного земельного кадастру з метою отримання інформації про наявність зареєстрованих за боржником земельних ділянок на всій території України; Інспекції державного технічного нагляду щодо виявлення наявності сільськогосподарської, будівельної та самохідної техніки, тощо.

Також, скаржник вказав, що державним виконавцем не було направлено вимогу керівнику боржника із зобов'язанням надати відомості щодо належного ТОВ «ФК «АКТИВ» майна за даними бухгалтерського обліку згідно ч. 9 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Брайка Станіслава Анатолійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.08.2017 року у справі № 910/22041/15 до провадження своєю ухвалою від 03.11.2017 року.

Протоколом автоматичної зміни колегії суддів від 14.11.2017 року, у зв'язку з участю судді Гаврилюка О.М., у первинному кваліфікаційному оцінюванні 16.11.2017, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/22041/15 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Майданевич А.Г., Разіна Т.І.

Київський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Брайка Станіслава Анатолійовича до провадження у складі ноіої колегії головуючого судді Суліма В.В., суддів: Майданевича А.Г., Разіної Т.І., своєю ухвалою від 15.11.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2017 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

30.11.2017 року в судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу місцевого господарського суду скасувати.

Представники відповідача та ДВС у судове засідання 30.11.2017 року не з'явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується зокрема, надсиланням ухвали від 16.11.2017 року на відповідні адреси.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 102 ГПК України строк для перегляду ухвали місцевого господарського суду, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали Господарського суду Київської області в апеляційному порядку за відсутності представників відповідача та ДВС, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 10.08.2017 року підлягає скасуванню , а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Брайка Станіслава Анатолійовича - задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації - Паламарчук Віталія Віталійовича звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "Актив-Гарант" про стягнення 59199 847,43 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2015 року у справі № 910/22041/15 позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" задоволено повністю.

11.11.2015 року на виконання вищевказаного рішення було видано відповідні накази.

Частиною 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що скарги на дії чи бездіяльність Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником, або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до статей 4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

У силу ст. 124 Конституції України та ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби, та регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст. 19 названого Закону, сторони виконавчого провадження мають право, між іншим, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" (далі - постанова № 14) визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

Відповідно до п. 2 постанови № 14 стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції.

Скарга позивача була мотивована тим, що органом виконання судових рішень не вжито всіх, передбачених законом заходів щодо примусового виконання наказу суду від 11.11.2015 року у даній справі, що призвело до винесення незаконної, на думку скаржника, постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.03.2017 року, оскільки державним виконавцем не здійснено вихід за місцем реєстрації боржника, не перевірено майнового стану боржника, не вчинено дій щодо розшуку майна, на яке можливо було звернути стягнення, не направлено запитів до всіх органів державної влади, які відповідно до законодавства володіють відповідною інформацією.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2016 року Публічне акціонерне товариство "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації - Паламарчука Віталія Віталійовича звернулось до Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою № 04-11/2257 від 14.07.2016 року про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 11.11.2015 року у справі № 910/22041/15.

Згідно ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній станом на дату відкриття виконавчого провадження) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції чинній станом на дату відкриття виконавчого провадження).

01.08.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанською А.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51802040 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 11.11.2016 року №910/22041/15.

Так, в межах виконавчих проваджень №51802040 здійснено наступні заходи примусового виконання рішень.

24.12.2015 року державним виконавцем, на підставі статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №49722979, копії якої направлено сторонам та до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України та до Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України.

Згідно відповіді № від 25.12.2015р. Державної фіскальної служби України на запит державного виконавця встановлено, що у боржника наявні відкриті рахунки у банківських установах

Враховуючи вищевикладене 12.01.2016р. державним виконавцем, на підставі статтею 11, 52 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про арешт коштів боржника, копії якої направлено до банківських установ до виконання.

Супровідними листами №20-2-220/3 від 06.06.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанською А.Л. направлено платіжні вимоги для виконання АТ "Фортуна банк", ПАТ КБ "Євробанк", ПАТ "Діамантбанк", ПАТ "Кредобанк", які повертались без виконання у зв'язку із відсутністю коштів на рахунках боржника.

17.06.2016 року на депозитний рахунок Відділу надійшли кошти в розмірі 54,53 грн та 2 612,31 грн

Згідно розпорядження №49722979/3 від 02.07.2016 року кошти в сумі 2400,16 перераховано на реквізити стягувача, а в сумі 266,68 перераховано як виконавчий збір.

05.10.2016 року набрав законної сили Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ, відповідно до п. п. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень якого рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Таким чином, до вказаних правовідносин застосовуються також норми Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ.

Так, відповідно до норм ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року), виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Також слід зазначити, що відповідно до ч. 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, перевірка майнового стану боржника щодо виявлення його рахунків проводиться державним виконавцем кожні два тижні, а не одноразово.

Також ст. 52 зазначеного Закону встановлені особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи-підприємця. Зокрема, виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Згідно з пунктом 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

24.01.2017 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанська А.Л. здійснила запит №24610368 до Державної фіскальної служби України з метою отримання інформації про номери рахунків, відкритих боржником у фінансових установах, на який отримано відповідь № від 02.02.2017 року.

Супровідними листами №20-2-220/3 від 06.06.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанською А.Л. направлено платіжні вимоги для виконання ПАТ "Діамантбанк", ПАТ "Кредобанк".

Згідно зі ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

07.02.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанською А.Л. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, копії якої направлено сторонам та до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України та до Департаменту превентивної діяльності Національної поліції України.

В межах виконавчого провадження №51802040 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанською А.Л. направлено запити до Територіального управління Держгірпромнагляду України по Київській області та по м. Києву, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Регіонального територіального сервісного центру МВС в м. Києві, Державної інспекції сільського господарства в м. Києві, Державної служби України з питань праці

Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 24.11.2016 року боржник, серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів відсутні.

Згідно листа Головного управління Держпраці у Київській області від 22.11.2016 року №11/12307 майно у боржника відсутнє.

Згідно даних АІС та НАІС ДДАІ м. Києва станом на 30.04.2016 року транспортних засобів за боржником не зареєстровано.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта нерухоме майно за боржником не зареєстровано.

27.03.2017 року головним державним виконавцем, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв'язку з відсутністю у боржника коштів та майна, на які може бути звернено стягнення.

Проте, в матеріалах виконавчого провадження відсутня інформація про направлення запитів з метою отримання відомостей про зареєстроване майно, зокрема до Центру державного земельного кадастру з метою отримання інформації про наявність зареєстрованих за боржником земельних ділянок на всій території України; Інспекції державного технічного нагляду щодо виявлення наявності сільськогосподарської, будівельної та самохідної техніки; Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті щодо зареєстрованих морських чи річкових суден; Державної авіаційної служби України щодо реєстрації повітряних суден; Національного депозитарію України щодо належних боржнику цінних паперів, тощо.

Тобто, зокрема, відсутні дані, що стосується права власності на транспортні засоби і в тому числі і великовантажні та інші технологічні засоби та сільхоз техніка, земельні ділянки (в тому числі по місцю реєстрації юридичної особи), морський, річковий та повітряний транспорт, цінні папери тощо. Також відсутня інформація про здійснення виходу за місцем реєстрації боржника для встановлення майна на яке можливо звернути стягнення.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з твердженням скаржника, що головним державним виконавцем не були направлено запити до всіх органів державної влади, які відповідно до чинного законодавства володіють інформацією з приводу зареєстрованого на праві власності майна, не отримано відповідей по всіх направлених запитах.

Крім того, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що головним державним виконавцем не направлено вимогу керівнику боржника із зобов'язанням надати відомості щодо належного ТОВ «ФК «АКТИВ» майна за даними бухгалтерського обліку згідно ч. 9 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 05.10.2016 року).

Тобто, постанова державного виконавця Департаменту ДВС є передчасною та винесена з порушенням вимог Закону.

Таким чином, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до винесення незаконної та необґрунтованої ухвали.

Вищевикладені обставини справи підтверджують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування ухвали суду, а тому приймаються судом, як належні.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для скасування чи зміни рішення, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, ухвала Господарського суду міста Києва від 10.08.2017 року у справі №910/22041/15 підлягає скасуванню, з підстав неповного з'ясування обставин справи (ч.1 п. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України) а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Брайка Станіслава Анатолійовича - задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції, покладаються: при відмові в позові - на позивача.

Судові витати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта, а при задоволенні апеляційної скарги - на іншу сторону.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Брайка Станіслава Анатолійовича - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.08.2017 року у справі №910/22041/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Паламарчука Віталія Віталійовича на бездіяльність та дії Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 910/22041/15 - задовольнити.

- визнати неправомірною бездіяльність Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. по вжиттю заходів з розшуку майна по виконавчому провадженню №51802040;

- визнати незаконною та скасувати постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанської А.Л. про повернення виконавчого документа стувачеві від 27.03.2017 року по виконавчому провадженню №51802040;

- зобов'язати Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Думанську А.Л. винести постанову про відновлення виконавчого провадження №51802040.

3. Стягнути з відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" (04052, м. Кив, вулю. Тургенєвська 52/58, ) 1600,00 грн (одна тисяча шістсот гривен 00 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №910/22041/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

Т.І. Разіна