РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017Справа №910/13187/17

За позовом Акціонерного товариства «Генералі Страхова Компанія»

до 1) Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоград-Волинські Шляхи»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Церсаніт Інвест»

про стягнення 280 324,15 грн.

Головуючий суддя Демидов В.О.

Судді Грєхова О.А.

Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача-1 - не з'явився;

від відповідача-2 - Волобуєва Т.М. (дов. №01.08.2017);

Климець Т.І. (дов. від 01.08.2017);

від третьої особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

08.08.2017 Акціонерне товариство «Генералі Страхова Компанія» звернулось до господарського суду міста Києва із позовом в якому просить:

- стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь Акціонерного товариства «Генералі Страхова Компанія» страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоград-Волинські Шляхи» на користь Акціонерного товариства «Генералі Страхова Компанія» страхове відшкодування у розмірі 230 324,15 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.08.2017 порушено провадження у справі №910/13187/17, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Церсаніт Інвест», розгляд справи призначено на 22.08.2017.

22.08.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

22.08.2017 відповідач-1 через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову до нього, посилаючись на те, що він виплатив потерпілому ТОВ «Церсаніт Інвест» страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.08.2017, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 06.09.2017, враховуючи неявку в судове засідання представників відповідача-2 та третьої особи, невиконання ними вимог ухвали суду від 09.08.2017, розгляд справи відкладено на 28.09.2017.

04.09.2017 відповідач-2 через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про направлення справи за територіальною підсудністю до господарського суду м. Житомира.

08.09.2017 через загальний відділ діловодства суду надійшов лист МТСБУ №7/2-28/21249 від 01.09.2017 щодо інформації відповідно до страхового полісу № АС/5694148.

28.09.2017 відповідач-2 через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

28.09.2017 відповідач-2 через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву про відшкодування шкоди в порядку суброгації, у якому просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

28.09.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення по справі, у яких зазначав, що оскільки відповідач-1 здійснив виплату страхового відшкодування ТОВ «Церсаніт Інвес» в межах ліміту відповідальності, у зв'язку із чим просив задовольнити позов лише в частині стягнення саме звідповідача-2 у розмірі 230 324,15 грн.

Розглянувши у судовому засідання клопотання відповідач-2 про направлення справи за територіальною підсудністю до господарського суду м. Житомира, суд відмовив у його задоволені, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 15 ГПК України справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 28.09.2017 у зв'язку із необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 10.10.2017.

04.10.2017 відповідач-2 через загальний відділ діловодства суду подав заяву про застосування строку позовної давності.

10.10.2017 представник позивача через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2017 призначено колегіальний розгляд справи №910/13187/17 та з метою визначення складу колегії суддів, відкладено розгляд справи.

За результатами автоматичного розподілу справи №910/13187/17 визначено склад колегії суддів для розгляду справи: головуючий суддя Демидов В.О., судді Грєхова О.А., Турчин С.О.

Ухвалою колегії суддів господарського суду м. Києва від 12.10.2017 у складі: головуючий суддя Демидов В.О., судді Грєхова О.А., Турчин С.О., прийнято справу №910/13187/17 до свого провадження, призначено розгляд справи на 14.11.2017.

19.10.2017 та 26.10.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

14.11.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.11.2017 враховуючи необхідність звернення до Новгород-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з судовим запитом, розгляд справи відкладено на 07.12.2017.

14.11.2017 господарський суд м. Києва звернувся до Новгород-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з судовим запитом про надання у строк до 04.12.2017 належним чином засвідчених копій матеріалів справи №285/3510/14-п (провадження №3/0285/1621/14) щодо притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

05.12.2017 від Новгород-Волинського міськрайонного суду Житомирської області через загальний відділ діловодства суду надійшли копії матеріалів справи №285/3510/14-п (провадження №3/0285/1621/14).

У судове засідання 07.12.2017 з'явилися представники відповідача-2, надали пояснення по справі.

Представники позивача, відповідача-1 та третьої особи у судове засідання 07.12.2017 не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 07.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

04.08.2014 о 13 год. 55 хв. по вул. Чижовецька, 4 в с. Чижівка Новоград-Волинського району Житомирської області водій при виконанні трудових обов'язків, а саме ОСОБА_7, керуючи автомобілем НОМЕР_1, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Новоград-Волинські Шляхи», не врахував дорожню обстановку під час виїзду із цеху, не дотримався інтервалу, внаслідок чого на території підприємства-контрагента здійснив зіткнення із ворітьми цеху майнового комплексу, що належить ТОВ «Церсаніт Інвест», чим останньому спричинено майнову шкоду.

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 вересня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказане майно (майновий комплекс), що належить ТОВ «Церсаніт Інвест», останнім застраховано у Акціонерного товариства «Генералі Страхова Компанія» згідно з полісом №KL/407/2013 та договором від 14.10.2014.

06.08.2014 відповідно до умов вказаного договору страхування ТОВ «Церсаніт Інвест» звернулося до позивача із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування.

Позивач, на підставі вказаної заяви, полісу, довідки про факт страхового випадку від 04.08.2014, протоколу огляду і дослідження будинку і встановлення стану майна від 08.08.2014, додатку до протоколу огляду майна від 08.08.2014, здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 38 879,91 польських злотих, що станом на 04.08.2016 згідно з офіційним курсом НБУ становило 280 324,15 грн., що підтверджується дебетовим авізо (випискою з банку) №002716 від 01.08.2017, з урахуванням виправлення до рішення від 25.07.2017.

Позивач звернувся до відповідача-2 з вимогою виплати страхового відшкодування, проте у відповідь відповідач-2 повідомив позивача, що відповідальність його працівника (водія) була застрахована у ПАТ «НСКА «Оранта» відповідно до полісу №АС/5694148, а тому позивач має право звернутися до вказаної страхової компанії до задоволення своїх вимог.

Полісом №АС/5694148 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом - 0 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., а з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоград-Волинські Шляхи» - 230 324,15 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Згідно ст. 257, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки, а за регресними зобов'язаннями, перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2013 у справі № 5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13 та від 27.01.2014 у справі № 910/3023/13, та постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв'язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків слід розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 02.11.2016 р. по справі № 6-1693цс16.

Матеріалами справи підтверджено, та сторони не заперечується, що ДТП сталося під час виконання ОСОБА_7 своїх трудових обов'язків в ТОВ «Новоград-Волинські Шляхи».

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до кошторисної вартості на проведення ремонтних робіт у зв'язку з пошкодженням воріт та стіни цеху по виробництву керамічної плитки 04.08.2014 №975-1 від 18.08.2014, загальна кошторисна вартість складає 129 542,00 грн.; відповідно до кошторисної вартості закупівлі матеріалу на проведення ремонтних робіт у зв'язку з пошкодженням воріт на стіни цеху по виробництву керамічної плитки 04.08.2014 №974-1 від 18.08.2014, загальна кошторисна вартість складає 255 361,00 грн.

Згідно з рахунком №76 від 07.08.2014 вартість металоконструкції склала 27 600,00 грн.,

Згідно з рахунком-фактурою №СФ-0356 від 01.09.2014, виставленого ТОВ «Комфорт Технік» ТОВ «Церсаніт Інвест», вартість воріт секційних, дверних елементів, коробки блочної, замка антипаника для дверей, гарнітури, демонтажу, монтажу секційних воріт, монтажу дверей у загальному розмірі становить 135 562,84 грн.

Відповідно до рахунку-фактури №СТ-0000032 від 02.09.2014, виставленого ТОВ «Комфорт Технік» ТОВ «Церсаніт Інвест», а також видаткової накладної №СТ-0000001 від 24.09.2014, вартість сендвіч-панелей у кількості 118,404 шт. склала 102 717,36 грн.

Згідно акту приймання виконаних будівельних робіт на ремонті роботи по відновленню стінового покриття із сандвіч-панелей за жовтень 2014 року становить 119 023,94 грн.

При цьому згідно довідки ТОВ «Церсаніт Інвест» №1134 від 20.10.2014 пошкоджений об'єкт під інвентарним номером С004 (в'їзні ворота №1) складається з наступних пошкоджених одиниць, балансова вартість яких на дату пошкодження 04.08.2014 складає: ворота промислові SPU 40 HORMANN 7500*4500 в кількості 1 шт. - 18 641,58 грн.; двері промислові D1A-01-09 D45-1 900*2000 з комплектуючими в кількості 1 шт. - 2 450,19 грн. Цех по виробництву керамічної плитки під інвентарним номером П0002 складається з наступних пошкоджених одиниць, балансова вартість яких на дату пошкодження 04.08.2014 складає: стіна зовнішня сандвіч панель ISOTHERM SCW 120LL1000 в пошкодженій кількості 122 кв.м. - 22 365,74 грн.; планка фасадна РЕ 0,45 ММ RR40 в пошкодженій кількості 60м/п - 4 192,76 грн.

Таким чином суми, зазначені у довідці ТОВ «Церсаніт Інвест» №1134 від 20.10.2014, відрізняються від сум, зазначених у кошторисній вартості на проведення ремонтних робіт у зв'язку з пошкодженням воріт та стіни цеху по виробництву керамічної плитки 04.08.2014 №975-1 від 18.08.2014.

Судом враховано, що відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Матеріали справи не містять належних доказів дотримання сторонами вимог ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому у матеріалах справи відсутні будь-які докази складання сторонами актів, які б підтверджували розмір завданих збитків, відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 38 879,91 польських злотих, що станом на 04.08.2016 згідно з офіційним курсом НБУ становило 280 324,15 грн., що підтверджується дебетовим авізо (випискою з банку) №002716 від 01.08.2017, з урахуванням виправлення до рішення від 25.07.2017.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., а з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новоград-Волинські Шляхи» - 230 324,15 грн.

Разом з тим, позивачем не наведено та не надано документів на підтвердження складових сум страхового відшкодування саме у розмірі 38 879,91 польських злотих, як і не надано доказів, які саме пошкодження майна покриває вказане страхове відшкодування, та з якого розрахунку виходив позивач при визначенні страхового відшкодування саме у цьому розмірі.

Згідно частини 17 ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Позивач належними засобами доказування відповідно до вимог чинного законодавства не довів розміру страхового відшкодування, яке має бути сплачено відповідачами, саме у сумі 280 324,15 грн., як і не довів складових цієї суми, не надав належних доказів оцінки пошкодженого майна саме у вказаному ним розмірі та не надав належних документів на підставі яких ним виплачено страхове відшкодування саме у цьому розмірі.

Таким чином позивачем належними та допустимими доказами не доведено розміру страхового відшкодування, заявленого до стягнення в розглядуваному позовові, а саме не представлено документи, на підставі яких була встановлена вартість пошкодженого майна, а за висновками суду, надані позивачем документи не є належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами розміру страхового відшкодування та містять суперечливі дані стосовно вартості пошкодженого майна.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено розміру страхового відшкодування, позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

При цьому, суд зазначає, що відповідно п. 2.3 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч. 1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Також не підлягає задоволенню заява відповідача-2 про застосування строків позовної давності, оскільки ДТП сталося 04.08.2014, а позивач звернувся до суду з цим позовом 04.08.2017 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відмовою в позові, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складене та підписане 11.12.2017.

Головуючий суддя В.О. Демидов

Судді О.А. Грєхова

С.О. Турчин