ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017р. Справа № 910/15378/17

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Горецької З.В. за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Укрпошта в особі Львівської дирекції Публічного акціонерного товариства Укрпошта, м. Львів,

про: стягнення в розмірі 25 555,66 грн.

у справі № 910/15378/17

за зустрічним позовом: Публічного акціонерного товариства Укрпошта в особі Львівської дирекції Публічного акціонерного товариства Укрпошта, м. Львів,

до відповідача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів,

про визнання за ПАТ" Укрпошта" право на оренду за 1 грн., в рік та визнання договору оренди в частині розміру орендної плати частково недійсним.

Представники сторін:

від позивача за первісним: ОСОБА_1-представник (2302вих-1659 від 03.04.17р.)

від відповідача за первісним: ОСОБА_2- представник (довіреність № 21/ДД-012/22 від 23.10.17р.)

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва подано позовну заяву Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Публічного акціонерного товариства Укрпошта про стягнення в розмірі 25 555,66 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2017 р. провадження порушено провадження та призначено справу до розгляду на 05.10.17р.

17.10.17р. на адресу Господарського суду міста Києва від публічного акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Львівської дирекції ПАТ "Укрпошта" надійшло клопотання про передачу справи за територіальної підсудністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2017 р. матеріали справи № 910/15378/17 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Судом встановлено, що відповідачем у справі № 910/15378/17 є Публічне акціонерне товариство Укрпошта в особі Львівської дирекції ПАТУкрпошта, місцезнаходження якої, відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, є: 79000, м. Львів, вул. Словацького, 1.

Ухвалою суду від 10.11.17р. справу справу № 910/15378/17 справу прийнято до розгляду та призначено на 04.12.17р.

В судове засідання 04.12.17р. позивач за первісним позовом явку повноважного представника забезпечив, позовні позовні вимоги за первісним позовом підтримує та просить позов задоволити, у задоволенні зустрічного позову просить відмовити з підстав наведених у відзиві.

04.12.17р. за вх. № 41028/17 в канцелярію Господарського суду позивачем за первісним позовом подано відзив на заперечення та зустрічну позовну заяву.

Відповідач за первісним позовом явку повноважного представника в судове засідання забезпечив, підтримує зустрічний позов та просить відмовити у задоволенні первісного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

14.09.2015 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (надалі позивач) та Українським державним підприємством поштового зв»язку «Укрпошта», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» (надалі відповідач) укладено Договір оренди нежитлових приміщень №Л-9783-15 (надалі договір), згідно п.1.1 якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно нежитлові приміщення загальною площею 76,4 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Львів, вулиця Личаківська,119.

Договір укладено на термін з 14.09.2015 року до 13.09.2018 року (п.4.1 договору).

Цільове призначення об»єкта оренди, визначене в п.2.1 даного договору, а саме, об»єкт оренди буде використовуватися орендарем для відділення поштового зв»язку.

Жодною із сторін не заперечується той факт, що обєкт оренди був переданий орендарю в користування.

Згідно пунктів 5.1-5.4 ОСОБА_3, розмір орендної плати за обєкт оренди визначається відповідно до чинної на час укладення цього ОСОБА_3 розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 14.07.2015р. №4966 і складає: - 1080,29 грн. без ПДВ за перший місяць оренди терміном на 1 рік з дати укладення цього ОСОБА_3 оренди до 14.09.2016р. включно; - 3600,96 грн. без ПДВ з 15.09.2016р. до закінчення терміну дії цього ОСОБА_3. Розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік). Орендна плата за кожний наступний місяць визначається коригуванням орендної плати за попередній місяць щодо індексу інфляції за попередній місяць. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Орендну плату орендар сплачує не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця.

Як зазначено в позовній заяві та вбачається із довідки УКВ №4-2302-315 від 17.03.2017р., ПАТ Укрпошта за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року жодного разу не сплатила обумовлено в договорі орендну плату, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 25555,66 грн., котру позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача.

Станом на момент винесення рішення у справі докази сплати суми боргу з орендної плати за спірний період в матеріалах відсутні.

Натомість, ПАТ Укрпошта вважає, що не повинна сплачувати кошти в обумовленому в ОСОБА_3 розмірі, оскільки відповідно до ст.12 Закону України Про поштовий звязок, ч.2 ст.19 Закону України Про оренду державного та комунального майна, ст.30 Закону України Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні, ст.6 Закону України Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів та п.10 ОСОБА_3 розрахунку, порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постаново Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.2015р. наділена правом на сплату орендної плати в розмірі 1 гривня в рік. Так як УКВ їхнє право на сплату вказаної орендної плати не визнає, ПАТ Укрпошта заявила зустрічний позов в котрому просить в судовому порядку визнати за нею відповідне право, а також визнати недійсним п.5.1 ОСОБА_3 в частині орендної плати, що перевищує 1 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Згідно ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 14.09.2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди нерухомого майна №Л-9783-15.

Так, нормами статті 759 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 283 ГК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Розмір орендної плати згідно п.5.1 та п.5.2 ОСОБА_3 визначається відповідно до чинної на час укладення договору ОСОБА_3 розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м.Львова, затвердженої Ухвалами міської ради від 07.06.2007 року №897 та від 14.07.2015 року №4966 і складає

- - 1080,29 грн. без ПДВ за перший місяць оренди терміном на 1 рік з дати укладення цього ОСОБА_3 оренди до 14.09.2016р. включно;

- - 3600,96 грн. без ПДВ з 15.09.2016р. до закінчення терміну дії цього ОСОБА_3. І підлягає індексації за відповідний період.

Статтею 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно зі ст. 10 Закону України Про оренду державного та комунального майна, однією із істотних умов договору оренди є сплата орендних платежів з урахуванням індексу інфляції.

Частинами 1 та 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна " передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 18 Закону України Про оренду державного та комунального майна, орендар зобовязаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно довідки про заборгованість вбачається, що заявлена до стягнення заборгованість виникла за період з 01.09.2016 року по 01.02.2017 року.

З приводу твердження ПАТ Укрпошта про безпідставність нарахування орендної плати в заявленому розмірі, оскільки згідно положень чинного законодавства України вона має право на сплату орендної плати в розмірі 1 грн. в рік, то суд зазначає наступне.

За змістом ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ч.3 ст.653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

У статті 653 ЦК України спеціально розмежовано поняття зміна договору та зміна зобов'язання, що випливає з договору: якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно ст. 21 Закону України Про оренду державного та комунального майна розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Верховний Суд України в постанові №916/1689/15 від 29.03.2017р. висловив обовязкову до застосування правову позицію про те, що аналіз наведених вище норм права та приписів частини другої статті 21 Закону України Про оренду державного та комунального майна дає підстави для висновку, що до моменту внесення змін до договору оренди орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату у розмірі, передбаченому чинним договором оренди.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ Укрпошта листами №22-07-02 від 19.10.2016р. та №22-07-03 від 18.11.2016р. зверталося до УКВ із проханням внести зміни в п.5.1 ОСОБА_3 в якому визначити розмір орендної плати 1 грн. в рік. Водночас УКВ в добровільному порядку відмовилося вносити відповідні зміни до ОСОБА_3.

Як встановлено судом, після відмови УКВ від внесення змін до спірного ОСОБА_3, ПАТ Укрпошта не зверталася до суду із вимогою внести відповідні зміни в судовому порядку. Відтак, станом на момент прийняття рішення в даній справі, п.5.1 ОСОБА_3 є чинним в редакції, якій сторони обумовили при його укладенні.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність змін до п.5.1 ОСОБА_3, ПАТ Укрпошта зобовязана сплачувати орендну плату у розмірі, передбаченому чинним договором оренди.

Суд зазначає, що доводи ПАТ Укрпошта про наявність в неї законодавчо встановленого права на оренду в розмірі 1 грн. в рік можуть слугувати лише підставою для внесення змін в договір в судовому порядку. Однак, до моменту внесення таких змін, ці доводи не можуть слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення орендної плати, оскільки згідно імперативних приписів ст.632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Враховуючи те, що за спірний період Договір було виконано і відповідач (за первісним позовом) користувався приміщеннями, тому відсутні правові підстави для зміни ціни після користування.

Таким чином, первісні позовні вимоги є обгрунтованими протее підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що невірними є розрахунки Позивача заборгованості з орендної плати за період з 01.09.2016 р. по 01.02.2017 р., оскільки розрахунки Позивачем проведені з порушенням умов п.5.3 ОСОБА_3 оренди, відповідно до яких, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається коригуванням орендної плати за попередній місяць щодо індексу інфляції за попередній місяць. Позивачем ж при розрахунку розміру орендної плати за кожен наступний місяць застосовувався розмір орендної плати за попередній місяць, проте, з коригуванням на індекс інфляції не за попередній місяць, а за поточний місяць.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши правильність проведеного розрахунку заявленої до стягнення орендної плати за період з 01.09.2016р. по 01.02.2017 р. суд зазначає, що розмір орендної плати, розрахованої згідно умов ОСОБА_3, за вказаний період складає 25 094,61грн.

З приводу зустрічних позовних вимог, то суд зазначає наступне.

Публічне акціонерне товариство Укрпошта просить визнати за ним право користування орендованим приміщенням згідно ОСОБА_3 оренди №Л-9783-15 від 14.09.2015р. розмір орендної плати за яке має становити 1 грн. в рік та визнати недійсним п.5.1 ОСОБА_3 оренди в частині орендної плати, що перевищує 1 грн.

Статтею 15 ЦК України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї норми передбачені способи захисту прав та інтересів, зокрема, визнання права.

Як зазначив Верховний Суд України в листі від 01.04.2014р. Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

В даній справі відсутні правові підстави для подання та відповідно і задоволення позову про визнання за ПАТ Укрпошта права, оскільки за відсутності в укладеному між сторонами ОСОБА_3 положення про те, що розмір орендної плати становить 1 грн. в рік, дії УКВ, які спрямовані на отримання орендної плати, яка обумовлена договором не можуть свідчити про невизнання чи оспорювання права позивача (за зустрічним позовом) на оренду в розмірі 1 грн.

Крім цього, вимога про визнання права без предявлення вимоги про внесення змін до договору не є такою, що спрямована на захист порушеного права ПАТ Укрпошта в частині нарахування орендної плати, так як розмір орендної плати визначається в договорі і право на оренду в певному розмірі грунтується на умовах цього договору. Враховуючи зазначене вказана вимога не може бути задоволена.

З приводу вимоги про визнання недійсним п.5.1 ОСОБА_3 оренди №Л-9783-15 від 14.09.2015р. в частині орендної плати, що перевищує 1 грн., то така вимога теж задоволенню не підлягає у звязку із обранням позивачем (за зустрічним позовом) неналежного способу захисту.

Так, як зазначив Верховний Суд України в листі від 01.04.2014р. Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним як спосіб захисту цивільних прав і цивільних інтересів застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину з порушенням умов необхідних для чинності правочину (ст. 203 ЦК). Його застосування регулюється ст. ст. 215 - 236 ЦК. Метою звернення до суду з таким позовом є застосування наслідків його недійсності (реституції), відшкодування збитків або моральної шкоди у випадках, коли її відшкодування передбачено законом.

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ Укрпошта шляхом предявлення вимоги про визнання недійсним п. 5.1 договору в частині орендної плати, що перевищує 1 грн намагається внести зміни в цей договір та встановити розмір орендної плати - 1 грн. Суд звертає увагу позивача за зустрічним позовом, що матеріально-правові підстави та порядок внесення змін в договір оренди передбачені в ст.ст. 651, 652 ЦК України, ст. 188 ГК України та ст. 21 Закону України Про оренду державного та комунального майна. Вказаними статтями передбачено і спосіб такого внесення. Таким чином, законодавством не передбачено можливості та матеріально-правових підстав для внесення змін у договір шляхом використання правового механізму, встановленого ст.ст. 203, 215 та 216 ЦК України.

З огляду на викладене, зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Належних доказів наявності передбачених законом чи договором підстав для звільнення відповідача від відповідальності суду не надано.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач позовні вимоги не спростував, та не подав доказів погашення боргу, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» про стягнення 25 555,66 грн. є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задоволити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Укрпошта (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22; ) в особі Львівської дирекції Публічного акціонерного товариства Укрпошта (79000, м. Львів, вул. Словацького, 1; ) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15; ) 25 094,61 грн. боргу та 1571,13 грн. судового збору.

3. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2017 р.

Суддя Горецька З. В.