ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.12.2017 Справа № 905/2488/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна", м. Запоріжжя

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод", м. Маріуполь

про стягнення 68824,25грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна", м. Запоріжжя, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод", м. Маріуполь про стягнення 68824,25грн., в тому числі сума основного боргу у розмірі 59138,40 грн., пеня у сумі 3855,82грн., 3% річних у розмірі 1135,46 грн., суму інфляції у розмірі 4694,57грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №15000027 від 01.01.2015 в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою від 31.10.2017 господарського суду Донецької області порушено провадження по справі №905/2488/17.

20.11.2017 від позивача надійшла заява №1488 від 17.11.2017 про проведення судового засідання без участі представника позивача. Суд задовольняє клопотання позивача.

01.12.2017 від відповідача надійшло клопотання від 29.11.2017, в якому останній зазначив, що відповідач не може виконати вимоги ухвали суду, оскільки докази які стосується даної справи перебувають на неконтрольованій українській владі території. У звязку з чим, просить суд відкласти розгляд справи, у разі спливу процесуальних строків розгляду справи продовжити строки розгляду справи на 15 днів.

Пунктом 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції встановлено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розгляд справи відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

01.01.2015 між Публічним акціонерним товариством "Єнакіївський металургійний завод" (покупець, організаційно-правова форма була змінена на Приватне акціонерне товариство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна" (постачальник) укладено договір поставки №15000027 (договір), за умовами якого постачальник зобовязується передати, а покупець прийняти та оплатити продукцію (далі-товар) на умовах, передбачених Договором (п.1.1. договору).

Відповідно до п.2.1. договору кількість, номенклатура, виробник та рік випуску Товару зазначаються у Специфікаціях до Договору, які є невідємною його частиною (далі-Специфікації).

Поставка товару здійснюється видами транспорту вказаному у Специфікаціях (п.3.1. договору).

Строки поставки товару, при необхідності вантажоотримувач та вантожевідправник товару вказується в Специфікаціях (п.3.3. договору).

Згідно з п.п.4.1.-4.3. договору поставка товару здійснюється за цінами, які визначені згідно з умовами поставки, зазначені в Специфікаціях та включають до себе всі податки та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковка, манкіровка та інші витрати постачальника повязані з поставкою товару.

Ціна на товар може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін в договір, якщо інше не вказано у Специфікаціях. Зміна ціни після оплати товару не допускається.

Загальна сума договору визначається як сумарна вартість товару, поставка якого здійснюється згідно доданих до нього Специфікацій.

Відповідно до 5.2. договору оплата за поставлений товар буде здійснюватися протягом тридцяти календарних днів з моменту поставки товару та надання Покупцю документів, вказаних в п.6.4. Договору , якщо інше не вказано в Специфікаціях.

Сторонами були підписані Специфікації №6 та №7 до договору, відповідно до яких строк оплати поставленого товару: 100% протягом 60 календарних днів за фактом поставки ТМЦ. Датою поставки вважається дата прибуття товару в пункт призначення з відміткою в транспортних документах. У разі зміни на дату відвантаження курсу валюти (відносно якої робилось формування ціни) більш ніж на +/- 3%, кінцева ціна розраховується за формою: Ц1=Ц2*К1/К2) де Ц1- ціна на дату відвантаження UAН; Ц2 ціна на дату формування, UAН; К1 курс НБУ на дату відвантаження; К2 курс НБУ на дату формування. Перерахунок та фіксація цін здійснюється на дату відвантаження з обовязковим зазначенням курсу НБУ в витратних документах.

Відповідно до п.п.10.4.-10.5. договору, договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами, але не раніше виконання вимог установчих документів Сторін про необхідність надання згоди на його укладення органами управління Сторін, які мають відповідні повноваження.

Договір діє до 31 грудня 2016 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання прийнятих та себе зобовязань.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Специфікацій №№6,7 до договору поставки постачальником поставлений покупцю товар, що підтверджується видатковими накладними №2209 від 28.12.2016 на суму 44469,41грн., №2210 від 28.12.2016 на суму 14668,99грн.

Зазначені видаткові накладні підписані та скріплені печатками підприємств.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку, видаткова накладна є первинним обліковим документом в розумінні вищезазначеного Закону та підписання покупцем видаткової накладної підтверджує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, а тому є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриману продукцію.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 59138,40грн., пені у сумі 3855,82грн., інфляції у розмірі 4694,57грн. та 3% річних у розмірі 1135,46грн. за невиконання зобовязань за Договором поставки №15000027 від 01.01.2015 в частині оплати за поставлений товар.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно Специфікацій №6 та №7 до договору строк оплати поставленого товару - 100% протягом 60 календарних днів за фактом поставки ТМЦ, отже враховуючи, що поставка товару була здійснена 28.12.2016, строк її оплати до 26.02.2017 (включно).

Матеріалами справи доведений факт отримання відповідачем товару та не сплати за поставлений товар відповідно до накладних у встановлені договором терміни.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 59138,40грн. підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми пені у розмірі 3855,82грн. за період з 28.03.2017 по 07.09.2017, 3% річних в розмірі 1135,46грн. за період з 26.02.2017 по 24.10.2017 та інфляційних витрат у розмірі 4694,57грн. за період з березня по вересень 2017року суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є вид неустойки, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Також, відповідно до приписів Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.7.2. договору у разі порушення більш ніж на 30 календарних дні строк оплати поставленого товару, покупець сплачує пеню у розмірі 0,04% від вартості поставленого товару за кожний день прострочки, але не більше подвійної ставки НБУ, яка діяла у відповідний період.

Так, позивачем на підставі п.7.2. договору нарахована пеня у сумі 3855,82грн. за період з 28.03.2017 по 07.09.2017.

Дослідивши розрахунок суми пені судом встановлено порушення позивачем вимог п.6 ст.232 Господарського кодексу України, згідно якого період часу, за який нараховується пеня не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане.

З огляду на що, задоволенню підлягає пеня у розмірі 3595,61грн., нарахована за період з 28.03.2017 (дата зазначена позивачем) по 26.08.2017 (6 місяців від 27.02.2017 - перший день прострочення зобовязання).

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що вірний період нарахування 3% річних з 27.02.2017 по 24.10.2017.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, суд дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині та стягнення з відповідача: 3% річних в розмірі 1135,46грн. за період з 27.02.2017 по 24.10.2017 та інфляційних витрат у розмірі 4694,57грн. за період з березня по вересень 2017 року.

У задоволенні клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи суд відмовляє з огляду на те, що справа №905/2488/17 надійшла до суду 31.10.2017, строк розгляду справи закінчується 31.12.2017. Розгляд справи відкладався та з урахуванням того, що в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд не вбачає підстав для продовження строку вирішення спору.

У відповідності до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача оскільки з його вини виник спір.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна", м. Запоріжжя до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод", м. Маріуполь про стягнення 68824,25грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Єнакіївський металургійний завод" (87504, Донецької області, м. Маріуполь, пр. Ілліча, буд.54, блок 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄПК Україна" (69014, м. Запоріжжя, вул. О. Поради, 52; ) суму основного боргу у розмірі 59138,40 грн., пеню у сумі 3595,61грн., 3% річних у розмірі 1135,46 грн., суму інфляції у розмірі 4694,57грн., судовий збір у розмірі 1600,00грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде складено та підписано протягом 5 днів. Повний текст рішення підписаний 08.12.2017.

Суддя Г.Є. Курило