РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2017Справа №910/19596/17

За позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» Кашута Дмитра Євгеновича

до Фізичної особи підприємця Роскіної Діани Геннадіївни

про стягнення 1 970,36 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Павлюк А.А. - представник за довіреністю № 63 від 29.08.17

від відповідача не з'явився

В судовому засіданні 13.12.2017 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» Кашута Дмитра Євгеновича» до Фізичної особи підприємця Роскіної Діани Геннадіївни про стягнення 1 970,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.09.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежилих приміщень, за умовами якого банк як орендодавець передав відповідачу як орендарю у строкове платне користування частину нежилих приміщень, загальною площею 24,0 кв.м., що розташовані на другому поверсі будівлі за адресою: м. Київ,вул.. Предславинська, 11. За доводами позивача, відповідачем в порушення взятого на себе зобов'язання не оплачено у повному обсязі комунальні платежі за лютий-березень 2017 р.,у зв'язку з чим в останнього утворився боргу у сумі 1 970,36 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.11.2017 порушено провадження у справі № 910/19596/17 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 13.12.2017.

04.12.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення з додатками на виконання вимог ухвали суду.

У судове засідання, призначене на 13.12.2017, з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав та надав пояснення по суті спору.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 5404.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії" (AlimentariaSanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Таким чином, незважаючи на те, що відповідач не з'явився у судове засідання 13.12.2017 справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка даного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

30 вересня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» Кашута Дмитра Євгеновича (надалі - орендодавець/позивач) та Фізичною особою підприємцем Роскіною Діаною Геннадіївною (надалі - орендар/відповідач) було укладено договір оренди нежилих приміщень (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає в оренду, а орендар приймає на умовах оренди частину нежилих приміщень, загальною площею 24,0 кв.м., що розташовані на другому поверсі будівлі, за адресою: м. Київ, вул.. Предславинська, 11, позначених на плані Додатку № 2 до договору (далі - об'єкт оренди).

Згідно з п. 2.2. договору право на користування об'єктом оренди виникає у орендаря з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі, який підписується протягом трьох днів з моменту укладення цього договору.

Як вбачається із матеріалів справи, 30.09.2016 сторонами підписано та скріплено печатками, акт приймання-передачі, за яким орендодавець передав, а оренда прийняв у оплатне володіння та користування нерухоме майно, а саме: частину нежилих приміщень, загальною площею 24,0 кв.м., що розташовані на другому поверсі будівлі, за адресою: м.Київ, вул.. Предславинська, 11. Об'єкт оренди передається з системою теплопостачання, що включає прилади автоматики та обліку тепла, розетками та вимикачами світла. Електричне обладнання та проводка у робочому стані. Приміщення обладнане вхідними та міжкімнатними дверима, метало пластиковими вікнами, санвузлами.

Загальний розмір орендної плати за місяць за цим договором становить 3 960,00 грн, в т.ч. ПДВ. (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 3.4. договору експлуатаційні витрати орендодавця та вартість комунальних послуг (водопостачання, водовідведення, центральне опалення, електроенергія, тощо) не включається до орендної плати та відшкодовується орендарем орендодавцю окремо, відповідно до виставлених орендодавцем рахунків пропорційно займаній орендарем площі, у триденний строк з дня отримання орендарем таких рахунків, але не пізніше 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за місяцем оренди.

Рахунки на оплату орендної плати, експлуатаційних витрат та комунальних послуг надаються орендарю/його представнику під підпис на їх копіях із зазначенням прізвища та ініціалів особи, яка отримує такі рахунки. Неотримання орендарем рахунків від орендодавця не є підставою для звільнення від сплати орендної плати/інших платежів чи їх затримання (п. 3.5. договору).

Відповідно до п. 8.2. цей договір втрачає чинність 31.03.2017 року.

Як вбачається із матеріалів справи 31.03.2017 року сторонами підписано акт про повернення об'єкту оренди, за яким відповідач повернув об'єкт оренди позивачу.

За доводами позивача, відповідачем не у повному обсязі виконано зобов'язання щодо сплати комунальних платежів, у зв'язку з чим в останнього утворився борг за період лютий - березень 2017 р. у розмірі 1 970,36 грн.

Отже, спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання по сплаті комунальних платежів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи, зокрема: актом приймання-передачі від 30.09.2016 та актом про повернення об'єкту оренди від 31.03.2017, підтверджується факт передачі нерухомого майна в оренду, користування ним відповідачем у спірний період.

У матеріалах справи також наявні акти виконаних робіт щодо надання послуг оренди за період дії договору, а також рахунки-фактури, які виставлялися позивачем орендарю на відшкодування комунальних послуг, в тому числі послуг охорони. Так, за розрахунком позивача, що підтверджується матеріалами справи, відповідачем не оплачено послуги за лютий-березень 2017 року на загальну суму 1 970,36 грн, а саме: відшкодування електроенергії за лютий 2017 р. у сумі 226,69 грн; відшкодування електроенергії за березень 2017 р. у сумі 196,44 грн; відшкодування теплової енергії за лютий 2017 р. у сумі 606,80 грн; відшкодування теплової енергії за березень 2017 р. у сумі 460,43 грн; охорона за лютий 2017 р. у сумі 240,00 грн та охорона за березень 2017 р. у сумі 240,00 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи договору (п. 3.4.) строк виконання грошового зобов'язання відповідача по сплаті комунальних платежів за договором на момент розгляду справи настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони. Це стосується відповідача, який мав довести суду, що він зобов'язання за договором оренди виконав своєчасно та в повному обсязі, відповідно до їх умов.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за договором оренди у сумі 1 970,36 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Роскіної Діани Геннадіївни (04201, м. Київ, вул.. Майорова, буд. 7, кв. 257; ідентифікаційний номер ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ЕКСПОБАНК» (01054, м. Київ, вул.. Дмитрівська, буд. 18/24; ідентифікаційний код 09322299) заборгованість за договором оренди нежитлових приміщень від 30.09.2016 р. по комунальним платежам у розмірі 1 970 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят) грн 36 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.12.2017

Суддя Пукшин Л.Г.