ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.12.2017 Справа № 904/9983/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет", м. Дніпро

про стягнення 38 752,67 грн.

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №14-84 від 14 квітня 2017 року, головний юрисконсульт

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №26-30-41 від 13 січня 2017 року, провідний фахівець-юрисконсульт

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить стягнути з Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет" заборгованість у розмірі 38 752,67 грн., з яких:

- пеня у розмірі 31 386,81 грн.;

- 3 % річних у розмірі 1 998,46 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 5 367,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №1673/15-ТЕ(Т)-4 від 17.03.2015 в частині своєчасної оплати поставленого природного газу. У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання позивачем на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України нараховані три відсотки річних у сумі 1 998,46 грн. та інфляційні збитки у розмірі 5 367,40 грн.

На підставі пункту 7.2 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлений природний газ у розмірі 31 386,81 грн.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що остаточна оплата за спожитий природний газ за договором №1673/15-ТЕ(Т)-4 від 17.03.2015 здійснена в повному обсязі 22.06.2016, тобто на момент звернення позивачем з позовом до суду минуло більше року, у зв'язку з чим заявляє про сплив строку позовної давності щодо нарахування штрафних санкції, просить застосувати позовну давність до спірних відносин на підставі чого в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2017 порушено провадження у справі №904/9983/17, справу призначено до розгляду в засіданні на 14.12.2017.

У судовому засіданні14.12.2017 проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2015 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець) та Державним вищим навчальним закладом "Український державний хіміко-технологічний університет" (покупець) укладено договір №1673/15-ТЕ(Т)-4 купівлі-продажу природного газу, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Згідно п.1.2. договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Відповідно до п.2.1 договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 120 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів, у січні 25 тис.м3, у лютому 24 тис.м3, у березні 21 тис.м3, у квітні 7 тис.м3, у жовтні 5 тис.м3, у листопаді 17 тис.м3, у грудні 21 тис.м3.

Додатковою угодою №1 від 08.06.2015 викладено п.2.1 договору купівлі-продажу природного газу від 17.03.2015 №1673/15-ТЕ(Т)-4 у наступній редакції: продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 120 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів, у березні 50,036 тис.м3, у квітні 9,043 тис.м3, у жовтні 10 тис.м3, у листопаді 24 тис.м3, у грудні 26,921 тис.м3.

Продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця (пункт 3.1. договору).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця (пункт 3.3. договору).

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункт 3.4. договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом.

Згідно з пунктом 5.2. ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість.

До сплати за 1000 куб м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Додатковою угодою №2 від 13.11.2015 до договору купівлі-продажу природного газу від 17.03.2015 №1673/15-ТЕ(Т)-4 з 01.07.2015 пункт 5.2 викладено в наступній редакції: Ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 2 994,30 грн., в тому числі:

- тариф на транспортування природного газу магістральними трубопровадами - 281,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 56,20 грн., всього з ПДВ - 337,20 грн.;

- тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами - 382,50 грн. (в т.ч. вартість газу на виробничо-технологічні витрати та власні потреби, що враховано в структурі тарифу з транспортування природного газу розподільними трубопровадами, встановленого постановою НКРЕКП), крім того ПДВ - 20% - 76,50 грн., всього з ПДВ - 459,00 грн.;

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ -2% - 35,92 грн., крім того ПДВ - 20% - 7,18.. всього з ПДВ - 43,10 грн.

Ціна за 1000 куб. м. природного газу, як товару, становить 1795,83 грн., крім того ПДВ - 20% - 359,17 грн., всього з ПДВ - 2 155,00 грн.

До сплати за 100 куб.м. природного газу - 2 495,25 грн., крім того ПДВ - 20% - 499,05 грн., всього з ПДВ - 2 994,30 грн.

Додатковою угодою №4 від 13.11.2015 до договору купівлі-продажу природного газу від 17.03.2015 №1673/15-ТЕ(Т)-4 з 01.10.2015 пункт 5.2 викладено в наступній редакції: Ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 1 770,74 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування і розподіл природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 20%.

Крім того тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами 689,10 грн., крім того ПДВ 20% - 137,82 грн., всього з ПДВ 826,92 грн. В структурі тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами, затвердженого постановою НКРЕКП, враховано вартість газу на виробничо-технологічні витрати та власні потреби газорозподільного підприємства. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 2 495,25 грн., крім того ПДВ - 20% - 499,05 грн., всього з ПДВ 2 994,30 грн.

Згідно з пунктом 6.1. статті 6 Договору "Порядок та умови проведення розрахунків" оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2015 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1. розділу 11 договору).

Відповідно до умов договору за актами прийому-передачі газу у березні, квітні, листопаді та грудні 2015 року позивач здійснив на користь відповідача подачу та безперервне транспортування природного газу на загальну суму 176 877,12 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

- від 31 березня 2015 року за спожитий у березні 2015 року природний газ на суму 65 507,12 грн. (за природний газ 43 489,28 грн., транспортування природного газу 22 017,84 грн.);

- від 30 квітня 2015 року за спожитий у квітні 2015 року природний газ на суму 27 077,46 грн. (за природний газ 19 956,64 грн., транспортування природного газу 7 120,82 грн.);

- від 30 листопада 2015 року за спожитий у листопаді 2015 року природний газ на суму 39261,27 грн. (за природний газ 28 418,69 грн., транспортування природного газу 10 842,58 грн.);

- від 31 грудня 2015 року за спожитий у грудні 2015 року природний газ на суму 45 031,27 грн. (за природний газ 32 595,23 грн., транспортування природного газу 12 436,04 грн.);

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобовязується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Права та обовязки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

З огляду на положення підпункту 6.1. договору строк оплати спожитого природного газу є таким, що настав.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, розрахунок за поставлений природний газ:

за березень 2015 року здійснено 24.06.2015 на суму 265 507,12 грн. (платіжне доручення №581);

за квітень 2015 року здійснено 18.11.2015 на суму 27 077,46 грн. (платіжне доручення №1170);

за листопад 2015 здійснено 23.06.2016 на суму 39 261,27 грн. (платіжне доручення №382);

за грудень 2015 здійснено 23.06.2015 на суму 45 031,27 грн. (платіжне доручення №383).

Таким чином, за отриманий природний газ відповідач розрахувався повністю, однак з порушенням встановленого для оплати строку, що і стало підставою нарахування пені, штрафу, трьох відсотків річних, втрат від інфляції, та, відповідно, причиною спору.

У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання позивачем на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за загальний період прострочки з 15.04.2015 по 22.06.2016 у сумі 1 998,46 грн. та інфляційні збитки за прострочку оплати природного газу поставленого у березні та грудні 2015 року у загальному розмірі 5 367,40 грн.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою правильності здійснення розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних втрат порушень вимог чинного законодавства судом не виявлено, а отже вимоги про стягнення 3% річних та індексу інфляції підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заперечення відповідача про застосування до вимог про стягнення штрафних санкцій не приймається судом, з огляду на таке.

Пунктом 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Згідно з п.п. 3.4 та 4.3 цією постанови пленуму ВГСУ до вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України). До вимог про стягнення сум процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 названого Кодексу).

Оскільки загальний строк позовної давності на момент звернення з позовом до суду не настав, заява відповідача про застосування строку позовної давності судом відхиляється, а тому вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 1 998,46 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5 367,40 грн.

Окрім вимоги про стягнення втрат від інфляції та трьох відсотків річних позивач нарахував та просить стягнути пеню у сумі за загальний період прострочки з 15.04.2015 по 22.06.2016 у розмірі 31386,81 грн. (при цьому розрахунок здійснювався по кожному простроченому акту окремо).

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.2. договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідач, у відзиві на позов, заявляє про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 Цивільного кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

У той же час, пунктом 9.3. договору сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Таким чином, сторони у договорі збільшили строк позовної давності щодо нарахування неустойки до 5 років.

Відтак, позивач звернувся за захистом своїх прав (стягнення неустойки) в межах строку позовної давності, тому заява відповідача про застосування позовної давності судом відхиляється.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про правильність обчислення позивачем пені за прострочку виконання зобовязання, дотримання позивачем умов договору та чинного законодавства щодо нарахування пені.

Отже, вимога про стягнення пені у сумі 31 386,81 грн. заявлена правомірно та підлягає задоволенню.

Таким чином, є правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача: неустойки у розмірі 31 386,81 грн., 3% річних у сумі 1 998,46 грн. та втрат від інфляції у сумі 5 367,40 грн., а всього - 38 752,67 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 1 600,00 грн.

Керуючись статтями 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "Український державний хіміко-технологічний університет" (49005, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 8, ідентифікаційний код 02070758) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) пеню у розмірі 31 386,81 грн., 3% річних у сумі 1 998,46 грн., втрати від інфляції у сумі 5 367,40 грн., витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 1 600,00 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.12.2017

Суддя Н.М. Євстигнеєва