КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"07" грудня 2017 р. Справа №916/1450/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зеленіна В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Прокуратури Одеської області

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2017

у справі №916/1450/17 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури

до 1) Одеської обласної державної адміністрації

2) Білгород-Дністровської районної державної адміністрації

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Крафт»

про визнання незаконними розпоряджень, недійсним договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2017 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Прокуратура Одеської області звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вказана апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є 4 немайнові вимоги.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 1 січня 2017 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600 грн.

Законом України «Про судовий збір» визначено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Враховуючи наявність у даній справі позову з чотирма немайновими вимогами, за подання апеляційної скарги апелянт мав сплатити 7040 грн. = (1600 грн. х 4) х 110%.

Дослідивши апеляційну скаргу Прокуратури Одеської області, апеляційний господарський суд встановив, що до скарги не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому, скаржник у тексті апеляційної скарги, посилаючись на статтю 8 Закону України «Про судовий збір», просить відстрочити сплату судового збору. Необхідність відстрочення сплати судового збору апелянт обґрунтовує тим, що перерахування коштів здійснюється ГУ ДКСУ у Одеській області, у зв'язку з чим потрібен час для надання квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Слід зазначити, що дії суду при розгляді клопотання про відстрочення сплати судового збору повинні здійснюватись з дотриманням принципів рівності та збалансованості інтересів сторін. Господарському суду надано лише право, а не покладено обов`язок у будь-якому випадку задовольняти клопотання учасників судового процесу про відстрочення сплати ними судового збору. Тобто, вказана норма є суб'єктивною та застосовується лише у випадку, коли заявник надасть суду дійсно переконливі докази скрутного матеріального становища, яке перешкоджає йому вчинити необхідні дії по сплаті судового збору, а також докази того, що судовий збір дійсно може бути сплачений до ухвалення судового рішення по справі.

Розглянувши вказане клопотання та враховуючи всі обставини даної справи, зокрема, відсутність доказів на підтвердження обставин наведених скаржником в обґрунтування клопотання, що свідчило б про неможливість вчасно надати доказ про сплату судового збору, колегія суддів дійшла висновку, що наведені заявником обставини не мають характеру виключних та в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору слід відмовити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, скаржник у прохальній частині апеляційної скарги невірно зазначив дату оскаржуваного рішення, а саме - 03.10.2017, замість вірного - 13.10.2017.

Враховуючи вищезазначене, апеляційна скарга Прокуратури Одеської області на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2017 не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом.

З огляду на викладене, керуючись ст. 86, п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Прокуратурі Одеської області в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу Прокуратури Одеської області на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2017 у справі №916/1450/17 повернути скаржнику з доданими до неї матеріалами.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.І. Мартюк

В.О. Зеленін