ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Справа № 43/436

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Куровського С.В. - головуючого (доповідача),

суддів: Білошкап О.В., Поліщука В.Ю.,

за участю представників:

кредитора ОСОБА_2 (особисто),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу кредитора ОСОБА_2

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017

та ухвалу господарського суду міста Києва від 10.04.2017

у справі №43/436 господарського суду міста Києва

за заявою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі

м.Києва

до Закритого акціонерного товариства компанії "Укрінсклопром"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.04.2017 (суддя Яковенко А.В.): затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута Закритого акціонерного товариства компанії "Укрінсклопром". Вимоги кредиторів вважати погашеними у зв'язку з недостатністю майнових активів боржника. Ліквідовано банкрута - Закрите акціонерне товариство "Укрінсклопром", як юридичну особу в зв'язку з банкрутством. Провадження у справі № 43/436 припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 (колегія суддів у складі: А.А. Верховець, Б.О. Ткаченко, В.В.Куксов) ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі № 43/436 залишено без змін.

В касаційній скарзі кредитор ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 10.04.2017 та постанову суду апеляційної інстанції від 13.06.2017 повністю і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що оскаржувані судові рішення винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ст.ст. 34, 43 ГПК України, оскільки судами допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 ст. 4-1 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон про банкрутство).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2010 порушено провадження у справі № 43/436 про банкрутство Закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ) "Укрінсклопром" за заявою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва.

Постановою Господарського суду міста Києва від 21.01.2011р. ЗАТ Компанія "Укрінсклопром" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Оскільки, постанова про визнання ЗАТ Компанія "Укрінсклопром" банкрутом винесена 21.01.2011, то відповідно до пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" при розгляді даної справи застосовується Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції до 19.01.2013 року.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.01.2014 продовжено строк ліквідаційної процедури банкрута та повноважень арбітражного керуючого ще на два місяці, до 23.02.2014, затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс боржника (банкрута), провадження у справі №43/436 припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2014 ухвалу господарського суду міста Києва від 23.01.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.09.2014 постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2014 та ухвалу Господарського суду місті Києва від 23.01.2014 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2014 затверджено розмір оплати послуг арбітражного керуючого Куделі М.О.; провадження у справі №43/436 про банкрутство ЗАТ Компанії "Укрінсклопром" припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2015 ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015 постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2014. про припинення провадження у справі №43/436 скасовано, матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва.

За результатами нового розгляду ухвалою Господарський суд міста Києва від 10.04.2017 затверджено звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс банкрута, ліквідовано банкрута як юридичну особу.

10.03.2017 до Господарського суду міста Києва надійшов звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута.

Місцевий господарський суд, затверджуючи ліквідаційний баланс банкрута, виходив з того, що ліквідатором було здійснено всі дії у ліквідаційній процедурі, передбачені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", майнових активів, рухомого і нерухомого майна боржника не виявлено, кошти на рахунках боржника відсутні, а тому подальше провадження процедури ліквідації недоцільне.

Апеляційний господарський суд залишивши в силі ухвалу сулу першої інстанції, вказав, що місцевим господарським судом було повністю з'ясовано всі обставини справи та надано їм правильну юридичну оцінку, порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали не встановлено.

Проте такий висновок колегія суддів Вищого господарського суду України вважає передчасними з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута вже було предметом касаційного перегляду Вищого господарського суду України у постанові від 30.09.2014, в якій суд касаційної інстанції, направляючи справу на новий розгляд вказав на необхідність вжити дієвих заходів до розшуку майна та всіх майнових активів боржника з урахуванням його організаційного статусу - ЗАТ, в тому числі й об'єктів інтелектуальної власності, які мають матеріальну цінність, а також пошук акціонерів,

Однак, судами попередніх інстанцій вказівки суду касаційної інстанції не виконані в повному обсязі, висновок про фінансове становище боржника зроблено за відсутності первинної документації боржника, яка б давала можливість провести аналіз фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища боржника з виявленням як кредиторів, так і дебіторів боржника, а також його активів. Доводи про належність 85,5053% акцій боржника ТОВ "Компанія з управління активами "Співдружність" та ухилення останнього від надання відповідей на запити ліквідатора залишилися поза увагою судів попередніх інстанцій. Без реагування залишилися запити про установчі документи товариства та страховий фонд архіву технічної документації, оскільки станом на подання звіту ліквідатора управління поліції не надали відповідей стосовно проведення розшукових дій для встановлення місця знаходження матеріалів архіву технічної документації Державного інституту по проектуванню підприємств скляної промисловості "Південпромскло".

За таких обставин, колегія суддів вважає, що затверджуючи звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ЗАТ "Укрінсклопром", суди попередніх інстанцій, в порушення ст. 111-12 ГПК України, при новому розгляді справи після скасування попередніх судових рішень Вищим господарським судом України, не виконали вимоги Закону та вказівки суду касаційної інстанції, які є обов'язковими.

Крім того, встановивши, що в ліквідаційній процедурі були задоволені вимог першої черги вимог кредиторів, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство, суди попередніх інстанцій не перевірили правомірність такого задоволення з урахуванням вимог щодо заробітної плати та вихідної допомоги звільненим працівникам.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: показники виявленої ліквідаційної маси (дані її інвентаризації); відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів.

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Отже, законодавцем передбачено подання за наслідком проведеної ліквідаційної процедури повного звіту ліквідатора про всі дії, вчинені ліквідатором (або декількома ліквідаторами) в ході процедури ліквідації та перелік додатків до звіту ліквідатора, які подаються суду разом із зазначеним звітом та є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками всієї ліквідаційної процедури, яке проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів).

Так, за загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст.ст. 32- 34, 43, 82, 84 ГПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при розгляді справи.

Відповідно до ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2016 та ухвалу господарського суду міста Києва від 10.04.2017 не можна визнати такими, що відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону, тому вони підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду слід врахувати вище викладене та вказівки суду касаційної інстанції, повно та всебічно перевірити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу кредитора ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 та ухвалу господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі №43/436 скасувати.

Справу № 43/436 направити на новий розгляд до господарського суду м.Києва.

Головуючий Куровський С.В.

Судді Білошкап О.В.

Поліщук В.Ю.