ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017р. Справа № 914/1669/17

За позовом: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Укрпошта в особі Львівської дирекції Публічного акціонерного товариства Укрпошта, м. Львів

про стягнення заборгованості

за зустрічним позовом: Публічного акціонерного товариства Укрпошта в особі Львівської дирекції Публічного акціонерного товариства Укрпошта, м. Львів

до відповідача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

про визнання права на користування орендованими приміщеннями за 1 грн в рік та визнання договору оренди в частині орендної плати частково недійсним

Колегія суддів у складі:

Судді Манюка П.Т. головуючий,

Судді Горецької З.В.

Судді Іванчук С.В.

За участю секретаря Чорна І.Б.

Представники:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): ОСОБА_1 представник;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): ОСОБА_2 представник.

Зміст ст. 22 ГПК України представникам сторін, які зявилися в судове засідання, розяснено.

Розглядається справа за первісним позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до публічного акціонерного товариства Укрпошта в особі Львівської дирекції публічного акціонерного товариства Укрпошта про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства Укрпошта в особі Львівської дирекції публічного акціонерного товариства Укрпошта до Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання права на користування орендованими приміщеннями за 1 грн в рік та визнання договору оренди в частині орендної плати частково недійсним.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.08.2017 порушено провадження у справі та первісний позов призначено до розгляду в судовому засіданні на 30.10.2017. До початку розгляду справи по суті, до Господарського суду Львівської області надійшла зустрічна позовна заява публічного акціонерного товариства Укрпошта в особі Львівської дирекції публічного акціонерного товариства Укрпошта до Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання права на користування орендованими приміщеннями, розмір орендної плати за яке має становити 1 грн в рік та визнання договору оренди в частині орендної плати, що перевищує 1 грн недійсним (з урахуванням заяви від 25.10.2017 про уточнення позовних вимог), яка ухвалою суду від 13.09.2017 була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом.

Розгляд справи неодноразово відкладався, в судових засіданнях оголошувалася перерва.

Ухвалою суду від 30.10.2017 у справі № 914/1669/17 призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів. Ухвалою суду від 01.11.2017 справу № 914/1669/17 прийнято до розгляду у складі колегії: головуючий суддя Манюк П.Т., суддя Горецька З.В. та суддя Іванчук С.В., розгляд справи призначено на 06.12.2017.

Представник позивача за первісним позовом в судових засіданнях первісні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, усних та письмових поясненнях, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити з підстав наведених у відзиві.

Представник відповідача за первісним позовом в судових засіданнях первісні позовні вимоги заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, усних та письмових поясненнях, просить суд задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.

Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (надалі позивач) звернулося в господарський суд з позовом до публічного акціонерного товариства Укрпошта в особі Львівської дирекції публічного акціонерного товариства Укрпошта (надалі відповідач) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування первісних позовних вимог позивач вказує на те, що 14.09.2015 між сторонами у справі було укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № З-9801-15 (надалі договір), згідно з умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове, платне користування нерухоме майно приміщення загальною площею 130,1 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 251. Договір укладений на термін з 14.09.2015 до 13.09.2018 (п. 4.1. договору). Відповідно до п. 5.1 договору, розмір орендної плати за обєкт оренди визначається відповідно до чинної на час укладення цього договору ОСОБА_2 розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 14.07.2015 № 4966 і складає: - 1 686, 97 грн без ПДВ за перший місяць оренди терміном на 1 рік з дати укладення цього договору оренди до 14.09.2016 включно; - 5 623, 23 грн без ПДВ з 15.09.2016 до закінчення терміну дії цього договору.

Як стверджує позивач, відповідач умов договору в частині сплати орендних платежів не виконував, внаслідок чого, в останнього наявний борг у розмірі 55 055, 17 грн, стягнення якого і стало підставою для звернення позивача з первісним позовом до суду.

Відповідач щодо первісного позову заперечує, з огляду на це, подав зустрічну позовну заяву до Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання права на користування орендованими приміщеннями, розмір орендної плати за яке має становити 1 грн в рік та визнання договору оренди в частині орендної плати, що перевищує 1 грн недійсним.

Зустрічна позовна заява обгрунтовується тим, що ПАТ Укрпошта, як Національний оператор поштового звязку покликаний задовольняти основні інформаційні потреби населення щодо доставки засобів масової інформації, посилок, бандеролей, вручення пенсій та соціальних допомог населенню, приймання різного роду платежів, а також пересилання письмової кореспонденції. Відповідно до положень Закону України Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів засобам масової інформації у встановленому порядку передаються у безстрокову оренду приміщення загальнодержавної і комунальної власності, якими вони користуються для здійснення виробничої діяльності. Державні та комунальні телерадіоорганізації, редакції державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємства зв'язку, що їх розповсюджують, користуються орендою та послугами поштового, телеграфного і телефонного зв'язку в порядку та за тарифами, встановленими для бюджетних організацій. Водночас, відповідач вважає себе субєктом, на якого поширюється п. 10 ОСОБА_2 розрахунку, порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.2015 № 786, відповідно до якого розмір річної орендної плати за оренду нерухомого майна становить 1 гривню. Таким чином, як зазначає відповідач за первісним позовом, останній має право на сплату орендної плати у розмірі 1 гривня на рік, а тому заявлена до стягнення сума задоволенню не підлягає, а відповідно п. 5.1 договору в частині орендної плати, що перевищує 1 грн в рік слід визнати недійсним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що первісні позовні вимоги слід задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічних позовних - відмовити виходячи із таких мотивів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 759 ЦК України, що кореспондується зі статтею 283 ГК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 10.04.1992 № 2269-XII „Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Як встановлено судом, 14.09.2015 між сторонами у справі було укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № 3-9801-15, згідно з умовами якого позивач (орендодавець) на підставі ухвали Львівської міської ради від 21.11.2013 № 2923, ухвали Львівської міської ради від 20.11.2014 № 4052 передає, а відповідач (орендар) приймає в строкове, платне користування нерухоме майно (обєкт оренди), що знаходиться на балансі ЛКП Сигнівка. Обєктом оренди є приміщення загальною площею 130,1 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 251. Відповідно до п. 2.1 договору обєкт оренди орендар буде використовувати для відділення поштового звязку.

Договір укладений на термін з 14.09.2015 до 13.09.2018 (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, розмір орендної плати за обєкт оренди визначається відповідно до чинної на час укладення цього договору ОСОБА_2 розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 14.07.2015 № 4966 і складає: - 1 686, 97 грн без ПДВ за перший місяць оренди терміном на 1 рік з дати укладення цього договору оренди до 14.09.2016 включно; - 5 623, 23 грн без ПДВ з 15.09.2016 до закінчення терміну дії цього договору. Розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік). Орендна плата за кожний наступний місяць визначається коригуванням орендної плати за попередній місяць щодо індексу інфляції за попередній місяць. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендну плату орендар сплачує не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця (п.п. 5.2-5.4, п.5.6 договору).

Пунктом 5.5. договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається лише за згодою сторін або за рішенням суду.

Як зазначено в позовній заяві та вбачається із довідки про заборгованість відповідача від 26.05.2017 № 4-2302-630 за період з вересня 2016 року по квітень 2017 року, відповідач не сплатив обумовлену в договорі орендну плату, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 55 055,17 грн, яка є предметом розгляду за первісним позовом.

В матеріалах справи відсутні та сторонами не подані докази сплати суми боргу з орендної плати в розмірі 55 055, 17 грн.

В зустрічному позові публічне акціонерне товариство Укрпошта просить визнати за ним право на користування орендованими приміщеннями, розмір орендної плати за яке має становити 1 грн в рік та визнати договір оренди в частині орендної плати, що перевищує 1 грн недійсним

З приводу твердження ПАТ Укрпошта про безпідставність нарахування позивачем орендної плати в заявленому розмірі, оскільки згідно положень чинного законодавства України воно має право на сплату орендної плати в розмірі 1 грн в рік, то колегія зазначає таке.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно з ст. 630 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про оренду державного та комунального майна орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди.

За змістом ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

У статті 653 ЦК України спеціально розмежовано поняття зміна договору та зміна зобов'язання, що випливає з договору: якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно ст. 21 Закону України Про оренду державного та комунального майна розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Верховний Суд України в постанові від 29.03.2017 № 916/1689/15. висловив обовязкову до застосування правову позицію про те, що аналіз наведених вище норм права та приписів частини другої статті 21 Закону України Про оренду державного та комунального майна дає підстави для висновку, що до моменту внесення змін до договору оренди орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату у розмірі, передбаченому чинним договором оренди.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ Укрпошта листами від 19.10.2016 № 22-07-02 та від 18.11.2016 № 22-07-03 зверталося до орендодавця із проханням внести зміни в п. 5.1 договору в якому визначити розмір орендної плати 1 грн в рік. Однак, вищезгадані листи залишені орендодавцем без задоволення.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про зміну розміру орендної плати, яка встановлена у п. 5.1. договору.

Щодо доводів орендаря про наявність в ПАТ «Укрпошта» законодавчо встановленого права на оренду в розмірі 1 грн в рік і в цій частині визнання недійсним п. 5.1. договору, колегія судді зазначає таке.

Статтею 15 ЦК України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї норми передбачені способи захисту прав та інтересів, зокрема, визнання права.

Як зазначив Верховний Суд України в листі від 01.04.2014 Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

В даній справі відсутні правові підстави для подання та відповідно і задоволення позову про визнання за ПАТ Укрпошта права, оскільки за відсутності в укладеному між сторонами договорі положення про те, що розмір орендної плати становить 1 грн в рік, дії орендодавця, які спрямовані на отримання орендної плати, розмір якої визначений договором не можуть свідчити про невизнання чи оспорювання права позивача (за зустрічним позовом) на оренду в розмірі 1 грн.

Крім цього, вимога про визнання права без предявлення вимоги про внесення змін до договору не є такою, що спрямована на захист порушеного права ПАТ Укрпошта в частині нарахування орендної плати, так як розмір орендної плати визначається в договорі і право на орендну плату в певному розмірі грунтується на умовах цього договору. Враховуючи зазначене, вказана вимога не може бути задоволена.

Щодо вимоги про визнання недійсним п. 5.1 договору в частині орендної плати, що перевищує 1 грн, то така вимога теж задоволенню не підлягає у звязку із обранням позивачем (за зустрічним позовом) неналежного способу захисту.

Верховний Суд України в листі від 01.04.2014 Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України зазначив, що визнання правочину недійсним як спосіб захисту цивільних прав і цивільних інтересів застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину з порушенням умов необхідних для чинності правочину (ст. 203 ЦК). Його застосування регулюється ст. ст. 215 - 236 ЦК. Метою звернення до суду з таким позовом є застосування наслідків його недійсності (реституції), відшкодування збитків або моральної шкоди у випадках, коли її відшкодування передбачено законом.

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ Укрпошта шляхом предявлення вимоги про визнання недійсним п. 5.1 договору в частині орендної плати, що перевищує 1 грн намагається внести зміни в цей договір та встановити розмір орендної плати - 1 грн. Суд звертає увагу позивача за зустрічним позовом, що матеріально-правові підстави та порядок внесення змін в договір оренди передбачені в ст.ст. 651, 652 ЦК України, ст. 188 ГК України та ст. 21 ЗУ Про оренду державного та комунального майна. Вказаними статтями передбачено і спосіб такого внесення. Таким чином, законодавством не передбачено можливості та матеріально-правових підстав для внесення змін у договір шляхом використання правового механізму, встановленого ст.ст. 203, 215 та 216 ЦК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає первісні позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення, а в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України сплачений позивачем судовий збір за подання первісного позову покладається на відповідача за первісним позовом. Судовий збір за подання зустрічної позовної заяви слід залишити за позивачем за зустрічною позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 2, 4-3, 12, 33, 34, 35, 43, 49, 60, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства Укрпошта (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22; ) в особі Львівської дирекції публічного акціонерного товариства Укрпошта (79000, м. Львів, вул. Словацького, 1; ) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15; ) суму в розмірі 56 655, 17 грн, з них:

- 55 055, 17 грн боргу;

- 1 600, 00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

4. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 12.12.2017

Головуючий суддя Манюк П.Т.

Судді Горецька З.В.

ОСОБА_3