ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.12.2017 Справа № 907/746/17

За позовом приватного підприємства «СОЛВІ УКРАЇНА», м. Харків

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом - товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат», м. Київ

ДО фізичної особи - підприємця Запасненко Олександра Олександровича, м. Мукачево

ПРО стягнення в порядку регресу суми 311 799,13грн. як зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування ТОВ «Завод Євроформат»,

та за зустрічним позовом фізичної особи - підприємця Запасненко Олександра Олександровича, м. Мукачево

ДО приватного підприємства «СОЛВІ УКРАЇНА», м. Харків

ПРО стягнення суми 81823,15грн.

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача - за зустрічним) - не з'явився;

від відповідача за первісним позовом (позивача - за зустрічним) - Попюк М.І., представник за довіреністю від 07.11.2015.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «СОЛВІ УКРАЇНА», м. Харків звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до фізичної особи - підприємця Запасненко Олександра Олександровича, м. Мукачево про стягнення суми 311 749,13грн. збитків.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.10.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 25.10.2017.

Ухвалою суду від 25.10.2017 прийнято зустрічну позовну заяву фізичної особи - підприємця Запасненко Олександра Олександровича, м. Мукачево для спільного розгляду з первісним позовом у справі, розгляд справи відкладено на 07.11.2017.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 07.11.2017 прийнято до розгляду заяву приватного підприємства «СОЛВІ УКРАЇНА», м. Харків про зміну предмету первісного позову, а саме: стягнення в порядку регресу суму 311 799,13грн. як зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування ТОВ «Завод Євроформат»; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом - товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат», м. Київ та відкладено розгляд справи на 21.11.2017.

Ухвалою суду від 21.11.2017 розгляд справи було відкладено на 04.12.2017.

Позивач просить заявлені позовні вимоги за первісним позовом задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю з мотивів, викладених у позовній заяві та поданих суду додаткових письмових поясненнях по суті спору. В обґрунтування своєї позиції просить суд взяти до уваги те, що 03.01.2017 між ТОВ «ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ» (Замовник) та ПП «СОЛВІ УКРАЇНА» було укладено договір № К 03/01/01, за умовами якого ПП «СОЛВІ УКРАЇНА» взяло на себе зобов'язання від свого імені та за рахунок Замовника (ТОВ «Завод «Євроформат») забезпечити організацію та здійснення перевезень вантажу Замовника до місця призначення, а також організувати видачу вантажу вантажоодержувачу у відповідності до Заявки Замовника, яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Заявки № 03/04/07, де зазначено замовлення на перевезення вантажу з Італії до України з датою загрузки 04-05 квітня 2017 року в Італії відправник Sicor SPA Viale Caproni 15, 38068 Rovereto (TN) вантажоотримувач відповідно до CMP є замовник TOB «Завод ЄВРОФОРМАТ» Україна, м.Київ, вул. Куреневуская, 21-г. Дані груза - обладнання.

Виконання даної заяви було організовано через укладення з ФОП Запасненко О.О. Договору транспортного перевезення автомобільним транспортом у міжнародному та внутрішньому сполученні №П03/04/17-02 від 03.04.2017.

На виконання даного договору сторонами 03.04.2017 було укладено заявку №03/04/04 на перевезення вантажу з Італії до України. Крім вантажу ТОВ «Завод «Євроформат» в заявці був також вантаж ТОВ «ІСПАКІМ».

Вантаж був доставлений на Україну до місця розмитнення 10.04.2017 року, де було проведено усі необхідні процедури для розмитнення вантажу. Першим відповідач поставив вантаж №1 -10.04.2017 року, до ТОВ «ІСПАКІМ» м. Київ, його розвантажили, жодних претензій від отримувача щодо вантажу не було.

Наступного дня, тобто 11.04.2017 року на адресу ТОВ «Завод Євроформат» автомобілем НОМЕР_1, НОМЕР_3 було доставлено вантаж згідно інвойсу №1,263/VІR від 05.04.2017 з Італії Viale Caproni 15, 38068 Rovereto (TN) вантажовідправник Sicor SPA (CMP №16409). Під час огляду вантажу в присутності водія та менеджера з логістики ТОВ «Завод «Євроформат» були виявлені явні пошкодження вантажу, про що був складений акт вантажовласника, експедитора та водія відповідача. Даним актом сторонами відзначено, що при відкритті автомобіля вантаж розкиданий по всій машині, не закріплений, через що був деформований. З цього приводу було терміново викликано страхового комісара «Перша Страхова» з метою документального фіксування пошкоджень вантажу. При прибутті страхового комісару ПЗУ Борисенко М. І та начальника відділу майнових ризиків «Перша Страхова» Корбут В. Р., в присутності їх та вищезазначених представників ТОВ «Завод Євроформат» був проведений візуальний огляд пошкодженого вантажу та складений акт про пошкодження вантажу.

Відповідно до результатів висновку сервісного центру виробника лебідок Sicor SPA, вантаж має ушкодження, які спричинили деформацію несучих корпусів

сартерів) та з такими пошкодженнями експлуатація лебідок неможлива. Про що був

складений остаточний акт про пошкодження вантажу ТОВ «ЗАВОД ЄВРОФОРМАТ»

10.05.2017.

За розрахунком позивача загальна вартість завданих збитків складає суму 311799,13грн. та включає у себе вартість пошкодженого вантажу, вартість митної плати та вартість на організацію та перевезення вантажу.

13.05.2017 на адресу позивача від вантажовласника надійшла претензія про відшкодування вартості пошкодженого вантажу у розмірі 311799,13грн. Дана претензія була визнана позивачем у повному обсязі та погашена шляхом укладання між вантажовласником та позивачем шляхом укладання Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.06.2017. Відповідно до умов даної угоди ПП «СОЛВІ УКРАЇНА» і ТОВ «Завод Євроформат» погодили, що зобов'язання ТОВ «Завод «Євроформат» припиняється частково в сумі 311 799,13 грн.

Відтак, позивач вказує на наявність повного складу правопорушення та наявності підстав для стягнення з відповідача суми збитків.

При цьому вважає, що умовами договору № П03/04/17-02 від 03.04.2017 передбачено обов'язок перевізника (відповідача) - п.2.15 договору: Приймаючи вантаж Виконавець перевірити правильність записів, зроблених у вантажній накладній, та відповідність таких записів до документів, що супроводжують вантаж (пакувальний лист та рахунок, тощо) щодо кількості вантажних місць; перевірити кількість і стан вантажу (якість товарної упаковки), завантаженого на транспортний засів, з кількістю і станом, вантажу (якістю тарної упаковки), занесеним до міжнародної автомобільної накладної (СМР) / товарно-транспортної накладної (ТТН). У разі відсутності можливості перерахунку, у випадку розходження даних у супровідних документах з фактичними або за наявності інших недоліків, виявлених при завантаженні (порушена упаковка, неналежне кріплення вантажу у вантажному відсіку, понаднормове навантаження та інше), які можуть спричинити додаткові витрати, а також пошкодження вантажу в процесі транспортування, Виконавець зобов'язаний не залишаючи місця завантаження, сповістити про це Замовника, вантажовідправника і зазначити необхідні обумовлені відмітки у всіх екземплярах міжнародної автомобільної СМР/ товарно-транспортної накладної (ТТН).

Також пунктом 2.18 договору передбачено обов'язок перевізника координувати розміщення та кріплення вантажу на вантажній платформі задля уникнення пошкодження та/або втрати вантажу в дорозі і рухомого складу під час завантаження і транспортування.

Згідно з пунктом 4.1 договору Виконавець несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу чи його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу до перевезення і до видачі одержувачу.

17.07.2017 року за вих.№2 Приватним підприємством «СОЛВІ УКРАЇНА» на адресу ФОП Запасненко О.О. була надіслана Претензія № 7 про відшкодування збитків на суму 311 799,13 грн., з приводу якої перевізником надано письмову відмову у її задоволенні.

Позивач вважає беззаперечним факт покладення відповідальності за пошкодження вантажу на відповідача з огляду на те, що від Виконавця жодних зауважень при перевезенні щодо складування (штабелювання) вантажу не надходило, жодних пропозицій чи то заперечень щодо правильності завантаження не надходило, та міжнародна автомобільна накладна СМР/ товарно-транспортна накладна (ТТН) відповідних відміток про таке не містить.

Крім договору та заявки ніяких інших (додаткових) документів, щодо узгодження правил перевезення вантажу не підписувалось. Всі необхідні умови перевезення зазначені в укладеному договорі, а те, що не зазначено, має здійснюватися із врахуванням вимог Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, Женева, 19 травня 1956 року (далі - Конвенція).

Позивач також заперечує з приводу заявлених зустрічних позовних вимог щодо стягнення вартості перевізної плати з огляду на те, що перевізником не подано відповідних документів щодо перевезення вантажу та такі містять відмітки стосовно його пошкодження.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом - товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат», м. Київ у поданому суду письмовому поясненні вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки наявними у справі матеріалами цілком підтверджено вину перевізника у незабезпеченні схоронності вантажу (порушення порядку його кріплення), що призвело до завдання збитків.

Відповідач за первісним позовом (позивач - за зустрічним) та його уповноважений представник проти первісних позовних вимог заперечив, зустрічні - підтримав з підстав, наведених у поданих письмових поясненнях. Зокрема, просить суд взяти до уваги те, що зобов'язання з перевезення було виконане, що підтверджується CMR №16409, а також відповідає умовам договору №П03/04/17-02 (пункт 1.2), згідно з яким перевезення вважається закінченим після розвантаження вантажу і передання його одержувачу та за наявності відповідної печатки одержувача в графі 24 міжнародної автомобільної накладної CMR).

Відповідно до п.3.2 Договору підтвердженням факту надання Виконавцем послуги за цим Договором є оригінал міжнародної автомобільної накладної (CMR) - товарно-транспортної накладної (ТТН) встановленого зразка, з відмітками вантажовідправника, Виконавця, одержувача вантажу та/або митних органів.

Вважає, що CMR №16409 місить усі необхідні реквізити та відмітки, у тому числі відбиток печатки та підпис одержувача вантажу - товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат», а відтак є належним доказом, що підтверджує обставину перевезення вантажу згідно з Договором та заявкою.

Оригінали Договору, Заявки, рахунку-фактури та акту наданих послуг, а також: оригінал міжнародної автомобільної накладної (CMR /товарно-транспортної накладної (ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу знаходяться в розпорядженні позивача. При цьому, оформлені відповідачем рахунки- фактури №30-0000170 від 11.04.2017 року на суму 57тис. гривня 73 копійки, №30-0000195 від 10.04.2017 року на суму 24тис. 531 рівня 42 копійки та акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №30-0000168 від 11.04.2017 року та №30-0000194 від 10.04.2017 року, а також CMR №0001758 надіслані позивачу поштою, про що свідчить експрес-накладна №1064.

З приводу первісного позиву відповідач заперечує та просить суд взяти до уваги те, що угода про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.06.2017 року спеціально укладена ПП «Солві Україна» та ТОВ «Завод Євроформат» після отримання відповіді на претензію від ФОП Запасненко О.О., для створення підстави позову - обставини понесення позивачем витрат на відшкодування завданих збитків. Отже вказана угода має ознаки фіктивного правочину (ст.234 Цивільного кодексу України).

Крім того, відповідач та суд не можуть прослідкувати подальшу долю угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.06.2017 року, яка може бути розірвана або не знайти свого відображення в бухгалтерському податковому обліку ПП «Солві Україна» та ТОВ «Завод Євроформат».

При цьому, вважає за необхідне відзначити, що умовами Договору №К03/01/01 від 03.04.2017, який укладено між ТОВ «Завод Євроформат» та ПП «Солві Україна», а саме, пунктом 4.1 передбачено, що відповідальність Виконавця за втрату або пошкодження вантажу, виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення, тобто з моменту підписання перевізником товаро-транспортної документації, що свідчить про прийняття вантажу, і припиняється в момент його передачі вантажоодержувачу в пункті призначення, тобто в момент вивантаження транспортного засобу. При цьому, Виконавець (ПП «Солві Україна») несе відповідальність у розмірі фактично завданої шкоди, але не більше суми транспортно-експедиторської послуги, зазначеної у Заявці (в сумі 57991,73грн.).

Таким чином, визнання Виконавцем вимоги ТОВ «Завод Євроформат» про відшкодування завданих збитків у розмірі 311799,13грн. суперечить умовам договору №К 03/01/01, та у будь-якому випадку не може бути підставою для покладання відповідальності на перевізника за понесені збитки.

З огляду на наведене стверджує, що угода про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.06.2017 року суперечить договору №К 03/01/01 від 03.01.2017 року, а відтак для укладання першої відсутні фактичні та правові підстави. В матеріалах справи відсутні докази обставини існування зустрічних виконання яких настав.

Також зазначає, що відшкодування збитків є мірою відповідальності за правопорушення у сфері господарювання, а відтак їх не слід ототожнювати з борговими господарськими зобов'язаннями. Вимога про стягнення боргу та вимога про відшкодування збитків не є однорідними, оскільки правова природа їх виникнення є різною. Таким чином, за відсутності безспірності та однорідності зустрічних вимог, угода про зарахування зустрічних однорідних вимог, укладена 19.06.2017 між ТОВ «Завод Євроформат» до ПП «Солві Україна» є такою, що порушує публічний порядок.

Матеріали справи свідчать про те, що пошкодження вантажу ТОВ «Завод Євроформат» сталось по причині руйнування тари вантажу, який знаходився у першому ярусі, тобто тара була недостатньо міцною, щоб вантаж можна було скласти у два, а то і у три яруси.

Завантаження вантажу, в його ж упаковці, проводив безпосередньо Відправник (виробник) - компанія Sicor SPA (Італія) під наглядом водія. Саме вантажовідправник обізнаний про специфіку товару та його упаковку, і він здійснював розміщення вантажу в автомобілі. Зовні, претензій до розміщення вантажу у водія не було. Вантаж був розміщений рівномірно та закріплений відповідними технічними засобами (ременями та розпірними планками). При цьому, вантажовідправником товар в упаковці був завантажений у три яруси.

Відповідач звертає увагу суду на те, що упаковки товару містили на собі відповідне маркування, яке за своєю суттю містило повідомлення «Крихке. Обережно», «Берегти від вологи», та «Верх». Інших знаків на упаковку не нанесено.

Разом з тим, при обмеженні штабелювання товару в упаковках на ній мало бути присутнє відповідне маркування - обмеження штабелювання, штабелювання заборонено або межа штабелювання по вазі або межа штабелювання по кількості ярусів штабелю.

Відтак водій відповідача не мав жодних підстав для сумнівів в правильності пакування та завантаження товару відправником - компанією Sicor SPA (Італія). Відповідачу невідомо - чи є відповідні застереження щодо транспортування у письмових документах, складених між компанією Sicor SPA (Італія) та ТОВ «Євроформат». Окрім того, ТОВ «Євроформат» не повідомило ПП «Солві Україна» про особливі умови транспортування вантажу, про що свідчить договір №К 03/01/01, укладений 03.01.2017 року між ТОВ «Євроформат» і ПП «Солві Україна». Відповідно до п.1.4 вказаного Договору, серед іншого, заявка повинна містити наступні дані (умови) - повну, точну і достовірну інформацію щодо виду, найменування, кількості, якості та інших характеристик вантажу, його властивостей, умов його перевезення (вага, об'єм, номенклатура, загальна вартість вантажу, кількість місць, вид упаковки, тощо). Також відповідно до вказаного пункту Договору заявка повинна містити умови, які забезпечують безпечне перевезення вантажу та іншу інформацію, яка необхідна для виконання Виконавцем своїх обов'язків за Договором.

Окрім того, в силу п.2.6 Договору Замовник (ТОВ «Євроформат») зобов'язаний забезпечити належне упакування вантажу, що виключає його пошкодження під час усього маршруту транспортування.

В свою чергу ПП «Солві Україна» не повідомила ФОП Запасненко 0.0. про особливі умови транспортування вантажу, що підтверджується договором №ПОЗ/04/17-02, укладеним року між ПП «Солві Україна» і ФОП Запасненко 0.0. та Заявкою №03/04/04 від 03.04.2017 року. Ані договір, ані заявка не містять повну, точну і достовірну інформацію щодо умов перевезення вантажу, у т.ч. вид упаковки, а також умови, які забезпечують безпечне перевезення вантажу (п.1.3 Договору).

До того ж, позивач за зустрічним позовом вважає, що головною причиною пошкодження вантажу стали непрофесійні дії ПП «Солві Україна» та його бажання отримати додаткові прибутки при організації перевезень, а саме: при підготовці перевезення експедитор не визначив вагу, об'єм та габарити вантажу по довжині напівпричепа та не вказав ці дані у договорі на перевезення. Зазвичай Замовник перевезення надає ці дані, щоб ними керувався при завантаженні водій. Також замовник не оцінив об'єм вантажу на першому завантаженні, в результаті чого на напівпричепі залишилось всього 3,4 м вільної довжини. Тепер очевидно, що цього місця було недостатньо для безпечного транспортування важкого обладнання. На першому завантаженні вантаж (хімічна сировина у біг- бегах) не могла бути завантажена інакше, а відтак, відсутність вільного місця на напівпричепі змусила відправника скласти вантаж у три яруси. Також у договорі на перевезення та заявці не було зазначено, що даний вантаж не можна штабелювати. Тепер очевидно, що вантаж потрібно було перевозити розклавши в один ярус, а для цього потрібно було б наймати окремий автомобіль, що означало зменшення доходу ПП «Солві Україна» від надання ТОВ «Завод Євроформат» та ТОВ «Іспакім» послуг з організації та забезпечення перевезення вантажу останніх одним автомобілем.

Таким чином, відповідач не порушував своє господарське зобов'язання, в його діях відсутній склад правопорушення, яке призвело до завдання збитків. При цьому просить суд застосувати до вимог за первісним позовом положення ст.17 п.2 Конвенції про договір Міжнародного автомобільного перевезення вантажів, згідно якої перевізник звільняється від відповідальності якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду замовника, внаслідок інструкцій замовника, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 04.12.2017, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши повноважних представників відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2017 між Приватним Підприємством «СОЛВІ УКРАЇНА» (надалі - Замовник) та фізичною особою - підприємцем Запасненко Олександром Олександровичем,(надалі - Виконавець) було укладено Заявку на перевезення №03/04/04 від 04.04.2017р.(надалі Заявка) та Договір Транспортного перевезення автомобільним транспортом у міжнародному та внутрішньому сполученні №003/04/17-02 від 03.04.2017р (надалі Договір).

У відповідності до Заявки №03/04/04 від 04.04.2017р., підписаною обома сторонами, виконавець зобов'язався надати послугу по перевезенню вантажу до місця призначення та організувати його видачу вантажоодержувачу. Перевезення вважається закінченим після розвантаження вантажу і передання його одержувачу та за наявності відповідної печатки одержувача в графі 24 міжнародної автомобільної накладної (CMR).

Перевізником - ФОП Запасненко О.О. для здійснення перевезення був наданий автомобіль DAF д.н. НОМЕР_4, водій ОСОБА_5

11 квітня 2017 року о 8.50 ранку за адресою м. Київ, вул. Курінівська 21 літ. «Г», прибув автомобіль DAF д.н. НОМЕР_4 з вантажем згідно інвойсу №1,263/V1R від 05.04.2017 з Італії Viale Caproni 15, 38068 Rovereto (TN), вантажовідправник компанія Sicor SPA( CMR №16409).

Як вбачається з матеріалів справи, огляд вантажу здійснювався без участі замовника - ПП «Солві Україна», підтвердженням чого слугує Акт про пошкодження вантажу ТОВ «Завод «Євроформат» від 11.04.2017.

Даний акт складений у присутності водія, менеджера з логістики ТОВ «Завод «Євроформат» та його працівників, а також аварійного комісара страхової компанії ПЗУ Україна та начальника відділу майнових ризиків страхової компанії «Перша Страхова».

У відповідності до відомостей даного акту, при попередньому візуальному огляді вантажу були виявлені явні його пошкодження та вирішено після проведення Сервісним центром ТОВ «Завод «Євроформат» діагностики та випробовувань лебідок з метою встановлення ступеня пошкоджень та можливості використання цих лебідок за призначенням скласти остаточного акту про пошкодження вантажу.

Згідно з висновком сервісного центра ТОВ "Заводу Євроформат" N« 1002/17 від 20.06.2017 року лебідки з серійними номерами №180724/1, модель MR16; №179769/1, модель MR16; № 179769/2, модель MR16; № 182612/1, модель MR14, мають ушкодження, з якими забороняється експлуатація даних лебідок, оскільки значно знижується надійність роботи основного вузла ліфтового обладнання.

Вартість пошкодженого вантажу відповідно до інвойсу № 1, 263/V1R від 05 квітня 2017 року складає: Лебідка №180724/1, модель MR16 - 2 260,00евро: Лебідка №179769/1, модель MR16-2 418,00евро; Лебідка № 179769/2, модель MR16 - 2 418,00евро; Лебідка № 182612/1, модель MR14 - 1 465,00евро, всього: 8 561,00евро, що в еквіваленті на 23.03.2017 р. (дата оплати за вантаж) по курсу НБУ ( 29.09234 за 1 євро на день оплати) становить - 249 059,53грн. Вартість митної плати за розмитнення вантажу згідно МД UA100110/2017/133813 від 10.04.2017 року (лебідка №180724/1, модель MR16; лебідка №179769/1, модель MR16; лебідка № 179769/2, модель MR16; лебідка № 182612/1, модель MR14) склала - 49 094, 52грн. Вартість на організацію та здійснення перевезення вантажу згідно з заявкою на перевезення від 04.04.2017 року №03/04/07 від 04.04.2017 року за 4 (чотири) палетоміста склала - 13 645,08грн.

Відтак, остаточну вартість пошкодженого майна ТОВ «Завод «Євроформат» визначено у сумі 311 799,13грн.

Відповідно до відомостей Остаточного акту про пошкодження вантажу від 10.05.2017, а саме, зауваженнями представників страхових компаній встановлено, що такий акт не відображає об'єктивні дані про деформацію корпусів (картерів) лебідок, такі не піддавались стендовій перевірці, відсутні відомості стосовно повноважень особи на проведення перевірки технічного стану (допуску до проведення експертного дослідження). У свою чергу, юристом ТОВ «Завод «Євроформат» у даному акті зазначено, що за висновком сервісного центру Sicor SPA від 24.04.2017 відповідальність за завдану шкоду повинна покладатись на страхові компанії.

Натомість, 13.05.2017 ТОВ «Завод «Євроформат» (як власник вантажу та замовник перевозки згідно з Договором № К03/01/01 від 03.01.2017р.) надіслав на адресу ПП «СОЛВІ УКРАЇНА» претензію про відшкодування вартості пошкодженого вантажу. Дана претензія була визнана у повному обсязі.

19.06.2017 між ТОВ "Завод Євроформат" та ПП «СОЛВІ УКРАЇНА» була підписана угода про зарахування зустрічних вимог на суму 311 799,13грн.

Відтак, ПП «Солві Україїна» 17.07.2017 звернулось з претензією №7 до ФОП Запасненко О.О. про відшкодування збитків у розмірі 311 799,13грн.

Листом від 31.07.2017 №02 ФОП Запасненко О.О. відмовився у задоволенні вимоги ПП «Солві Україна» з мотивів, наведених у ньому.

Позивач за первісним позовом вважає вимоги про стягнення з перевізника збитків у розмірі пошкодженого вантажу такими, що підлягають задоволенню, оскільки наявними у справі матеріалами та фактичними обставинами справи доведено вину перевізника у незабезпеченні схоронності вантажу. Вважає вимоги за зустрічним позовом безпідставними та необґрунтованими.

Перевізник - позивач за зустрічним позовом заперечує обґрунтованість вимог за первісним позовом з огляду на недоведення вини перевізника у завданих збитках, оскільки за умовами договору №П03/04/17-02 перевізником при прийнятті вантажу до перевезення було перевірено кількість і стан вантажу (якість тарної упаковки) з кількістю і станом вантажу, який занесений до міжнародно автомобільної накладної (CMR). Згідно з висновком експерта страхової компанії «ПЗУ Україна» падіння і пошкодження вантажу сталось через руйнування неякісної упаковки нижнього ряду. Просить вимоги за зустрічним позовом задовольнити у повному обсязі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають, позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

За первісним позовом:

Відповідно до ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини (ч. 1 статті 314 ГК України).

Частиною 2 статті 308 ГК України передбачено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вказані норми ГК України співвідносяться з приписами ст. 909 ЦК України.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ч. ч. 1, 2 статті 924 ЦК України).

Пунктом 1 ст. 1 Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (Женева 1956р.) (далі - Конвенція) встановлено, що вона застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду за допомогою автомобілів у випадку, коли місце прийняття до перевезення вантажу та місце, передбачене для його здачі, знаходяться на території двох різних держав, одна з яких є учасником Конвенції.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки. Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

При розгляді даного спору суд виходить з того, що за правовою природою укладений між ТОВ «Завод «Євроформат» та ПП «Солві Україна» договір від 03.01.2017 №К 03/01/01 на транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом є господарським договором про надання транспортно-експедиційних послуг. Статтею 3 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" унормовано, що відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, законами України "Про транспорт", Законом України ;Про зовнішньоекономічну діяльність", цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організовувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Частиною 1 статті 316 Господарського кодексу України унормовано, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням. Зокрема, на експедитора покладаються обов'язки з організації та виконання послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками. Аналогічними є приписи частини 1 статті 932 Цивільного кодексу України, які унормовують, що експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. При цьому частиною 2 вказаної статті визначено, що у разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Стаття 934 названого Кодексу унормовує, що за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу, якою передбачено правові наслідки і відповідальність за порушення зобов'язання. Порушенням зобов'язання, згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Невиконання зобов'язання має місце тоді, коли боржник не здійснив на користь кредитора жодної дії, що становить предмет зобов'язання. Залежно від змісту відповідного обов'язку невиконання зобов'язання може полягати у тому, що боржник не передав річ, не виконує роботи, не надає послуги, не сплачує гроші тощо. Основною метою і результатом виконання боржником свого обов'язку є задоволення потреб кредитора. Тобто під невиконанням зобов'язання розуміється неодержання кредитором виконання обов'язку боржника. Згідно з частиною 3 статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Згідно з умовами договору №П03/04/17-02 від 03.04.2017, укладеного між ПП «Солві Україна» (замовник) та ФОП Запасненко О.О. (виконавець), сторонами визначено правовідносини сторін щодо організації автомобільних перевезень і, власне, автомобільних перевезень вантажів в межах України та у міжнародному сполученні. Відповідно до пункту 1.2 договору ФОП Запасненко О.О. зобов'язався надати послугу по перевезенню вантажу до місця призначення та організувати його видачу вантажоодержувачу. Перевезення вважається закінченим після розвантаження вантажу і передання його одержувачу та за наявності відповідної печатки одержувача в графі 24 міжнародної автомобільної накладної (CMR).

З огляду на передбачену відповідальність експедитора, як перевізника так і організатора перевезення, за належне виконання договору експедирування щодо належної доставки вантажу, умовами договору №П03/04/17-02 було передбачено обов'язок замовника надати виконавцю відповідну інформацію стосовно вантажу, у тому числі, повну, точну і достовірну інформацію щодо виду, найменування, кількості, якості та інших характеристик вантажу, його властивостей, умов його перевезення (вага, об'єм, номенклатура, загальна вартість вантажу, кількість місць, вид упаковки, тощо).

У свою чергу, як вбачається із умов заявки, замовником не повідомлено виконавцю інформацію у повному обсязі стосовно вантажу, оскільки, а ні договір, а ні заявка не містять повну, точну і достовірну інформацію щодо умов перевезення вантажу, у тому числі вид упаковки, а також умови, які забезпечують безпечне перевезення вантажу (п.1.3 Договору). До того ж, при підготовці вантажу до перевезення експедитор не отримав відомостей від постачальника та не визначив вагу, об'єм та габарити вантажу по довжині напівпричепа та не вказав ці дані у договорі на перевезення. Окрім того, позивач не оцінив об'єм вантажу на першому завантаженні, в результаті чого на напівпричепі залишилось всього 3,4 м вільної довжини. У свою чергу, відсутність вільного місця на напівпричепі змусила відправника скласти вантаж у три яруси, оскільки у договорі на перевезення та заявці не було зазначено, що даний вантаж не можна штабелювати.

Разом з тим, з умов договору №К 03/01/01 від 03.01.2017 укладеного між ПП «Солві Україна» (виконавець) та ТОВ «Завод «Євроформат» (замовник) вбачається, що відповідна інформація про вантаж (пункти 2.6, 2.8) повинна була бути надана виконавцю замовником. Окрім того, за умовами цього договору на замовника покладено обов'язок забезпечити належне упакування вантажу, що виключає його пошкодження під час всього маршруту транспортування.

Пунктом 2.26 цього договору виконавець має право організовувати консолідацію вантажу замовника з іншим вантажем, який прямує в одному напрямку, якщо це не спричинить додаткових витрат з боку замовника і не вплине на терміни доставки.

Користуючись даною умовою ПП «Солві Україна» було консолідовано перевезення вантажу ТОВ «Завод «Євроформат» з вантажем іншої особи силами перевізника. При цьому, позивачем не розраховано об'єм вантажу такої особи та не врегульовано питання його розміщення в автомобілі.

Позивач, посилаючись на висновки остаточного акту про пошкодження вантажу від 10.05.2017, вважає беззаперечно доведеною вину перевізника у пошкодженні вантажу. Однак, дані докази не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на таке.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Судом при дослідженні обставин справи встановлено, що товар завантажено на автомобіль відповідача, як перевізника, без зауважень щодо якості та цілісності вантажу, що підтверджено міжнародною товарно-транспортною накладною СМR.

Завантаження вантажу, в його ж упаковці, проводив безпосередньо Відправник (виробник) - компанії Sicor SPA (Італія) під наглядом водія. Саме вантажовідправник обізнаний про специфіку товару та його упаковку, і він здійснював розміщення вантажу в автомобілі. Зовні, претензій до розміщення вантажу у водія не було. Вантаж був розміщений рівномірно та закріплений відповідними технічними засобами (ременями та розпірними планками). Товар в упаковці був завантажений у три яруси.

При цьому, упаковки товару містили на собі відповідне маркування, яке за своєю суттю містило повідомлення «Крихке. Обережно», «Берегти від вологи», та «Верх». Інших знаків на упаковку не нанесено.

Також на упаковках відсутнє маркування щодо обмеження штабелювання товару в упаковках, а саме: - обмеження штабелювання, штабелювання заборонено або межа штабелювання по вазі або межа штабелювання по кількості ярусів штабелю.

Відтак водій відповідача не мав жодних підстав для сумнівів в правильності пакування та завантаження товару відправником - компанією Sicor SPA (Італія). Відповідачу невідомо - чи є відповідні застереження щодо транспортування у письмових документах, складених між компанією Sicor SPA (Італія) та ТОВ «Євроформат». Окрім того, ТОВ «Євроформат» не повідомило ПП «Солві Україна» про особливі умови транспортування вантажу, про що свідчить договір №К 03/01/01, укладений 03.01.2017 року між ТОВ «Євроформат» і ПП «Солві Україна».

Окрім того, позивачем не подано суду відомостей стосовно оформлення документів щодо правил та порядку розміщення та кріплення вантажу у кузові транспортного засобу від заводу-виробника товару, відправника вантажу, нормативні акти країни відправлення.

У свою чергу, висновки акту від 10.05.2017 не містять у собі відомостей про те, що пакування пошкоджених виробів, які вказані в вантажно-митній декларації при їх міжнародному автомобільному перевезенні, відповідало технічним умовам підприємства-виробника та не суперечило вимогам нормативно-правових документів законодавства України; що упаковка і тара лебідок забезпечувала надійне їх збереження; упаковка, в якій здійснювалось перевезення лебідок має пошкодження механічного характеру та при здійсненні автомобільного перевезення за маршрутом Україна - Італія не могла бути пошкоджена без впливу на неї будь-яких зовнішніх факторів.

Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажу передбачена відповідальність перевізника за втрату вантажу під час виконання договору перевезення, яка не може бути змінена договірними сторонами шляхом укладення угоди.

За змістом ст. 17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки. Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути. Перевізник не звільняється від відповідальності з причини несправності транспортного засобу, яким він користувався для виконання перевезення, або з причини дій або недогляду особи, у якої був найнятий транспортний засіб, або агентів і службовців останньої.

За умови дотримання пунктів 2 - 5 статті 18, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата чи ушкодження вантажу є наслідком особливого ризику, нерозривно пов'язаного з однією чи декількома з перерахованих нижче обставин: a) з використанням відкритих безтентових транспортних засобів, якщо таке використання було погоджене і чітко зазначене у вантажній накладній; b) з відсутністю чи дефектами упаковки, у випадках, коли вантажі, що перевозяться без упаковки чи без належної упаковки, за своєю природою піддаються псуванню чи пошкодженню; c) з обробкою, навантаженням, складуванням чи вивантаженням вантажу відправником або одержувачем, чи особами, які діють від імені відправника або вантажоодержувача; d) з природними властивостями деяких вантажів, внаслідок яких вони піддаються повній або частковій втраті чи пошкодженню, зокрема, внаслідок поломки, корозії, гниття, усушки, нормального витоку або дії молі чи шкідників; e) з недостатністю або неадекватністю маркування чи нумерації вантажних місць; f) з перевезенням худоби.

За приписами ст. 18 Конвенції тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в пункті 2 статті 17, лежить на перевізнику.

Отже, з положень ст.ст. 17, 18 Конвенції слідує, що відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, несе перевізник. При цьому, така відповідальність не ставиться в залежність від наявності чи відсутності вини перевізника у настанні обставин, які зумовили втрату або пошкодження вантажу. Положеннями Конвенції передбачений виключний перелік обставин, за яких перевізник звільняється від відповідальності, а обов'язок доведення існування таких обставин покладено саме на перевізника.

Як зазначено вище, відповідачем доведено суду відповідними засобами доказування факт відсутності вини у пошкодженні вантажу, який полягає у неналежному виконанні ПП «Солві Україна» своїх зобов'язань за договорами експедирування та перевезення.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем належними та допустимим доказами доведено існування обставин, які згідно з положеннями ст.ст. 17, 18 Конвенції є підставою для звільнення перевізника від відповідальності за втрату та ушкодження вантажу.

Окрім того, судом не можуть бути взяті до уваги відомості позивача про відшкодування замовнику вартості пошкодженого вантажу у розмірі 311799,13грн. за умовами договору №К 03/01/01 від 03.01.2017 та Угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 19.06.2017 з огляду на таке.

За змістом положень статей 202, 203 ГК господарське зобов'язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, згідно зі статтею 601 ЦК зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено положеннями статті 602 ЦК, відповідно до вимог якої не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Зарахування зустрічних однорідних вимог не є тотожним виконанню зобов'язань у розумінні статті 1 Закону № 2343-XII, оскільки зарахування є самостійною підставою припинення зобов'язань, що відрізняється від належного виконання (стаття 599 ЦК)

За змістом ч. 1 ст. 601 ЦК України, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

При цьому, суд враховує те, що вимоги про зарахування яких укладено спірний правочин, не є однорідними, адже зобов'язання з відшкодування шкоди має іншу правову природу та матеріальний зміст ніж зобов'язання ТОВ «Завод «Євроформат» виплатити позивачу послуги за перевезення.

Окрім того, обов'язковою умовою, за наявності якої можливе припинення зобов'язання зарахуванням, є ясність (прозорість) вимог, коли між сторонами немає спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Натомість, як вбачається з умов пункту 4.1 Договору №К 03/01/01 від 03.01.2017 укладеного між ПП «Солві Україна» (виконавець) та ТОВ «Завод «Євроформат» (замовник), виконавець несе відповідальність за втрату або пошкодження вантажу у розмірі фактично завданої шкоди, але не більше суми транспортно-експедиційної послуги зазначеної у заявці. Згідно заявки така сума складає 57991,73грн. У разі, якщо розмір завданої шкоди перевищує суму транспортно-експедиційної послуги зазначеної у заявці, замовник має право в належному порядку звернутись безпосередньо до перевізника, як до відповідальної особи.

Однак, позивачем при зверненні з позовом, а також при укладанні угоди про зарахування однорідних грошових вимог не було враховано вимог договору №К 03/01/01 від 03.01.2017 та взято на себе зобов'язання понад ліміт відповідальності.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

За зустрічним позовом:

Перевізник просить стягнути з експедитора суму 81823,15грн. заборгованості по оплаті вартості перевезення, що еквівалентно сумі 2800 Євро за умовами договору-заявки на день завантаження автомобіля.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у справі матеріалами, під час виконання Договору сторонами було узгоджено та підписано Заявку №03/03/04 від 03.04.2017 на надання автотранспорту. Відповідно до умов Заявки Позивач надав послуги з перевезення вантажу за маршрутом: м.Роверето, Італія - м.Київ, Україна

11.04.2017 вказаний в Заявці вантаж був доставлений на адресу, яка заявлена в документах та прийнятий ТОВ «Завод «Євроформат».

Згідно з п.3.2 Договору підтвердженням факту надання Виконавцем послуги за цим Договором є оригінал міжнародної автомобільної накладної (CMR)/ товарно-транспортної накладної (ТТН) встановленого зразка, з відмітками вантажовідправника, Виконавця, одержувача вантажу та/або митних органів.

CMR №16409 місить усі необхідні реквізити та відмітки, у тому числі відбиток печатки та підпис одержувача вантажу - товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Євроформат», а відтак є належним доказом щодо поставки вантажу.

Згідно з п.3.3 Договору підставою для здійснення оплати послуг Виконавця є наявність наступних документів: отримані Замовником оригінали Договору, Заявки, рахунку-фактури та акту наданих послуг, а також оригінал міжнародної автомобільної накладної - товаро-транспортної накладної (ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу.

Оригінали Договору, Заявки, рахунку-фактури та акту наданих тут, а також: оригінал міжнародної автомобільної накладної (CMR /товарно-транспортної накладної (ТТН) з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу знаходяться в розпорядженні позивача. При цьому, оформлені відповідачем рахунки- фактури №30-0000170 від 11.04.2017 року на суму 57тис. гривня 73 копійки, №30-0000195 від 10.04.2017 року на суму 24тис. 531 рівня 42 копійки та акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №30-0000168 від 11.04.2017 року та №30-0000194 від 10.04.2017 року, а також CMR №0001758 надіслані позивачу поштою, про що свідчить експрес-накладна №1064.

Докази надіслання на адресу експедитора даних документів перевізником приєднано до матеріалів справи.

Станом на сьогоднішній день, у зв'язку з невиконанням умов Заявки та Договору за Відповідачем утворилася заборгованість за надані послуги з перевезення вантажу у розмірі 81823,15грн., яку позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст.193 ГКУ визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно з частиною першою ст. 316 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Матеріалами справи підтверджується факт надання послуги експедитора при перевезенні єдиним транспортним документом (вантажно-митна декларація), який відображає шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення та прийняття вантажу вантажовласником.

Також матеріалами справи підтверджується факт отримання експедитором від перевізника пакету документів у підтвердження перевезення та дані обставини не заперечуються сторонами.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 81823,15грн. відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 81823,15грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк виконання зобов'язання відповідно до ст. 530 ЦК України настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір за розгляд позовних вимог відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задовольнити.

3. Стягнути з приватного підприємства «СОЛВІ УКРАЇНА» (61105, м. Харків, пр. Героїв Сталінграда, 123, ) на користь Фізичної особи - підприємця Запасненко Олександра Олександровича (89600, АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_2) суму 81823,15грн. (Вісімдесят одна тисяча вісімсот двадцять три грн. 15 коп.) заборгованості за Договором перевезення вантажів в міжнародному сполученні №П03/04/17-02 від 03.04.2017, а також суму 1600,00 грн. (Одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено та підписано 11.12.2017 року.

Суддя Ремецькі О.Ф.