ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" грудня 2017 р.справа № 916/2302/17

За позовом: приватного підприємства «УПТК»

до відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс»

про зобовязання вчинити певні дії

Суддя Петренко Н.Д.

при секретарі Бачур А.М.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, директор, ОСОБА_2, довіреність у матеріалах справи;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність у матеріалах справи.

СУТЬ СПОРУ: позивачем у справі приватним підприємством «УПТК» (ПП «УПТК») заявлені вимоги (з урахуванням уточнень від 06.12.2017 вх. № 25972/17) про визнання протиправною бездіяльності товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС", в особі філії "Інфоксводоканал" щодо ненадання приватному підприємству "УПТК" згоди на розташування вузла обліку води в приміщенні, розташованого безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу, за адресою: м. Одеса, вул. Краснослобідська, 1/12 та про зобов'язання товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС", в особі філії "Інфоксводоканал" надати приватному підприємству "УПТК" згоду на розташування вузла обліку води в приміщенні, розташованого безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу, за адресою: м. Одеса, вул. Краснослобідська, 1/12.

25.09.2017 суддею господарського суду Одеської області Петренко Н.Д. порушено провадження у справі № 916/2302/17.

За клопотанням сторін суд в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України подовжував строк розгляду справи, у т.ч. до 06.12.2017.

В судовому засідання представник позивача відмовився від клопотання про витребування доказів в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, яке було подано ним 20.10.2017 (вх. № 22392/17).

У судовому засіданні директор та представник ПП «УПТК» наполягали на задоволенні позовних вимог, а представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПП «УПТК» посилається на те, що між ПП «УПТК» і ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» укладений договір на послуги водопостачання та водовідведення № 734/1 від 01.09.2005 року.

Відповідно до п. 1.1., 1.2 договору, «Інфоксводоканал» зобовязаний надавати послуги з водопостачання та водовідведення, а УПТК зобовязаний приймати ці послуги та їх сплачувати.

Обєм послуг з водопостачання визначається за даними водомірного вузла, які визначаються щомісячно, а обєм послуг з водовідведення визначається в обємі послуг з водопостачання.

Позивач вказує, що водомірний вузол ПП «УПТК» встановлений у сирому оглядовому колодязі і протягом декількох років розташовується в ньому, тобто в місці, яке не призначено для розташування водомірного вузла, відповідно до приписів Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 № 190 і приписів БНіП 2.04.01-85 «Будівельні норми і правила. Внутрішній водопровід і каналізація зданій».

На переконання позивача вузол обліку повинен розташовуватись в спеціальному утепленому приміщенні, з штучним або природним освітленням і температурою повітря не нижче 5 ° С, а не в оглядовому колодязі, який постійно підтоплюється талими та дощовими водами.

ПП «УПТК» неодноразово протягом останніх шести років зверталося до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» з заявами щодо надання дозволу на перенесення водомірного вузла в сухе утеплене приміщення, але дозвіл щодо перенесення не отримало, крім того, філія «Інфоксводоканал» вважає перенесення вузла обліку недоцільним.

Позивач також зазначає, що 19 серпня 2017 року внаслідок знаходження та експлуатації водомірного вузла в сирому оглядовому колодязі відбулася аварія в системі водопостачання ПП «УПТК», після чого ПП «УПТК» в черговий раз направило до філії «Інфоксводоканал» листа, у якому просила перенести водомірний вузол з оглядового колодязю до сухого і опалювального приміщення, однак відповіді на це звернення й досі не отримало.

ПП «УПТК» протягом декількох років намагалося отримати від філії «Інфоксводоканал» дозвіл на перенесення вузла обліку, так як згідно п. 5.18. Правил, знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника. У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3., 3.4. Правил.

Викладені обставини зумовили звернення ПП «УПТК» до господарського суду із даним позовом.

Відповідач позов не визнав, вказував що відповідно до положень ч. 1 ст. 19, ст. 43 Господарського кодексу України та п.4 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання мають право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству, а тому відповідач, як підприємець має право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Відповідач вважає, що вимога про зобов'язання ТОВ Інфокс в особі філії Інфоксводоканал вчинити певні господарські дії є прямим втручанням сторонніх осіб у господарську діяльність підприємства та порушенням принципу ст.42 Конституції України - кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Крім того, на переконання відповідача з огляду на положення ст.16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України вимоги про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії не відповідають способам захисту прав та інтересів суб'єкта господарювання, що встановлені законом.

ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» стверджує, що законодавець не встановив для виконавця послуг з водопостачання (яким є відповідач), обов'язку надавати згоду на перенесення вузлу обліку питної води, а також вказує, що забезпечити захист власного засобу вимірювальної техніки - водопровідного вводу з оглядовим колодязем від ґрунтових і талих вод є прямим обов'язком позивача.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ПП «УПТК» з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні між ПП «УПТК» і ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» укладений договір на послуги водопостачання та водовідведення № 734/1 від 01.09.2005 року.

Відповідно до п. 1.1., 1.2 договору, ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» зобовязано надавати послуги з водопостачання та водовідведення, а ПП «УПТК» зобовязане приймати ці послуги та їх сплачувати.

Обєм послуг з водопостачання визначається за даними водомірного вузла, який визначається щомісячно, а обєм послуг з водовідведення визначається в обємі послуг з водопостачання.

Спір між сторонами у справі виник з приводу місця розташування водомірного вузла ПП «УПТК» та ненадання згоди з боку відповідача на його перенесення.

Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 № 190, встановлені, зокрема, наступні вимоги до розташування систем обліку:

5.1. Облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

5.2. Вузли обліку повинні розташовуватись на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу.

5.5. Проектування, монтаж та експлуатація вузлів обліку виконуються відповідно до вимог державних будівельних норм. Приймання в експлуатацію вузла обліку та реєстрація засобів обліку здійснюються за участю представника виробника.

5.10. Засоби обліку в місцях їх приєднання до трубопроводів повинні бути опломбовані представником виробника і захищені від несанкціонованого втручання в їх роботу, яке може порушити достовірний облік кількості отриманої води.

Засувки на обвідних лініях повинні бути опломбовані виробником. Неопломбовані засоби обліку до експлуатації не допускаються.

У приміщеннях вузла обліку забороняється розміщення стояків і випусків.

5.13. Споживач забезпечує захист приміщень, де розташовані вузли обліку, від ґрунтових, талих і дощових вод та інших шкідливих впливів, утримує зазначені приміщення в належному стані; не допускає доступу сторонніх осіб і забезпечує доступ представників виробника за службовими посвідченнями до засобів обліку, водопровідних пристроїв та обладнання.

5.18. Споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей пломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з'єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування.

Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби, накладені органами Держспоживстандарту або виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника.

У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 цих Правил.

Будівельними нормами і правилами, а саме, пунктами 13.1.-13.8. ДБН В. 2.5-64:2012 "Внутрішній водопровод та каналізація. Частина 1. Проектування. Частина 2. Будівництво" встановлено, що лічильники холодної (гарячої) води в будинок, будівлю, споруду належить встановлювати після подавання води в будинок, будівлю, споруду або після перетину не більше ніж двох внутрішніх стін (приміщень) у приміщенні зі штучним або природним освітленням і температурою повітря не нижче 5 ° С.

Таким чином, нинішнє місце розташування водомірного вузла позивача у сирому оглядовому колодязі - не відповідає вимогам ДБН В. 2.5-64:2012 "Внутрішній водопровод та каналізація. Частина 1. Проектування. Частина 2. Будівництво", а, отже, і п. 5.5 Правил.

Відповідно, вузол обліку води повинен розташовуватись в спеціальному утепленому приміщенні, з штучним або природним освітленням і температурою повітря не нижче 5 ° С, а не в оглядовому колодязі, який періодично підтоплюється талими та дощовими водами.

Судом встановлено, що ПП «УПТК» неодноразово звертався до відповідача із заявами щодо надання згоди на перенесення водомірного вузла із сирого колодязю в сухе утеплене приміщення, але згоди щодо розташування вузла обліку води в приміщенні, до сих пір від ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» не отримало.

У цих листах ПП «УПТК» просило надати згоду на перенесення вузла обліку використання води ПП «УПТК» з вологого, не опалювального, такого що постійно затоплюється та ніким не охороняється магістрального колодязя, який знаходиться в користуванні великої кількості інших підприємств, в приміщення ПП «УПТК», де споживачем будуть гарантовані температурні та вологостні умови для роботи приладу з обліку води, а також забезпечена його належна охорона.

З наявних у матеріалах справи копій відповідей відповідача вбачається, що ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» відмовляє ПП «УПТК» у надані згоди на перенесення вузла обліку в приміщення, пояснюючи таку відмову «недоцільністю перенесення існуючого водомірного вузла».

За таких обставин суд вважає, що відповідач необґрунтовано та безпідставно не надав згоди ПП «УПТК» на перенесення вузла обліку використання води та критично оцінює заперечення відповідача проти позовних вимог та його посилання на положення ст. 42 Конституції, ч. 1 ст. 19, ст. 43 Господарського кодексу України, п.4 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання щодо втручання у його право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що ТОВ «Інфокс» хоча і є субєктом підприємницької діяльності є одночасно й субєктом природної монополії, до правового регулювання діяльності якого, зокрема, дискреції, свободи діяльності та недопущення зловживання монопольним становищем на ринку тощо, державою висуваються принципово інші, більш суворіші вимоги порівняно із звичайними субєктами підприємницької діяльності.

Згідно Розпорядження АМКУ «Про затвердження Порядку складання та ведення зведеного переліку субєктів природних монополій» від 28.11.2012 р. №874-р, відповідно до його повноважень складає та веде перелік природних монополій.

Згідно п. 7 вказаного Порядку зведений перелік субєктів природних монополій розміщується щомісяця до 20 числа на офіційному веб-сайті Комітету (http://www.amc.gov.ua).

Відповідно до пункту 6.4 Розпорядження № 874-р зазначений перелік у встановленому порядку розміщено на офіційному веб-сайті АМКУ: www.amc.gov.ua.

Згідно із ст. 1 ЗУ «Про природні монополії» від 20.04.2000 р.№ 1682-III (далі Закон № 1682) природна монополія це стан товарного ринку, за якого задоволення попиту на цьому ринку є більш ефективним за умови відсутності конкуренції внаслідок технологічних особливостей виробництва (у звязку з істотним зменшенням витрат виробництва на одиницю товару в міру збільшення обсягів виробництва), а товари (послуги), що виробляються субєкти природних монополій не можуть замінені у споживанні іншими товарами (послугами), у звязку з цим попит на цьому товарному ринку менше залежить від зміни цін на ці товари (послуги), ніж попит на інші товари (послуги).

Абз. 2 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» від 11.01.2001 р. № 2210-III (далі Закон № 2210) передбачено, що субєкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, якщо на цьому ринку у нього немає жодного конкурента.

Згідно ст. 5 Закону України «Про природні монополії», а також інформації згідно п. 149 Зведеного переліку субєктів природних монополій, розміщеного на офіційному веб-сайті (http://www.amc.gov.ua), товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» є субєктом природних монополії, тобто виробляє (реалізує) товари (послуги) на ринку, що перебуває у стані природної монополії.

Виходячи зі змісту ст. 21 ЗУ «Про інформацію» інформація щодо переліку субєктів природних монополій, розміщена на офіційному веб-порталі АМКУ, є офіційною інформацією державного органу.

Враховуючи ті обставини, що відомості про товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» внесені до зведеного переліку субєктів природних монополій, а філія «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» є відокремленим структурним підрозділом товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», суд вважає встановленою обставину, що відповідач є субєктом природної монополії.

Частина 3 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлює загальну заборону зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Відповідно до частини 1 цієї ж статті зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. Перелік порушень, визначений у статті 12 закону, не є вичерпним.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про природні монополії» державне регулювання діяльності суб'єктів природних монополій здійснюється, зокрема, на основі принципу забезпечення захисту прав споживачів, що пояснюється перш за все повною відсутністю конкуренції на відповідному товарному ринку.

Таким чином, законодавство України про захист економічної конкуренції, встановлюючи особливий державний контроль та висуваючи певні більш високі вимоги до діяльності субєктів природних монополій, виходить з пріоритету інтересів споживачів послуг чи товарів таких субєктів з огляду на їх особливе становище на ринку та з метою недопущення зловживання монопольним становищем.

Підсумовуючи викладене, суд вважає необґрунтовану відмову відповідача надати згоду ПП «УПТК» на перенесення вузла обліку використання води з посиланням лише на «недоцільність» безпідставною, а твердження філії «Інфоксводоканал» про свободу підприємницької діяльності в цьому контексті суд вважає недоречними з урахуванням правового статусу відповідача як субєкта природної монополії.

В порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд - ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС", в особі філії "Інфоксводоканал" () щодо ненадання приватному підприємству "УПТК" () згоди на розташування вузла обліку води в приміщенні, розташованому безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу, за адресою: м. Одеса, вул. Краснослобідська, 1/12.

3. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС", в особі філії "Інфоксводоканал" () надати приватному підприємству "УПТК" () згоду на розташування вузла обліку води в приміщенні, розташованого безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу, за адресою: м. Одеса, вул. Краснослобідська, 1/12.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено і підписано 11 грудня 2017 р.

Суддя Н.Д. Петренко