РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017 Справа №910/13289/17
За позовом Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний

госпіталь»

До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕЙЕМДЖИ ГРУП»

про стягнення 1 218,29 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники:

Від позивача: Дробот О.В.. - представник за довіреністю;

Від відповідача: Соколов С.В. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний військово-медичного клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» (далі- позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ «Страхова компанія «ЕЙЕМДЖИ ГРУП» (далі - відповідач) про стягнення 1 218,29 грн. штрафних санкцій.

В обгрунтування позову позивач посилався на те, що відповідачем допущено прострочення виконання взятих на себе зобов'язань за договором про надання медичних послуг № 16/51/ПМП від 21.03.2016 (з урахуванням додаткових угод до нього) щодо своєчасної оплати наданих послуг, що згідно з умовами договору та ст. 230, ч. 6 ст. 230 Господарського кодексу України є підставами для застосування до відповідача штрафної санкції у вигляді пені, яка за розрахунками позивача, складає заявлену до стягнення суму у розмірі 1 218,29 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2017 порушено провадження в справі № 910/13289/17 та призначено розгляд справи на 11.09.2017.

08.09.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи по справі.

11.09.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідача проти заявленого позову заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування заперечень посилався на те, що підстави для стягнення з відповідача пені - відсутні, оскільки відповідачем не прострочено виконання своїх зобов'язань за умовами укладеного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2017 на підставі ч. 1 ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк вирішення спору на 15 днів, оголошено перерву в судовому засіданні на 23.10.2017.

23.10.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Господарського суду міста Києва від позивача та від відповідача надійшли додаткові документи по справі.

В судовому засіданні 23.10.2017 судом у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 01.11.2017.

Судове засідання 01.11.2017 не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Трофименко Т.Ю. на лікарняному.

Оскільки 06.11.2017 суддя Трофименко Т.Ю. вийшла з лікарняного, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 справу призначено до розгляду на 04.12.2017.

04.12.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

В судовому засіданні 04.12.2017 представник позивача підтримав заявлену позовну вимогу про стягнення з відповідача 1 219,29 грн. штрафних санкцій, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.12.2017 проти заявленого позову заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні 04.12.2017р. судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2016 між позивачем - Національним військово-медичним клінічним центром «Головний військовий клінічний госпіталь», як виконавцем, та відповідачем - ПАТ «Страхова компанія «ЕЙЕМДЖИ ГРУП», як замовником, укладено договір про надання медичних послуг № 16/51/ПМП (далі - договір № 16/51/ПМП від 21.03.2016), за умовами якого виконавець зобов'язався надавати медичні послуги пацієнтам замовника, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити виконавцю належним чином надані послуги в порядку та на умовах, погоджених у даному договорі (п. 1.1).

П.п. 2.1.1 п. 2.1 договору № 16/51/ПМП від 21.03.2016 визначено, що виконавець зобов'язався надавати пацієнтам замовника професійні медичні послуги тільки за письмовим направленням із зазначенням гарантії оплати наданих медичних послуг в повному обсязі відповідно до зразку наведеного у додатку № 1 до договору.

Згідно з п.п. 2.2.1 п. 2.1 договору № 16/51/ПМП від 21.03.2016, замовник зобов'язався надавати письмове направлення пацієнтам ,які мають право отримувати медичну допомогу із зазначенням гарантії оплати наданих медичних послуг в повному обсязі відповідно до зразку, наведеного у додатку № 1 до договору, який є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 3.1 договору № 16/51/ПМП від 21.03.2016, розрахунки між сторонами здійснюються на підставі узгодженого між сторонами прейскуранта цін за медичні послуги. Узгодження прейскуранту цін на медичні послуги між замовником та виконавцем передбачається листом, який підписано уповноваженими особами та обов'язково завірений оригінальними печатками, згідно додатку № 2, який є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 3.2 договору № 16/51/ПМП від 21.03.2016 визначено, що акт виконаних медичних послуг надається замовнику подекадно. Оплата вартості фактично наданих медичних послуг проводиться шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на рахунок виконавця , згідно загального звіту по виконаних медичних послугах та акту здавання - приймання робіт за відповідний період, звіту по наданню медичних послуг у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» на кожного пацієнта окремо та рахунку за надані медичні послуги. Акт виконаних медичних послуг вважається підписаним замовником, якщо протягом 10 календарних днів з дати, зафіксованої у відповідному акті, від замовника не надійшло письмового документально обгрунтованого заперечення, акт вважається прийняти до оплати для проведення розрахунків.

Пунктом 3.3 договору № 16/51/ПМП від 21.03.2016 визначено, що оплата рахунків здійснюється замовником протягом 10 календарних днів з дати, зафіксованої у відповідному рахунку, який виставив виконавець. За затримку платежів виконавцю понад строки, встановлені цим договором, замовник додатково сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент проведення платежів, нараховану на суму несвоєчасно проведених замовником платежів за кожен день такої затримки.

Пунктом 9.2 договору № 16/51/ПМП від 21.03.2016 визначено, що договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 30.06.2016, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Також сторонами договору № 16/51/ПМП від 21.03.2016 укладено ряд додаткових угод, а саме:

- № 1/16/68/ПМП від 30.06.2016, якою продовжено строк дії договору до 31.08.2016;

- № 1/16/77/ПМП від 31.08.2016, якою продовжено строк дії договору до 31.10.2016;

- № 1/16/85/ПМП від 31.10.2016, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2016, а також змінили редакцію додатку № 1 до договору;

Також, сторонами було узгоджено Прейскурант цін на медичні послуги Національного військово медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь», який є додатком № 2 до договору.

Відповідно до загального звіту № 31 по виконаній роботі у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» згідно договору № 16/51/ПМП від 21.03.2016 за 18-25 жовтня 2016 року, загальна сума послуг за наведений період складає суму 210 572,66 грн. , зокрема по пацієнту ОСОБА_3 - 18 152,34 грн. (по страховому полісу 101911-03ю21-01.000072.16), а по пацієнту ОСОБА_4 - 40 747,88 грн. (по страховому полісу 101011-02.21-01.000090.16).

Як встановлено судом, вказаний звіт відповідачем не підписано і печаткою не посвідчено, і щодо вказаних у ньому сум відповідачем надіслано позивачу лист № 1226/01/1 від 27.10.2016, згідно якого до акту № 31 включено суми, понад суми відповідальності відповідача за полісом ОСОБА_4 (узгоджена сума відповідальності - 16 000,00 грн., фактична сума, заявлена у акті - 40 747,88 грн., сума відхилення - 27 747,88 грн.) та за полісом ОСОБА_3 (узгоджена сума відповідальності - 13 152,34 грн., фактична сума, заявлена у акті - 18 152,34 грн., сума відхилення - 5 000,00 грн.).

Крім того, відповідачем до матеріалів справи надано гарантійний лист застрахованої відповідачем особи ОСОБА_5 за полісом 101911-03ю21-01.000072.16 (ліміт страхування - 13 155,00 грн.), та гарантійний лист застрахованої особи ОСОБА_4 за полісом 101011-02.21-01.000090.16 (ліміт страхування - 16 000,00 грн.), в яких відповідач направляє вказаних осіб до позивача для надання медичних послуг, а також договори добровільного медичного страхування (поліси) вказаних осіб з відповідачем.

Відповідно до загального звіту № 34 по виконаній роботі у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь» згідно договору № 16/51/ПМП від 21.03.2016 за 16-30 листопада 2016 року, загальна сума послуг за наведений період складає суму 30 000,00 грн. , зокрема по пацієнту ОСОБА_6

Як встановлено судом, вказаний акт відповідачем не підписано і печаткою не посвідчено, проте, вказаний акт було оплачено відповідачем в сумі 30 000,00 грн. після його отримання 23.12.2016, і оплата якого сторонами не заперечується.

Позивач звертався до відповідача з претензіями, на підтвердження отримання яких відповідачем позивачем долучено поштові рекомендовані відправлення, які містять відмітки про їх отримання:

- від 16.11.2016 № 7/7068, в якій просив погасити заборгованість по рахунку - фактурі № Д16/370 на суму 29 747,88 грн.;

- від 27.12.2016 № 7/808, в якій просив погасити заборгованість по рахунку - фактурі № Д16/370 на суму 210 572,66 грн. (по якому частково оплачено 180 824,78 грн., і заборгованість по рахунку - 24 747,88 грн.), № Д16/422 від 05.12.2016 на суму 30 000,00 грн., № Д16/395 від 16.11.2016 на суму 227,58 грн.;

- від 03.02.2017 № 7/627, в якій позивач просить погасити заборгованість в сумі 1 218,29 грн., зазначаючи, що вказана сума є сумою пені за несвоєчасно оплачені рахунки № Д16/395 від 16.11.2016 на суму 227,58 грн., № Д16/442 від 23.12.2016 на суму 991,22 грн.;

- від 21.04.2017 № 7/2354, в якій позивач просить погасити заборгованість в сумі 1 218,29 грн., зазначаючи, що вказана сума є сумою пені за несвоєчасно оплачені рахунки № Д16/395 від 16.11.2016 на суму 227,58 грн., № Д16/442 від 23.12.2016 на суму 991,22 грн..

Також, позивачем до матеріалів справи подано наступні рахунки - фактури:

- № Д16/370 від 26.10.2016 на суму 210 572,66 грн. (оплата за послуги згідно договору № 16/51/ПМП від 21.03.2016 , загального звіту № 31 та акту здавання - приймання робіт № 31 за 18-25 жовтня 2016);

- № Д16/422 від 26.10.2016 на суму 30 000,00 грн. (оплата за послуги згідно договору № 16/51/ПМП від 21.03.2016 , загального звіту № 34 та акту здавання - приймання робіт № 34 за 16-30 листопада 2016);

- № Д16/395 від 16.11.2016 на суму 227,58 грн. (оплата пені по договору № 16/51/ПМП від 21.03.2016);

- № Д16/442 від 23.12.2016 на суму 991,22 грн. (оплата пені по договору № 16/51/ПМП від 21.03.2016).

Згідно поданого позивачем розрахунку, заявлена ним до стягнення пеня загалом в сумі 1 218,29 грн. нарахована виходячи з наступних показників:

- 227,58 грн. - пеня за прострочення оплати по Звіту/Акту № 31 від 26.10.2016, рахунку № Д16/370 від 26.10.2016 на суму 29 747,88 грн., період прострочення: з 06.11.2016 по 15.11.2016 включно;

- 830,57 грн. - пеня за прострочення оплати по Звіту/Акту № 31 від 26.10.2016, рахунку № Д16/370 від 26.10.2016 на суму 29 747,88 грн., період прострочення: з 16.11.2016 по 19.12.2016 включно, а з урахуванням часткової оплати боргу 20.12.2016 в сумі 5 000,00 грн. , пеня нарахована на суму 24 747,88 грн. за період прострочення з 20.12.2016 по 22.12.2016 включно;

- 160,65 грн. - пеня за прострочення оплати по Звіту/Акту № 34 від 05.12.2016, рахунку № Д16/422 від 26.10.2016 на суму 30 000,00 грн., період прострочення: з 16.12.2016 по 22.12.2016 включно.

В свою чергу, як встановлено судом, до акту № 31 включено суми, понад ліміти відповідальності відповідача за полісом ОСОБА_4 (узгоджена сума відповідальності - 16 000,00 грн., фактична сума, заявлена у акті - 40 747,88 грн., сума відхилення - 27 747,88 грн.) та за полісом ОСОБА_3 (узгоджена сума відповідальності - 13 152,34 грн., фактична сума, заявлена у акті - 18 152,34 грн., сума відхилення - 5 000,00 грн.), і суми перевищення за полісами застрахованих осіб були сплачені застрахованими особами відповідачу, який в свою чергу, перерахував вказані суми позивачу, а саме:

- 20.12.2016 ОСОБА_3 сплатив на рахунок відповідача 5 000,00 грн., які 20.12.016 відповідача перерахував позивачу, що підтверджується банківською випискою позивача про рух коштів;

- 20.12.2016 родич померлого ОСОБА_4 перерахував на рахунок відповідача 24 747,88 грн., які 23.12.2016 відповідачем перераховано на користь позивача, що підтверджується банківською випискою позивача про рух коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків

Вимогами статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а саме як сплата неустойки так і відшкодування збитків.

Стаття 549 Цивільного кодексу України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 230 Господарського кодексу України встановлює, що штрафні санкції це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В свою чергу, стаття 549 Цивільного кодексу України встановлює, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на викладене, судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача 160,65 грн. пені за прострочення оплати по Звіту/Акту № 34 від 05.12.2016, рахунку № Д16/422 від 26.10.2016 на суму 30 000,00 грн., період прострочення: з 16.12.2016 по 22.12.2016 включно.

При цьому, пунктом 3.2 договору визначено, що Акт виконаних медичних послуг вважається підписаним замовником, якщо протягом 10 календарних днів з дати , зафіксованої у відповідному акті, якщо від замовника не надійшло письмового документально обгрунтованого заперечення, акт вважається прийняти до оплати для проведення розрахунків.

Проте матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. процесуального кодексу України надання та/або надіслання вказаного акту позивачем на адресу відповідача, як не надано і доказів вручення такого уповноваженому представнику відповідача, як не надано і доказів надсилання/виставлення відповідачу рахунку № Д16/422 від 05.12.2016. При цьому, суд враховує і те, що відповідна претензія № 7/808 від 27.12.2016 ро сплату 30 000,00 грн. заявлена позивачем 27.12.2016, коли оплата зв сумі 30 000,00 грн. була здійснена відповідачем 23.12.2016 а період нарахування позивачем заявлено з 16.11.2016 по 22.11.2016.

При цьому, надана позивачем для долучення до матеріалів справи копія журналу обліку поштових арок не приймається судом в якості належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України такого відправлення, оскільки не підтверджує факту безпосереднього відправлення позивачем певних документів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не було доведено належним та допустимими доказами прострочення виконання відповідачем свого грошового зобов'язання по акту № 34 щодо оплати 30 000,00 грн., не встановлено обставин такого прострочення і судом під час вирішення спору, у зв'язку з чим обумовлені п. 3.3 договору та ст. 549 Цивільного кодексу України, ст. 230 Господарського кодексу України підстави для застосування до відповідача штрафної (господарської) санкції у вигляді пені за порушення грошового зобов'язання - у суду відсутні.

Також, судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення 227,58 грн. пені за прострочення оплати по Звіту/Акту № 31 від 26.10.2016, рахунку № Д16/370 від 26.10.2016 на суму 29 747,88 грн., період прострочення: з 06.11.2016 по 15.11.2016 включно, та 830,57 грн. пені за прострочення оплати по Звіту/Акту № 31 від 26.10.2016, рахунку № Д16/370 від 26.10.2016 на суму 29 747,88 грн., період прострочення: з 16.11.2016 по 19.12.2016 включно, а з урахуванням часткової оплати боргу 20.12.2016 в сумі 5 000,00 грн. , пеня нарахована на суму 24 747,88 грн. за період прострочення з 20.12.2016 по 22.12.2016 включно.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення пені у наведеній частині суд дійшов наступних висновків.

Згідно статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З огляду на викладене, судом встановлено, що статтею 547 Цивільного кодексу України імперативно визначено умову, згідно якої забезпечення виконання зобовґязання має відбуватися у письмовій формі, тобто встановлення штрафних санкції за порушення виконання зобовґязання має бути вчинене у письмові формі, як того вимагає зазначена норма закону.

А оскільки умовами укладеного між сторонами правочину не встановлено відповідальності відповідача у вигляді сплати саме пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання понад межами ліміту відповідальності відповідача, зокрема за полісами ОСОБА_4 (узгоджена сума відповідальності - 16 000,00 грн., фактична сума, заявлена у акті - 40 747,88 грн., сума відхилення - 27 747,88 грн.) та за полісом ОСОБА_3 (узгоджена сума відповідальності - 13 152,34 грн., фактична сума, заявлена у акті - 18 152,34 грн., сума відхилення - 5 000,00 грн.), а тому обумовлені законом підстави для застосування до відповідача штрафної (господарської) санкції у вигляді пені за порушення грошового зобов'язання в частині оплати позивачу коштів, які виходять за межі відповідальності відповідача за полісами застрахованих осіб,- у суду відсутні.

Наведений висновок суду узгоджується також і з умовами укладеного між сторонами договору, а саме п.п. 2.1.1 п. 2.1 договору № 16/51/ПМП від 21.03.2016, яким чітко встановлено, що замовник зобов'язався надавати письмове направлення пацієнта , які мають право отримувати медичну допомогу із зазначенням гарантії оплати наданих медичних послуг в повному обсязі.

Крім того, суд враховує і те, що матеріалами справи підтверджується, що суми перевищення за полісами застрахованих осіб були сплачені застрахованими особами відповідачу, який в свою чергу, перерахував вказані суми позивачу, а саме:

- 20.12.2016 ОСОБА_3 сплатив на рахунок відповідача 5 000,00 грн., які 20.12.016 відповідача перерахував позивачу, що підтверджується банківською випискою позивача про рух коштів;

- 20.12.2016 родич померлого ОСОБА_4 перерахував на рахунок відповідача 24 747,88 грн., які 23.12.2016 відповідачем перераховано на користь позивача, що підтверджується банківською випискою позивача про рух коштів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 058,09 грн. пені за порушення відповідачем грошового зобов'язання по акту № 31 - задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що обумовлені законом та договором підстави для стягнення з відповідача штрафної (господарської) санкції у вигляді пені в сумі 1 218,29 грн. - відсутні, у зв'язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 80 ч. 1 п. 1-1, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.12.2017р.

Суддя Т.Ю.Трофименко