ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017р. Справа № 914/1582/17

Колегія суддів у складі

Головуючий суддя Запотічняк О.Д.

Суддя Березяк Н.Є.

Суддя Крупник Р.В.

при секретарі Думин В.Я.

розглянула справу

за позовом: Заступника керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області, м.Дрогобич,

до відповідача: Стебницької міської ради, м.Стебник, Львівська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1, м.Стебник,

про: визнання недійсним рішення сесії Стебницької міської ради від 10.05.2017р. №250.

За участю представників:

Прокурор: Леонтьєва Н.Т. - службове посвідчення № 032118;

Від відповідача: не з'явився;

Від третьої особи: не з'явився;

Суть спору: Заступник керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області звернувся в Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача: Стебницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет споруна стороні відповідача: ОСОБА_1 про: визнання недійсним рішення сесії Стебницької міської ради від 10.05.2017р. №250 про надання дозволу на укладення договору особистого строкового сервітуту.

Позовні вимоги прокурор мотивує тим, що оскаржуване рішення Стебницької міської ради, прийняте з порушенням вимог ст. ст. 98, 99, 100 Земельного Кодексу України, ст. ст. 20, 25, 55-1 Закону України «Про землеустрій», ст. ст. 16, 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Зокрема прокурор звертає увагу нате, що відповідне рішення прийняте без розробленої у встановленому законодавством порядку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права сервітуту, в рішенні відсутнє посилання на кадастровий номер земельної ділянки. Також прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_1 якому оскаржуваним рішенням надано дозвіл на укладення договору особистого строкового сервітуту на земельну ділянку для розміщення та обслуговування тимчасової споруди торгівельного призначення для провадження підприємницької діяльності, не являється суб'єктом підприємницької діяльності.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 31.07.2017 року порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 05.09.2017року.

01.09.2017р. відповідач подав через канцелярію суду письмові заперечення проти позову, вважає, що оскаржуване рішення було прийняте в установленому законом порядку з дотриманням процедури прийняття регуляторних актів.

В судове засідання 05.09.2017р. з'явився прокурор. Відповідач та третя особа не забезпечили явки уповноважених представників в судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про дату та час і місце розгляду справи, причин неявки не повідомили, вимоги ухвали суду від 31.07.2017 р. не виконали.

Враховуючи неявку представника відповідача та представника третьої особи в судове засідання, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, суд відклав розгляд справи на 19.09.2017р.

15.09.2017 р. на адресу господарського суду поступило клопотання фізичної особи ОСОБА_2 про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Дане клопотання обґрунтовано тим, що 25.09.2012 р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області винесено постанову у справі № 1306/6596/2012 за позовом ОСОБА_2 до Стебницької міської ради про визнання незаконним рішень та зобов'язання вчинити дії, якою зобов'язано Стебницьку міську раду Львівської області розглянути питання про надання ОСОБА_2, дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для встановлення торгового кіоску із продажу релігійних та інших побутових товарів по вул. Грушевського в м. Стебник.

В судове засідання 19.09.2017р. з'явився прокурор. Відповідач та третя особа не забезпечили явки уповноважених представників.

Судом було розглянуто клопотання фізичної особи ОСОБА_2 про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, та відмовлено в його задоволенні з підстав наведених в ухвалі суду.

Також судом було відмовлено прокурору в залученні до участі у справі в якості третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Прокурором було надано суду додаткові письмові пояснення по суті спору в яких звернено увагу на те, що внаслідок прийняття спірного рішення та укладення спірного договору порушено права територіальної громади у використанні земельної ділянки, чим водночас порушено права держави у сфері земельних відносин, оскільки застосовано невірний механізм надання та одержання у користування земельної ділянки,

В судовому засіданні19.09.2017р. розгляд справи було відкладено на 26.09.2017р.

В судове засідання 26.09.2017 р. з'явився прокурор. Відповідач та третя особа не забезпечили явки уповноважених представників, причин неявки не повідомили. Прокурор подав клопотання про продовження строку розгляду справи у відповідності до ст. 69 ГПК України.

Ухвалою від 26.09.2017р. суд продовжив строк розгляд справи на 15 днів та відклав розгляд справи на 10.10.2017р.

В судове засідання 10.10.2017р. з'явився прокурор. Відповідач та третя особа не забезпечили явки уповноважених представників, хоча належним чином повідомлялися про дату та час і місце розгляду справи, причин неявки не повідомили, вимоги ухвал суду не виконали.

Враховуючи неявку представника відповідача та представника третьої особи в судове засідання, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, суд відклав розгляд справи на 17.10.2017р. та зобов'язав сторони виконати вимоги ухвали суду в повному обсязі.

В судовому засіданні 17.10.2017р. розгляд справи було відкладено на 22.11.2017р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та представника третьої особи.

Також ухвалою від 17.10.2017р. суд призначив колегіальний розгляд справи №914/1582/17 у складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів, для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі:

головуючий суддя Запотічняк О.Д.

суддя Березяк Н.Є.

суддя Крупник Р.В.

У зв'язку із відпусткою члена колегії суддів - судді Березяк Н.Є., розгляд справи 22.11.2017р. не відбувся.

Ухвалою від 23.11.2017р. суд призначив розгляд справи на 06.12.2017р.

В судове засідання 06.12.2017р. з'явився прокурор, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач та третя особа не забезпечили явки уповноважених представників, причин неявки не повідомили.

Враховуючи, що відповідач та третя особа належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, а матеріалів справи достатньо для її розгляду по суті, у відповідності до ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

10 травня 2017 року Стебницькою міською радою було прийнято рішення №250 «Про надання дозволу на укладення договору особистого строкового сервітуту».

Відповідно до п.1 даного рішення надано дозвіл ОСОБА_1 на укладення договору особистого строкового сервітуту на земельну ділянку площею 30,0 кв.м. для розміщення та обслуговування тимчасової споруди торгівельного призначення для провадження підприємницької діяльності (згідно схем-плану, що додається) по вул. Грушевського у м.Стебнику строком на 3 роки.

Згідно п. 2 даного рішення ОСОБА_1 зобов'язано:

- звернутись у відділ Держгеокадастру у м.Дрогобичі для отримання витягу про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки та укласти договір особистого строкового сервітуту з Стебницькою міською радою на відповідну територію (об'єкт благоустрою) в м.Стебник визначену для розміщення тимчасової споруди;

- погодити розміщення тимчасової споруди торгівельного призначення з інженерними службами міста, та при необхідності забезпечити винос інженерних мереж згідно технічних умов за межі визначеної земельної ділянки;

- звернутись у відділ містобудування та архітектури для оформлення паспорту прив'язки тимчасової споруди торгівельного призначення для ведення підприємницької діяльності;

- забезпечити реєстрацію відповідного договору згідно з чинним законодавством.

Прокурор вважає, що дане рішення Стебницької міської ради, прийняте з порушенням вимог ст.ст. 98, 99, 100 Земельного Кодексу України, ст. ст. 20, 25, 55-1 Закону України «Про землеустрій», ст. ст. 16, 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до положень ст.98 Земельного кодексу України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Статтею 99 Земельного кодексу України передбачено види права земельного сервітуту. Зокрема дана норма закону передбачає, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів:

а) право проходу та проїзду на велосипеді;

б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;

в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм);

г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку;

ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми;

е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному шляху;

ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд;

з) інші земельні сервітути.

Зазначена стаття визначає суб'єктів, між якими виникають відносини щодо сервітуту. Вимагати встановлення земельних сервітутів можуть власники або землекористувачі земельних ділянок. Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, у яких є потреба у використанні суміжної (сусідньої) земельної ділянки щоб усунути недоліки своєї ділянки, зумовлені її місцем розташування або природним станом. Обов'язковою умовою встановлення земельного сервітуту є неможливість задоволення потреби особи, яка вимагає встановлення сервітуту, в інший спосіб.

Порядок встановлення земельних сервітутів передбачений ст.100 Земельного кодексу України. Так сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Положеннями ст.401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ст.402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки

Тобто, законодавець пов'язує встановлення земельного сервітуту для власників чи користувачів суміжних земельних ділянок або іншої особи, які не можуть бути задоволені іншим чином, ніж встановлення сервітуту.

Таким чином, потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом, наприклад, пройти чи проїхати до своєї земельної ділянки, користуватися належною йому будівлею тощо.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом як встановленням права користування чужим майном - сервітуту.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, Стебницька міська рада оскаржуваним рішенням надала дозвіл ОСОБА_1 на укладення договору особистого строкового сервітуту на земельну ділянку площею 30,0 кв.м. для розміщення та обслуговування тимчасової споруди торгівельного призначення для провадження підприємницької діяльності.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 являється власником чи користувачем суміжної (сусідньої) земельної ділянки чи власником тимчасової споруди і потребує встановлення сервітуту, щоб задовільнити свої потреби в користуванні належним йому майном.

Слід також зазначити, що оскаржуваним рішенням надано дозвіл на укладення договору особистого строкового сервітуту на земельну ділянку для розміщення та обслуговування тимчасової споруди торгівельного призначення для провадження підприємницької діяльності. В той же час, суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької діяльності.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про землеустрій», землеустрій проводиться в обов'язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Відповідно до положень ст. 25 даного закону, одним із видів документації із землеустрою є технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту.

Відповідно до ст.55-1 Закону України «Про землеустрій», встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації;

в) кадастровий план земельної ділянки із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту;

г) матеріали польових геодезичних робіт;

ґ) копії документів, що є підставою для виникнення прав суборенди, сервітуту.

В даному випадку технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту не розроблялась.

Суд також звертає увагу га те, що відповідно до ст. 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі:

розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;

використання земельних ділянок для потреб, пов'язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів;

використання релігійними організаціями, які легалізовані в Україні, земельних ділянок під культовими будівлями;

будівництва об'єктів, що в повному обсязі здійснюється за кошти державного та місцевих бюджетів;

надання земельних ділянок підприємствам, установам і громадським організаціям у сфері культури і мистецтв (у тому числі національним творчим спілкам та їх членам) під творчі майстерні;

надання земельних ділянок в оренду для реконструкції кварталів застарілої забудови, для будівництва соціального та доступного житла, якщо конкурс на його будівництво вже проведено;

розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій згідно з міжнародними договорами України;

надання земельної ділянки, викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності для забезпечення таких потреб;

надання земельних ділянок державної або комунальної власності для потреб приватного партнера в рамках державно-приватного партнерства відповідно до закону;

надання земельної ділянки замість викупленої для суспільних потреб чи примусово відчуженої з мотивів суспільної необхідності та повернення такої земельної ділянки колишньому власнику чи його спадкоємцю (правонаступнику), у разі якщо така потреба відпала;

будівництва, обслуговування та ремонту об'єктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, об'єктів зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу);

будівництва об'єктів забезпечення життєдіяльності населених пунктів (сміттєпереробних об'єктів, очисних споруд, котелень, кладовищ, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд);

передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва;

надання земельних ділянок суб'єктам господарювання, що реалізують відповідно до Закону України "Про особливості провадження інвестиційної діяльності на території Автономної Республіки Крим" зареєстровані в установленому порядку інвестиційні проекти. Надання такої земельної ділянки у власність здійснюється згідно із законодавством після завершення строку реалізації інвестиційного проекту за умови виконання суб'єктом господарювання договору про умови реалізації цього інвестиційного проекту на території Автономної Республіки Крим;

поновлення договорів оренди землі;

передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності;

надання в оренду земельних ділянок індустріальних парків керуючим компаніям цих індустріальних парків;

надання земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34, 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З огляду на викладене, оскаржуване рішення Стебницької міської ради від 10 травня 2017 року я №250 «Про надання дозволу на укладення договору особистого строкового сервітуту» суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Витрати прокурора по сплаті судового збору суд покладає на винну сторону відповідача в сумі 1600,00 грн.

Керуючись ст. ст.28, 33 ,43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати недійсним рішення Стебницької міської ради Львівської області від 10.05.2017р. №250 "Про надання дозволу на укладення договору особистого строкового сервітуту".

3.Стягнути з Стебницької міської ради Львівської області (82172, Львівська обл., м. Стебник, вул. Мазепи, 8; ) на користь прокуратури Львівської області (79005, м. Львів, пр. Шевченка, 17/19; ) 1600,00 грн. судового збору.

4. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

5. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення складено 11.12.2017р.

Гололвуючий суддя Запотічняк О.Д.

Суддя Березяк Н.Є.

Суддя Крупник Р.В.