РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017Справа №910/18597/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕМ'ЄР-ЛІГА"

до Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КИЇВ РЕ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 62094,67 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Гуназа Ю.Є. (довіреність б/н від 08.09.2014)

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРЕМ'ЄР-ЛІГА" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КИЇВ РЕ" (відповідач) про стягнення 62094,67 грн., з яких 49500,00 грн. - страхове відшкодування, 9856,72 грн. - пеня, 1780,41 грн. - інфляційні втрати, 957,54 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскільки Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter державний номер НОМЕР_1 на час ДТП була застрахована в ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КИЇВ РЕ" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4019074, то відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 49500,00 грн. за вирахуванням франшизи та ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну. Також позивачем нараховані пеня у сумі 9856,72 грн., інфляційні втрати у сумі 1780,41 грн. та 3% річних у сумі 957,54 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2016 порушено провадження по справі № 910/18597/16 та призначено її до розгляду на 15.11.2016.

14.11.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли документи по справі, клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, відзив на позовну заяву. У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив, посилаючись на невиконання позивачем обов'язку щодо збереження пошкодженого майна у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), що у свою чергу призвело до неможливості встановити розмір заподіяної шкоди. Також у відзиві на позов відповідач зазначив, що надані позивачем платіжні доручення на суму 52 525,00 грн. не містять жодної відмітки установи банку про здійснення (проведення) платежу. Відповідач також заперечив вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 залучено до участі у справі №910/18597/16 третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 та відкладено розгляд справи на 06.12.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2016, на підстав ст. 69, ст. 77 ГПК України, продовжено строк вирішення спору у справі № 910/18597/16 на 15 днів та відкладено розгляд справи на 22.12.2016.

Також 06.12.2016, Господарський суд міста Києва звернувся до судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. із запитом про надання завірених належним чином копій матеріалів справи (справа № 369/12302/15-п провадження № 3/369/3233/15) про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в зв'язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди 04.10.2015 в с. Петропавлівська Борщагівка на території АЗС "КЛО", яка знаходиться на вулиці В.Кільцева 2 та відомостей щодо дати складання протоколу про адміністративне правопорушення.

21.12.2016 через відділ діловодства від Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла витребувана судом інформація.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2016 призначено у справі №910/18597/16 судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі №910/18597/16 зупинено до закінчення проведення судової товарознавчої експертизи (або до надання висновку чи повідомлення про неможливість їх проведення) та повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва.

13.02.2017 через канцелярію суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист №1816/17-54 від 06.02.2017 про забезпечення проведення попередньої оплати експертизи, продовження терміну проведення експертизи та клопотання №1816/17-54 про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи та забезпечення огляду об'єкта дослідження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2017 поновлено провадження у справі № 910/18597/16, клопотання №1816/17-54 судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2017 провадження у справі №910/18597/16 зупинено до закінчення проведення судової товарознавчої експертизи (або до надання висновку чи повідомлення про неможливість їх проведення) та повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва.

09.11.2017 через канцелярію суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов висновок експертів №1816/17-54 складений 25.10.2017 за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи та матеріали справи №910/18597/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2017 поновлено провадження у справі № 910/18597/16 та у відповідності до приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, призначено справу до розгляду на 30.11.2017.

22.11.2017 через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначає про необґрунтованість посилань відповідача на п. 37.1.3. ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

29.11.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2017 розгляд справи № 910/18597/16 відкладено на 07.12.2017.

Представник позивача надав суду пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 07.12.2017 не з'явився, про розгляд справи третя особа була повідомлена належним чином ухвалою суду від 30.11.2017.

Представник третьої особи в судове засідання 07.12.2017 не з'явився, про розгляд справи третя особа була повідомлена належним чином ухвалою суду від 30.11.2017.

В судовому засіданні 07.12.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.10.2015 в с. Петропавлівська Борщагівка на території АЗС КЛО, яка знаходиться за адресою: с. Петропавлівська Борщагівка, вул. В. Кільцева, 2, водій ОСОБА_1 (третя особа у справі) керуючи автомобілем Mersedes-Benz Sprinter державний номер НОМЕР_1 здійснив наїзд на газову колонку. В результаті ДТП автомобіль та газова колонка отримали механічні пошкодження.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 04.10.2015, підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.11.2015 у справі №369/12302/15-п.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter державний номер НОМЕР_1 на час ДТП була застрахована в ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КИЇВ РЕ" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4019074, термін дії з 21.05.2015 по 20.05.2016).

Як вбачається із матеріалів справи, автозаправна станція з обладнанням, розміщена за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 2, перебуває в тимчасовому строковому платному володінні та користуванні у позивача на підставі договору оренди № 32/АБ-14 від 20.06.2014 року, укладеного з ТОВ "Автобансервіс".

Згідно із п. 5.2.5. договору оренди, позивач зобов'язаний за свій рахунок здійснювати поточний ремонт об'єктів оренди.

У відповідності до п. 5.2.11. договору оренди у редакції додаткової угоди від 01.07.2014, позивач зобов'язаний здійснити ремонт будівель, приміщень, обладнання комплексу АЗК, необхідний у разі пошкоджень, заподіяних внаслідок виникнення страхових випадків/аварійних ситуацій з вини орендаря та/або третіх осіб (дорожньо-транспортної пригоди).

В п.п. 5.2.12, 5.2.13 договору оренди у редакції додаткової угоди від 01.07.2014 передбачено, що позивач має право отримувати грошові суми страхового відшкодування, на покриття збитків, заподіяних внаслідок настання страхових випадків та здійснення ремонту будівель, приміщень, обладнання комплексу АЗК та на власний розсуд розпоряджатись сумами страхового відшкодування, отриманими на покриття збитків, заподіяних внаслідок настання страхових випадків.

У відповідності до умов договору оренди, позивач здійснив ремонт пошкодженого обладнання внаслідок ДТП.

Відповідно до рахунків на оплату №1814 від 05.10.2015 на суму 31530,00 грн., виставленого ТОВ "ЛПГ ТЕХНО" та №653 від 07.10.2015 на суму 20995,00 грн. виставленого ТОВ "БІЛЛ АПС", витрати на проведення ремонту пошкодженого обладнання внаслідок ДТП становлять 52 525,00 грн.

На підставі вказаних рахунків, згідно із банківськими виписками з рахунку позивача та платіжними дорученнями №2744 від 09.10.2015, №2830 від 12.10.2015, №2941 від 13.10.2015, №2746 від 09.10.2015, №2834 від 12.10.2015 позивач здійснив оплату вартості ремонтних робіт та обладнання.

Як вбачається із матеріалів справи, повідомленням вих. № 05-10-15/1 від 05.10.2015 позивач повідомив відповідача про дорожньо-транспортну пригоду.

20.10.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування №19-10-15/1 від 19.10.2015.

Листом вих. № 1700 від 09.12.2015 відповідач звернувся до позивача з приводу отримання додаткових документів та відомостей щодо дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач листом № 28-12-15/1 від 28.12.2015 надав відповідачу пояснення щодо витребуваних у листі вих. № 1700 від 09.12.2015 відомостей.

Листом № 36 від 15.01.2016 відповідач повідомив позивача про відмову у здійсненні страхового відшкодування на підставі п. 37.1.3 ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки відсутні документи, що підтверджують цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter державний номер НОМЕР_1 у вчиненні ДТП, яке мало місце 04.10.2015.

15.03.2016 позивач повторно подав відповідачу заяву про страхове відшкодування №14-03-16/2 від 14.03.2016.

Листом №670 від 14.04.2016 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що позивачем не було виконано, визначених п. 33.3. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зобов'язань щодо зберігання пошкодженого майна у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт).

Також відповідачем було зазначено, що позивачем до заяви про виплату страхового відшкодування було надано постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.11.2015 у справі №369/12302/15-п, яка прийнята на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 10.11.2015, що значно пізніше, ніж дата дорожньо-транспортної пригоди.

Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4019074 встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 500,00 грн.

З огляду на наведене, оскільки витрати на проведення ремонту пошкодженого обладнання внаслідок ДТП становлять 52 525,00 грн., позивачем визначено належну суму страхового відшкодування до сплати відповідачем як різницю між лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну та розміром франшизи, що становить 49500,00 грн. (50 000,00 - 500,00).

Також позивачем на підставі п. п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснено нарахування пені за період з 23.01.2016 по 23.07.2016 у сумі 9856,72 грн. та на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних у сумі 957,54 грн. та інфляційних втрат у сумі 1780,41 грн. за період з 23.01.2016 по 14.09.2016.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно пункту 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

В статті 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 10.11.2015, постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.11.2015 у справі №369/12302/15-п, 04 жовтня 2015 року в с. Петропавлівська Борщагівка на території АЗС КЛО, яка знаходиться за адресою: с. Петропавлівська Борщагівка, вул. В. Кільцева, 2, водій ОСОБА_1 (третя особа у справі) керуючи автомобілем Mersedes-Benz Sprinter державний номер НОМЕР_1 здійснив наїзд на газову колонку. В результаті ДТП автомобіль та газова колонка отримали механічні пошкодження.

Вина особи, яка керувала автомобілем Mersedes-Benz Sprinter державний номер НОМЕР_1 встановлена у судовому порядку (постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.11.2015 у справі №369/12302/15-п).

Як підтверджено матеріалами справи, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом Mersedes-Benz Sprinter державний номер НОМЕР_1 на момент скоєння ДТП - 04.10.2015 була застрахована у відповідача, згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4019074, термін дії з 21.05.2015 по 20.05.2016.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач згідно із повідомленням вих. № 05-10-15/1 від 05.10.2015 повідомив відповідача про дорожньо-транспортну пригоду.

Згодом, позивач повторно подав відповідачу заяву про страхове відшкодування №14-03-16/2 від 14.03.2016.

Згідно із останнім листом вих. №670 від 14.04.2016 відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку із невиконанням позивачем п. 33.3. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У відповідності до п. 33.3. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Згідно із п. 37.1.3. ст. 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, посилається на те, що внаслідок проведеного 06.10.2015 огляду АЗС аварійним комісаром ОСОБА_3 було встановлено, що на пошкодженому внаслідок ДПТ обладнанні позивача проводився частковий ремонт, у зв'язку із чим встановити дійсний розмір матеріальної шкоди не вбачається за можливе.

Згідно із листом ТОВ "Юніверсал Асістанс" (том 1, а.с. 102), ОСОБА_3 є штатним працівником ТОВ "Юніверсал Асістанс Україна", з яким ТОВ "Юніверсал Асістанс" співпрацює на основі договору про надання консультаційних послуг №4 від 01.06.2011. В свою чергу, між ТОВ "Юніверсал Асістанс" та відповідачем існують договірні відносини на підставі договору доручення №57/СА/10/13 від 25.10.2016.

За результатами проведеного огляду пошкодженого майна, аварійним комісаром ОСОБА_3 складено акт огляду від 06.10.2015.

Згідно із акту огляду, останній складено в присутності представника позивача ОСОБА_4. Як зазначено представником позивача в судовому засіданні 22.12.2016, ОСОБА_4 є штатним працівником ТОВ "ПРЕМ'ЄР-ЛІГА".

Проаналізувавши зміст акту огляду від 06.10.2015, судом встановлено, що даний акт не містить жодних відомостей щодо неможливості відповідача встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди.

Більш того, у вказаному вище листі ТОВ "Юніверсал Асістанс" зазначено, що під час проведення огляду АЗС встановлено, що проводився частковий ремонт, а саме: встановлені заглушки, встановлені нові манометри, встановлений інший двигун, замінений шкіф помпи, здійснено ремонт газопроводу. Однак, акт огляду не містить відомостей щодо встановлення іншого двигуна, заглушки, нових манометрів та заміни шкіфу помпи.

В пункті 6 розділу 6 акту огляду містяться відомості щодо труби газової та зазначено, що остання містить сліди ремонту. При цьому, жодних обставин, які б вказували на те, що наявність такого ремонту перешкоджає страховику встановити розмір заподіяної шкоди в акті огляду не зазначено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що лист ТОВ "Юніверсал Асістанс" та акт огляду від 06.10.2015 не підтверджують відсутність можливості у відповідача встановити дійсний розмір заподіяної шкоди. Інших доказів в обґрунтування своїх доводів щодо неможливості встановити розмір заподіяної шкоди відповідач не надав.

Стаття 1192 Цивільного кодексу України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З метою встановлення дійсного розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу пошкодженням майна - автозаправної колонки на автомобільній заправній станції, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 2 та для правильного вирішення спору та встановлення всіх обставин справи, судом було задоволено клопотання відповідача про призначення експертизи та ухвалою суду від 22.12.2016 призначено у даній справі експертизу та на вирішення судового експерта поставлено наступне питання:

яка сума матеріальної шкоди з урахуванням зносу майна (обладнання та устаткування) завдана Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРЕМ'ЄР-ЛІГА" у зв'язку із пошкодженням майна - автозаправної колонки на автомобільній заправній станції, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 04.10.2015 за участю транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1?

За результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи у висновку експертизи №1816/17-4 від 25.10.2017 судовими експертами встановлено, що сума матеріальної шкоди з урахуванням зносу майна (обладнання та устаткування), яка завдана Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРЕМ'ЄР-ЛІГА" у зв'язку із пошкодженням майна - автозаправної колонки на автомобільній заправній станції, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 04.10.2015 за участю транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 становить 46690,02 грн.

Судом враховано, що згідно із ч. 5 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

У пункті 18 постанови Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" роз'яснено, що у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з'ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи висновок судової експертизи, складений експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, суд вважає даний висновок таким, що не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати недостовірним висновок експертизи №1816/17-4 від 25.10.2017 щодо матеріальної шкоди, завданої Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРЕМ'ЄР-ЛІГА" у зв'язку із пошкодженням майна - автозаправної колонки на автомобільній заправній станції, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 04.10.2015 за участю транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1.

З огляду на висновок судової експертизи, сума матеріального шкоди, завданої позивачу у зв'язку із пошкодженням його майна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 04.10.2015 становить 46690,02 грн.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Полісом № АЕ/4019074 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом 500,00 грн.

Таким чином, до відшкодування позивачу за вируванням франшизи підлягає сума у розмірі 46190,02 грн., у зв'язку із чим позов у цій частині суд задовольняє частково.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки.

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст.992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до ст. 36.5. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Здійснивши перерахунок пені за період визначений позивачем з 23.01.2016 по 23.07.2016 з урахуванням суми заборгованості, що підлягає до відшкодування позивачу, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 9197,62 грн. у зв'язку із чим, позовні вимоги у цій частині суд задовольняє частково.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Відповідно до статті 509 ЦК зобов'язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія положень частини 2 статті 625 ЦК України.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду України, наведеній у постанові від 01.06.2016 по справі № 910/22034/15 (№3-295гс16).

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат за період визначений позивачем з 23.01.2016 по 14.09.2016 з урахуванням суми заборгованості, що підлягає до відшкодування позивачу, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у сумі 895,96 грн. та інфляційні втрати у сумі 1661,36 грн., а тому вимоги у цій частині суд задовольняє частково.

У відповідності до ч. 2 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на встановлені вище обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги частково.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КИЇВ РЕ" (03680, м. Київ, вулиця Анрі Барбюса, будинок 13-Б, ідентифікаційний код 33442139) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРЕМ'ЄР-ЛІГА" (08162, Київська обл., Києво-Святошинський район, селище міського типу Чабани, вулиця Кірова, будинок 162; ідентифікаційний код 32214641) 46190,02 грн. - страхового відшкодування, 9197,62 грн. - пені, 895,96 грн. - 3% річних, 1661,36 грн. - інфляційних втрат та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1285,91 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 12.12.2017.

Суддя С.О. Турчин