РІШЕННЯ

05.12.2017Справа №910/19897/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/19897/17

за позовом Військово-медичного управління Служби безпеки України, м. Київ,

до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», м. Київ,

про стягнення 2 039,21 грн.,

за участю представників:

позивача - Бублика О.П. (паспорт серія НОМЕР_1;

Мусієнка С.В. (паспорт серія НОМЕР_2;

відповідача - не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військово-медичне управління Служби безпеки України (далі - Управління) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (далі - Товариство): 1 870 грн. основного боргу, який утворився у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 28.11.2011 №488-2011 про надання медичних послуг застрахованим особам (далі - Договір); 169,21 грн. пені, а всього 2 039,21 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 05.12.2017.

Позивач 05.12.2017 подав суду документи, підготовлені на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Представники позивача у судовому засіданні 05.12.2017 надали суду пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представники відповідача у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення; відповідач відзиву на позовну заяву суду не подав.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова №18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 05.12.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складався протокол судового засідання, який долучений до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.11.2011 Управлінням (виконавець) і Товариством (замовник) було укладено Договір, за умовами якого:

- відповідно до Договору виконавець за замовленням надає послуги застрахованим особам, а замовник здійснює страхові виплати (відшкодування) за фактично отримані застрахованими особами послуги в межах ліміту відповідальності страховика згідно з прейскурантом на медичні послуги виконавця (додаток 1) (пункт 2.1 Договору);

- підставою для відшкодування витрат виконавця за Договором є такі документи: рахунок на оплату послуг; зведений звіт про надані протягом звітного місяця послуги (додаток 5); акт приймання-передачі виконаних робіт (додаток 6) (пункт 5.3 Договору);

- виконавець щомісяця до 05 числа місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику звітно-фінансові документи, зазначені у пункті 5.3 Договору, для оплати наданих застрахованим особам послуг (пункт 5.4 Договору);

- замовник здійснює перерахування коштів на реєстраційний рахунок виконавця протягом 10 банківських днів з дня отримання замовником належно оформлених документів, зазначених у пункті 5.3 Договору (пункт 5.5 Договору);

- за несвоєчасне здійснення оплати в порядку та обсязі, обумовленому Договором, замовник сплачує виконавцю пеню, яка розраховується від суми своєчасно неотриманих коштів із розрахунку однієї облікової ставки НБУ річних, що діяла у період, за який нараховується пеня, пропорційно розрахованої за кожний день затримки, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати включно (пункт 7.2 Договору);

- Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2011 і автоматично продовжується на кожний наступний рік на тих самих умовах, якщо жодна із сторін не попередила іншу сторону про намір припинити дію Договору на наступний рік (пункт 9.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - начальником управління Луріним Ігорем Анатолійовичем, який діяв на підставі Положення, та від відповідача - начальником відділу розвитку особистого страхування Спірідоновою Наталією Дмитрівною, яка діяла на підставі довіреності від 10.11.2011 №602, та скріплено печатками сторін.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором з надання послуг.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивачем у грудні 2016 року на виконання умов Договору було надано відповідачу послуги на суму 1 870 грн., що підтверджується рахунком від 22.09.2017 №260 на суму 1 870 грн.

20.07.2017 Управління звернулося до відповідача з претензією від 19.07.2017 №20/3140.

Крім того, разом з вказаною претензією Товариству було надіслано рахунок від 06.07.2017 №190, акт приймання-передачі робіт та рахунок від 19.07.2017 №193.

Проте, відповідачем відповіді на претензію від 19.07.2017 №20/3140 не надіслано, борг не сплачено; доказів протилежного суду не подано.

Слід зазначити, що акт приймання-передачі робіт за грудень 2016 року не підписаний відповідачем і не повернутий позивачу.

Разом з тим, оскільки Товариством не було надіслано Управлінню заперечень або зауважень проти акта приймання-передачі робіт, то послуги за грудень 2016 року на суму 1 870 грн. вважаються наданими позивачем належним чином та прийнятими відповідачем без будь-яких зауважень.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з Товариства 1 870 грн. боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що ж до стягнення 169,21 грн. пені, то слід зазначити таке.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України (далі - ГК України) і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2 Договором передбачено, що за несвоєчасне здійснення оплати в порядку та обсязі, обумовленому Договором, замовник сплачує виконавцю пеню, яка розраховується від суми своєчасно неотриманих коштів із розрахунку однієї облікової ставки НБУ річних, що діяла у період, за який нараховується пеня, пропорційно розрахованої за кожний день затримки, починаючи з наступного дня після настання строку платежу і по день сплати включно.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд визначає розмір такої пені за ставкою, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ.

Так, перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми пені, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що він правильний.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Пунктом 2.3 Постанови №18 встановлено, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню повністю.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 38-б; ідентифікаційний код 25186738) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь Військово-медичного управління Служби безпеки України (01021, м. Київ, вул. Липська, 11; ідентифікаційний код 20000002): 1 870 (одну тисячу вісімсот сімдесят) грн. основного боргу; 169 (сто шістдесят дев'ять) грн. 21 коп. пені та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Згідно з статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 12.12.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук