ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 Справа № 904/10259/16
За позовом : Державного міжрайонного підприємства водопроводно - каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» , с. Воронове

До : Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», м. Павлоград

Про : стягнення 860 900,08 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ :

Від позивача : ОСОБА_1 ( дов. від 28.09.15р. ) ;

Від відповідача : ОСОБА_2 ( дов. від 30.06.16р. )

СУТЬ СПОРУ :

ДМПВКГ «Дніпро-Західний Донбас» ( позивач ) звернувся з позовом до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ( відповідач ) про стягнення 860 900,08 грн. ( в т.ч. : 802 299,28 грн. основна заборгованість, 40 928,25 грн. пеня ; 14 441,38 грн. інфляційні втрати та 3 231,17 грн. 3% річних) заборгованості за договором про надання послуг водопостачання №89/141-ПУ-ПРУВОКС від 23.12.15р. ( укладеним між сторонами ). Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на безпідставну відмову відповідача оплатити вартість наданих позивачем послуг в період з 29.07.16 р. по 31.08.16 р. згідно з показниками приладів обліку води ( відображених у 16 актах від 31.08.16 р. , а.с.28-43 ) .

При цьому позивачем за період з 29.07.16 р. по 02.08.16 р. виставлені відповідачу рахунки на оплату №№ 88,90-96,105, 107 за тарифом 3,57 грн. за 1 куб. м. ( без врахування ПДВ ) ; а за період з 02.08.16 р. по 31.08.16 р. рахунки за тарифом 7,73 грн. за 1 куб. м. ( без врахування ПДВ ). ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ( відповідач ) здійснив лише часткову оплату наданих позивачем послуг в сумі 776 453,58 грн. Таким чином , за розрахунком позивача , сума основної заборгованості відповідача складає 802 299,28 грн.

ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ( відповідач ) проти задоволення позовних вимог заперечує , вказуючи , що він є споживачем , який є субєктом господарювання сфері централізованого водопостачання та водовідведення , тому до нього з 02.08.16 р. повинен застосовуватися тариф 4,83 грн. за 1 куб. м. ( без врахування ПДВ ) відповідно до вимог Постанови НКРЕКП від 07.07.16 р. № 1238 . Тому , на думку відповідача , позивач безпідставно нараховує йому вартість послуг з 02.08.16 р. за тарифом 7,73 грн. за 1 куб. м. ( без врахування ПДВ ). При цьому відповідач не надав контр розрахунку заборгованості , виходячи з тарифу 4,83 грн. за 1 куб. м. ( без врахування ПДВ ) з 02.08.16 р. по 31.08.16 р.

Відділ НКРЕПКП у Дніпропетровській області ( посадові особи якого на підставі вимог ст.30 ГПК України були викликані судом для дачі пояснень ) у своїх письмових поясненнях від 11.01.17 р. вказав , що при розрахунках з відповідачем має застосовуватися встановлений постановою НКРЕКП від 07.07.16 р. № 1238 тариф на централізоване водопостачання в розмірі 4,83 грн. за 1 куб. м. ( без врахування ПДВ ).

За наявними в справі матеріалами суд не в змозі був визначити : чи підтверджується документально заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання послуг водопостачання №89/141-ПУ-ПРУВОКС від 23.12.15р. за період з 29.07.16 р. по 31.08.16 р. в розмірі 802 299,28 грн.? чи вірно позивачем здійснено розрахунок стягуваної суми ( виходячи з тарифів , встановлених чинним законодавством ) , тощо?

Для розяснення цих питань , що виникли при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, виникла необхідність в призначені судової економічної експертизи .

Враховуючи, що розгляд справи №904/10259/16 був неможливим до розяснення експертами вищенаведених питань , що виникли при вирішенні господарського спору , ухвалою суду від 19.01.17р. по справі було призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено фахівцям Дніпропетровського НДІСЕ . Попередню оплату вартості експертних досліджень з подальшим розподілом судових витрат відповідно до вищезазначеної ухвали було покладено на відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». На виконання вищезазначеної ухвали суду матеріали справи були надіслані на адресу експертної установи.

В подальшому, через несплату вартості експертних досліджень відповідачем, ухвалою суду від 16.08.17р. було запропоновано позивачу здійснити оплату вартості судової експертизи.

Але 24.11.17р. матеріали справи повернулися на адресу суду від ДНДІСЕ без відповідного висновку судової експертизи, з причин не оплати позивачем вартості робіт по виконанню експертизи.

Відповідно до розяснень , що містяться у пункту 23 Постанови Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»: … Відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством. У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого. Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Аналогічним чином суд має діяти в разі повернення матеріалів справи з експертної установи через несплату вартості експертизи. Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу господарським судом на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Враховуючи вищевикладене, ухвалою суду від 27.11.17р. було поновлено провадження у справі та її розгляд призначено на 12.12.17р. До судового засідання 12.12.17р. зявилися представники сторін. Позивач клопотав про виклик для дачі письмових пояснень орган ліцензування відповідача Дніпропетровську обласну державну адміністрацію в особі департаменту житлово-комунального господарства облдержадміністрації. Представник відповідача проти цього клопотання заперечував . Суд не вбачає достатньо правових підстав для задоволення цього клопотання, оскільки відносно питання щодо застосування того чи іншого тарифу судом на підставі приписів ст.30 ГПК України було отримані відповідні письмові пояснення посадової особи уповноваженого державного органу - Відділу НКРЕПКП у Дніпропетровській області.

Заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.13р. між ДМП ВКГ «Дніпро-Західний Донбас» (виробник ) та ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (споживач) укладено договір про надання послуг водопостачання №89/141-ПУ-ПРУВОКС; згідно з умовами якого виробник зобовязався надавати споживачу послугу з водопостачання , якістю що відповідає вимогам ДСанПіН 2.2.4-171-10 «Гігієнічні вимоги до води питної , призначеної до споживання людиною» (ДСанПіН) на межах розподілу балансової належності мереж сторін, в обумовленому даним договором порядку , а споживач зобовязується отримати та оплатити надані послуги з водопостачання на межах розподілу балансової належності мереж сторін, в обумовленому даним договору порядку; порядок та умови надання послуг з водопостачання та порядок оплати наданих послуг визначаються даним договором. (п.1.1. договору) . Виробник і споживач зобовязуються в своїх господарських відносинах керуватися даним договором та чинним законодавством України. (п.1.2. договору).

Відповідно до п.3.1. договору вартість послуги виробника з централізованого питного водопостачання визначається у порядку встановленому чинним законодавством України. Оплата послуги з водопостачання здійснюється за тарифом встановленим стороні уповноваженим державним органом на момент оплати. Вартість послуги з водопостачання на момент підписання договору складає 03 грн. 57 коп. за один метр кубічний питної води без урахування ПДВ. (п.3.2. договору).

Згідно з п.3.3. договору розрахунок за фактично надані послуги водопостачання повинен бути здійснений споживачем у повному розмірі до 20 числа місяця наступного за розрахунковим, на підставі акту зняття показань приладів обліку води ; розрахунку-фактури та податковій накладній оформленій відповідно до чинного законодавства; дата предявлення споживачу акту знаття показань приладів обліку води, розрахунку-фактури в день зняття показань приладів обліку води , але не пізніше 3 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п.3.6. договору за порушення грошового зобовязання за даним договором споживач зобовязується на вимогу виробника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних від простроченої суми, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України , яка діяла на час виникнення заборгованості. (т.1. а.с.13-17, 18-26).

За твердженням позивача , ним у період з 29.07.16р. по 31.08.16р. були надані послуги з централізованого водопостачання за вищенаведеним договором на загальну суму 1 578 752, 86 грн. ( що підтверджується показниками приладів обліку води ( відображених у 16 актах від 31.08.16 р. , т.1. а.с.28-43 ) .

При цьому позивачем за період з 29.07.16 р. по 02.08.16 р. виставлені відповідачу рахунки на оплату №№ 88,90-96,105, 107 за тарифом 3,57 грн. за 1 куб. м. ( без врахування ПДВ ) ; а за період з 02.08.16 р. по 31.08.16 р. рахунки за тарифом 7,73 грн. за 1 куб. м. ( без врахування ПДВ ). ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ( відповідач ) здійснив лише часткову оплату наданих позивачем послуг в сумі 776 453,58 грн. Таким чином , за розрахунком позивача , сума основної заборгованості відповідача складає 802 299,28 грн.

Окрім того, позивач відповідно до п. 3.6. договору та приписів ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу: 40 928,25 грн. пені; 14 441,38 грн. інфляційних втрат та 3 231,17 грн. 3% річних. (т.1., а.с.5).

Натомість, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, вказуючи , що він є споживачем , який є субєктом господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення , тому до нього з 02.08.16 р. повинен застосовуватися тариф 4,83 грн. за 1 куб. м. ( без врахування ПДВ ) відповідно до вимог Постанови НКРЕКП від 07.07.16 р. № 1238 . Тому , на думку відповідача , позивач безпідставно нараховує йому вартість послуг з 02.08.16 р. за тарифом 7,73 грн. за 1 куб. м. ( без врахування ПДВ ). При цьому відповідач не надав контр розрахунку заборгованості , виходячи з тарифу 4,83 грн. за 1 куб. м. ( без врахування ПДВ ) з 02.08.16 р. по 31.08.16 р.

За наявними в справі матеріалами суд не в змозі визначити : чи підтверджується документально заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання послуг водопостачання №89/141-ПУ-ПРУВОКС від 23.12.15р. за період з 29.07.16 р. по 31.08.16 р. в розмірі 802 299,28 грн.? чи вірно позивачем здійснено розрахунок стягуваної суми ( виходячи з тарифів , встановлених чинним законодавством ) , тощо?

Для розяснення цих питань , що виникли при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.17р. провадження у справі було зупинено у зв'язку з призначенням по справі судової економічної експертизи, проведення якої було доручено фахівцям Дніпропетровського НДІСЕ. Однак внаслідок несплати сторонами вартості експертного дослідження експертиза не була проведена та відповіді на вищезазначені питання судом від експерта не було отримано.

Відповідно до приписів ГПК України : в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів. Зазначені особи зобов'язані з'явитись до господарського суду на його виклик, сповістити про знані їм відомості та обставини у справі, подати на вимогу господарського суду пояснення в письмовій формі ( ст.30 ). Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово ( ст.32 ) Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу ( ст.33 ) Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування ( ст.34 ) Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим ( ст.43 ).

Як зазначалося вище , причиною виникнення спору є розбіжності сторін у визначенні тарифу на послуги з централізованого водопостачання, який повинен застосовуватися до відповідача : позивач вважає , що цей тариф становить 7,73 грн. за 1 куб. м. ( без врахування ПДВ) з 02.08.16 р. ; а відповідач вважає , що слід застосовувати тариф 4,83 грн. за 1 куб. м. ( без врахування ПДВ ) відповідно до вимог Постанови НКРЕКП від 07.07.16 р. № 1238 .

Згідно до вимог Постанови НКРЕКП від 07.07.16 р. № 1238 були встановлені такі тарифи: державному міжрайонному підприємству водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» зі структурою, наведеною в додатку 25 до цієї постанови: на централізоване водопостачання: споживачам, які є субєктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення, - 4,83 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість); споживачам, які не є субєктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення - 7,73 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість) .

Критеріями, за якими визначаються категорії споживачів , які є суб єктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення , є наявність ліцензії на провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та/або водовідведення , а також реалізація питної води власним споживачам.

Відповідачем до відзиву на позов додано копію ліцензії , виданої Дніпропетровською обласною державною адміністрацією на підставі рішення № 209 від 16.06.16 р. на право зайняття ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» діяльністю з централізованого водопостачання та водовідведення ( т.1, а.с.103 )

Виходячи з цих критеріїв , Державним міжрайонним підприємством водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» мають застосовуватися тарифи на центральне водопостачання та водовідведення , встановлені Постановою НКРЕП від 07.07.16 р. № 1238 пр розрахунках з відповідними споживачами послуг. Оскільки ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» має відповідну ліцензію та придбаває у позивача воду з метою її подальшої реалізації власним споживачам, при розрахунках із ДМПВКГ «Дніпро-Західний Донбас» має застосовуватися тариф для споживачів , які є субєктами господарювання у сфері централізованого водопостачання та водовідведення 4,83 грн. за 1 куб.м.( без ПДВ ) , а не 7,73 грн за 1 куб. м ( без ПДВ ) як стверджує позивач.

Аналогічної правової позиції дотримується і НКРЕКП у наявних у цій справі документах , поясненнях . Відповідно ж до ст.2 ЗУ «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Порядок організації діяльності національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, визначається Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Враховуючи вищезазначені приписи чинного законодавства та фактичні обставини справи , суд вважає , що позивач помилково розраховує вартість наданих відповідачу послуг з водопостачання та водовідведення виходячи з тарифу 7,73 грн за 1 куб. м (без податку на додану вартість) , а тому не знаходить достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 30, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85, ГПК України; господарський суд , -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Суддя Васильєв О.Ю.

Повне рішення складено 13.12.2017 року.