ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Справа № 922/1226/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого, Гольцової Л.А., Іванової Л.Б.,

за участю представника позивача - Мартяна О.В. дов. від 6 вересня 2017 року, дог. від 10 травня 2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" на окрему ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 4 вересня 2017 року у справі Господарського суду Харківської області за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Агроімпорт" та Приватного підприємства фірми "Асофт" про стягнення боргу,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ПАТ "Дельта Банк" (далі - позивач) звернулось до ТОВ "Агроімпорт" (далі - відповідач-1) та Приватного підприємства фірми "Асофт" (далі - відповідач-2) з позовом про стягнення боргу за договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Єніною Л.В. 18 січня 2013 року за № 34, у розмірі 1180000 гривень 00 коп.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем-2 зобов'язань за договором купівлі-продажу від 18 січня 2013 року.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 7 червня 2017 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 4 вересня 2017 року, провадження у справі щодо позовних вимог, заявлених до ТОВ "Агроімпорт", припинено.

У задоволенні позовних вимог, заявлених до Приватного підприємства "Асофт", відмовлено.

Окремою ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 4 вересня 2017 року Генеральну прокуратуру України проінформовано про зазначені недоліки в діяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і необхідність вжиття організаційно-правових заходів, спрямованих на усунення подібних порушень у подальшому.

У касаційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб просить скасувати повністю окрему ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 4 вересня 2017 року, яку надіслано на адресу Генеральної прокуратури України.

Посилається на те, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст.ст. 86, 90 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в ній не зазначено жодного Закону України або належного нормативно-правового акту, порушення якого допущено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також, в чому таке порушення полягає.

Зазначає, що п. 4.4 Положення про ліквідацію банків, на який послався апеляційний господарський суд, не є чинним та не може обгрунтовувати будь-які недоліки діяльності уповноваженої особи.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явились.

Враховуючи, що про час та місце розгляду касаційної скарги відповідачі повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану окрему ухвалу, апеляційний господарський суд виходив з того, що борг перед банком за кредитним договором має безспірний характер, але позивач пропустив строк позовної давності, що потягло відмову у задоволенні позову.

При цьому суд послався на те, що п. за 4.4 Положення про ліквідацію банків протягом 3 (трьох) днів з дня призначення уповноваженої особи Фонду керівники банку (або уповноважена особа, (якщо в банку здійснювалася тимчасова адміністрація) забезпечують передачу бухгалтерської та іншої документації банку, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку уповноваженій особі Фонду, а тому фактично уповноважена особа Фонду на ліквідацію позивача повинна була дізнатись про наявність заборгованості вподовж 3-х днів з дня призначення, у той час як позовна заява у справі подана через півтора роки після введення тимчасової адміністрації, що у сукупності є підставою для висновку про наявність недоліків в роботі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію позивача Кадирова Владислава Володимировича та, відповідно, підставою для винесення окремої ухвали, якою слід повідомити уповноважені органи про неналежне виконання своїх обов'язків посадовими особами банку, призначеними Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Втім, суд касаційної інстанції з наведеними висновками не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 90 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

В окремій ухвалі має бути зазначено закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його стаття, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Просте перерахування допущених порушень без зазначення конкретних норм чинного законодавства або перерахування норм права, порушення яких встановлено у судовому розгляді, є неприпустимим. Вказівки, що містяться в окремій ухвалі, повинні бути максимально конкретними і реальними для виконання.

Враховуючи, що оскаржувана окрема ухвала апеляційного господарського суду прийнята на підставі та з посиланням виключно на неіснуючу норму - п. 4.4 Положення про ліквідацію банків, визнати її законною та обгрунтованою не можна.

За таких обставин окрема ухвала апеляційного господарського суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 111-5, 111-7 - 111-11, 111-13 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Скасувати окрему ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 4 вересня 2017 року.

Головуючий Т. Козир

Судді Л. Гольцова

Л. Іванова