УХВАЛА

07.12.2017Справа № 910/5737/15-г

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Удалової О.Г., при секретарі судового засідання Купній В.В., розглянувши матеріали

скарги публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» Андронова А.Б.

на дії/бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання недійсною постанови про повернення виконавчого документа та зобов'язання вчинити виконавчі дії

у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фінростбанк»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Груп»

про стягнення 18 306 555,04 грн.

за участю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

за участю представників:

від скаржника (стягувача,

позивача) не з'явились

від боржника (відповідача) не з'явились

від ДВС Бігдан А.В. (довіреність № 2019/20.3-03 від 25.09.2017 р.)

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва надійшла скарга від публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» (далі - ПАТ «Фінростбанк», скаржник) про визнання недійсною постанови про повернення виконавчого документа, винесеної державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, та зобов'язання вчинити виконавчі дії (далі - ВПВР Департаменту ДВС МЮУ).

Скарга обґрунтована тим, що державним виконавцем не вжито в повному обсязі передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо організації примусового виконання судового рішення, спрямованих на виявлення коштів та майна боржника, на які може бути звернуто стягнення. Крім того, скаржник зазначив про порушення органом ДВС приписів Закону України «Про виконавче провадження» в частині обов'язку направлення йому, як стягувачу, постанов про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У скарзі ПАТ «Фінростбанк» просив:

1) визнати недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 05.10.2017 р., винесену державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ в межах виконавчого провадження № 48155352;

2) зобов'язати ВПВР Департаменту ДВС МЮУ здійснити виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме:

- надіслати на поштову адресу ПАТ «Фінростбанк» постанову про відкриття виконавчого провадження № 48155352;

- звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника - товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Груп» (далі - ТОВ «Еко-Груп») до органів доходів та зборів;

- здійснити виконавчі дії по розшуку, арешту та опису грошових коштів, що належать ТОВ «Еко-Груп» на підставі права вимоги за угодою від 12.01.2011 р., укладеною між боржником та товариством з обмеженою відповідальністю «Променерго»;

- здійснити виконавчі дії по виходу за новим місцезнаходженням ТОВ «Еко-Груп» - 04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 18Б, офіс 211, з метою виявлення, арешту та опису майна боржника.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.11.2017 р. (з урахуванням ухвали суду від 24.11.2017 р.) скаргу ПАТ «Фінростбанк» на дії органу ДВС було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 07.12.2017 р.

У судовому засіданні 07.12.2017 р. представник органу ДВС проти задоволення скарги заперечував, вважав її необґрунтованою та безпідставною, подав документи, витребувані ухвалою суду від 20.11.2017 р., а також надав відзив, у якому зазначив, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 48155352 був направлений ряд запитів до контролюючих органів щодо наявності у боржника нерухомого майна, грошових коштів або цінних паперів. Проте вчинені державним виконавцем дії щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними. Крім того, вказав, що твердження ПАТ «Фінростбанк» про не направлення на його адресу процесуальних документів органом ДВС не відповідають дійсності та спростовуються наданими ним матеріалами виконавчого провадження № 48155352.

Представники скаржника та боржника у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представників сторін виконавчого провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши пояснення представника органу ДВС, суд дійшов висновку про те, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.04.2015 р. по справі № 910/5737/15-г позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фінростбанк» (далі - ПАТ «Фінростбанк») задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Еко-Груп» на користь ПАТ «Фінростбанк» 15 000 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 667 808,18 грн. заборгованості за відсотками, 1 952 465,75 грн. пені за несвоєчасне повернення суми кредиту, 87 748,70 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків, стягнуто з ТОВ «Еко-Груп» до Державного бюджету України судовий збір у сумі 73 080,00 грн., у задоволенні іншої частини позовних позовних вимог відмовлено.

15.05.2015 р. на виконання вищевказаного рішення господарського суду міста Києва видано відповідні накази, які були направлені стягувачам - ПАТ «Фінростбанк» та ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Також встановлено, що 16.07.2015 р. головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ, на підставі наказу № 910/5737/15-г, виданого господарським судом міста Києва 15.05.2015 р., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 48155352).

05.10.2017 р. відповідною постановою державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ судовий наказ по даній справі був повернутий стягувачу - ПАТ «Фінростбанк» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено.

Вважаючи зазначену постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 05.10.2017 р. передчасною, ПАТ «Фінростбанк» звернулось з даною скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця до суду, в обґрунтування якої зазначило, що державним виконавцем не вжито в повному обсязі передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо організації примусового виконання судового рішення, та просило визнати зазначену постанову органу ДВС недійсною.

Орган державної виконавчої служби, заперечуючи проти скарги, зазначив, що державним виконавцем вжито всі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи, необхідні для виявлення коштів та майна боржника і виконання судового рішення, а також накладено арешт на майно та грошові кошти боржника, однак не встановлено наявність у боржника майна або грошових коштів, на які може бути звернено стягнення, у зв'язку з чим виконавчий документ був повернутий стягувачу правомірно.

Розглядаючи скаргу по суті та перевіряючи доводи учасників судового процесу, суд виходив з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції Закону, що діяла на час спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

- безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. п. 3-6 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

З наданих державною виконавчою службою матеріалів виконавчого провадження ВП № 48155352 вбачається, що державним виконавцем здійснені такі заходи:

- направлено запит до Державної фіскальної служби України та отримано відповідь № від 17.07.2015 р. про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями;

- направлено запит до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 19139-0-33-15/20-74/1 від 17.07.2015 р. та отримано відповідь Комісії № 09/01/16912/НК від 06.08.2015 р., з якої вбачається, що боржник відсутній серед власників, які володіють значними пакетами акцій (10% і більше статутного капіталу);

- направлено запит до Головного управління Держземагентства у м. Києві № 19139-0-33-15/20-74/1 від 17.07.2015 р. та отримано відповіді № 8-26-7777.2-3237/20-15 від 18.09.2015 р., № 8-26-0.22-6364/2-17 від 02.08.2017 р., згідно з якими відомості щодо державної реєстрації земельних ділянок та рішень про передачу їх у власність/користування боржника в Головному управлінні Держземагентства у м. Києві відсутні;

- направлено вимогу до ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві № 19139-0-33-15/20-74/1 від 17.07.2015 р. про надання копій звітів за 2015 рік та балансу боржника, а також відомостей про рахунки з яких останній здійснює сплату податків, зборів та інших платежів та отримано витребувані документи;

- отримано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 41329964 від 28.07.2015 р., з якої вбачається, що у реєстрі міститься запис про обтяження № 10449631 щодо всього нерухомого майна боржника, яке накладене на підставі постанови державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ від 16.07.2015 р. в межах виконавчого провадження ВП № 48155352;

- винесено постанову від 28.07.2015 р. про арешт коштів боржника, а також постанову від 16.07.2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- у відповідь на вищевказану постанову від 16.07.2105 р. від Державної інспекції сільського господарства в м. Києві отримано відповідь № 01-11/4726 від 22.09.2015 р., згідно з якою за боржником не зареєстровано тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки або інших механізмів;

- направлено запит № 19139-0-33-15/20.1-74/1 від 17.07.2015 р. про розкриття банківської таємниці з вимогами про надання відомостей щодо залишків грошових коштів, арештів накладених на кошти, зупинення видаткових операцій та рух коштів по рахунках відкритих боржником;

- направлено запит № 20.1-198/11 від 25.07.2017 р. до Регіонального територіального сервісного центру МВС України у м. Києві, ГУ Держгеокадастру у м. Києві, Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті, Державної служби інтелектуальної власності України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Держпродспоживслужби України та Укртрансбезпеки щодо надання відомостей про наявність майна, зареєстрованого за боржником;

- отримано відповідь № 603-17-12/8970 від 31.07.2017 р. на вищевказаний запит від Держпродспоживслужби України, згідно з якою за даними уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи за боржником не зареєстровано тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки або інших механізмів;

- отримано відповіді від регіональних відділень Державної служби України з питань праці на вищевказаний запит про відсутність зареєстрованих за боржником великовантажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування;

- отримано відповідь № 7908/02/15-17 від 26.09.2017 від Державної служби України з безпеки на транспорті про відсутність плавзасобів, зареєстрованих за боржником;

- здійснено вихід державного виконавця за адресою боржника та встановлено відсутність боржника і майна, на яке може бути звернено стягнення, за адресою, вказаною у виконавчому документі, про що складено акт державного виконавця від 05.10.2017 р.

Вказані обставини свідчать про належне виконання державним виконавцем обов'язків, покладених на нього ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», та спростовують доводи ПАТ «Фінростбанк», наведені у скарзі.

Крім того, суд зазначає, що відступлення на користь боржника права майнової вимоги на підставі відповідної угоди від 12.01.2011 р. та заміна у зв'язку з цим кредитора у зобов'язанні за ухвалою господарського суду Харківської області від 08.02.2011 р. у справі № Б-50/120-09 відбулась задовго до відкриття виконавчого провадження (16.07.2015 р.) та не може свідчити про наявність у боржника грошових коштів, отриманих на підставі угоди про відступлення права вимоги від 12.01.2011 р., на момент виконання рішення суду у примусовому порядку в межах виконавчого провадження № 48155352.

Отже, судовий наказ по даній справі був правомірно повернутий стягувачу на підставі постанови державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ від 05.10.2017 р. Разом з цим, з указаної постанови вбачається, що правовою підставою повернення наказу є п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчий документ повертається, якщо в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання не виявлено майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення.

Судом враховано, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 р. виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тобто спірні правовідносини щодо повернення виконавчого документа стягувачу регулюються Законом України «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла станом до 05.10.2016 р. (день набрання чинності новою редакцією Закону України «Про виконавче провадження»).

Зокрема, підстави для повернення виконавчого документа стягувачу в Законі України «Про виконавче провадження» у старій редакції регулювались приписами статті 47, а не статті 37, проте, вказані норми в частині пункту 2 ч. 1 відповідної статті за своїм змістом є абсолютно ідентичними. Так, п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у старій редакції, що підлягає застосуванню до даних спірних правовідносин) встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд також зазначає, що твердження скаржника про порушення органом ДВС порядку направлення сторонам виконавчого провадження відповідних процесуальних документів також спростовується матеріалами виконавчого провадження № 48155352.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням викладеного суд вважає, що скаржником - ПАТ «Фінростбанк» в порушення вимог ст. 33 ГПК України не доведено, що державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та не вжито в повному обсязі передбачених Законом заходів щодо організації примусового виконання судового рішення.

Суд також зазначає, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» скаржник - ПАТ «Фінростбанк», як стягувач та сторона виконавчого провадження, має право ознайомлюватись з матеріалами виконавчого провадження та знати про хід виконавчого провадження, проте, як встановлено судом, скаржник таким правом не скористався та до звернення із даною скаргою до суду не з'ясував дійсний обсяг дій, вчинених державним виконавцем з метою виконання рішення суду, а також не ознайомився з результатами вчинення таких дій.

За таких обставин, суд вважає доводи скаржника безпідставними та такими, що ґрунтуються на власних припущеннях, а оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 05.10.2017 р. - такою, що винесена державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ правомірно.

Щодо вимог ПАТ «Фінростбанк» про зобов'язання ВПВР Департаменту ДВС МЮУ здійснити визначені скаржником виконавчі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження» суд зазначає наступне.

У п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» роз'яснено, що суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Судом встановлено, що підстави для визнання оскаржуваної постанови органу ДВС недійсною відсутні, оскільки державним виконавцем вчинено в повному обсязі передбачені Законом заходи, спрямовані на організацію примусового виконання судового рішення. Відтак, скаржником не доведено, що державний виконавець безпідставно ухилявся від вчинення передбачених Законом виконавчих дій під час здійснення своїх повноважень в межах виконавчого провадження № 48155352.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про те, що дана скарга ПАТ «Фінростбанк» на дії державного виконавця задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» Андронова А.Б. на дії/бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Суддя О.Г. Удалова