УХВАЛА

14.12.2017Справа № 910/13683/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київліфтпоставка»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екомісто»

про стягнення 404.517,36 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Сич Є.О.. довіреність № 19 від 11.08.2017

від відповідача Костін К.М., довіреність № б/н від 24.01.2017

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/13683/17 від 14.09.2017 позов задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екомісто» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київліфтпоставка» 329.903,57 грн. основного боргу, 44.860,48 грн. пені, 24.353,99 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 5.399,32 грн. - 3% річних, 6.067,77 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/13683/17 від 15.11.2017 рішення Господарського суду міста Києва № 910/13683/17 від 14.09.2017 залишено без змін.

28.11.2017 відповідач звернувся до господарського суду із заявою про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/13683/17 від 14.09.2017 рівними частинами на шість місяців.

Заява мотивована тим, що ТОВ «Екомісто» є обслуговуючою організацією і основна діяльність полягає в наданні послуг населенню (власникам квартир) відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за тарифами, встановленими розпорядженнями КМДА. Основними надходженнями є комунальні платежі мешканців будинків, які в подальшому спрямовуються виконавцям послуг та заробітну платню обслуговуючому персоналу, тому сплатити одним платежем суму на виконання рішення суду від 14.09.2017 не можливо. Всі надходження на рахунок ТОВ «Екомісто» є цільовими. Заборгованість ТОВ «Екомісто» перед позивачем по справі виникла внаслідок підвищенням цін та тарифів на енергоносії і послуги протягом 2014-2016 років та неможливістю підняти тарифи для населення без громадських слухань та відповідного погодження тарифів КМДА. На теперішній вже час тарифи для населення є співмірними економічній ситуації в країні і як наслідок ТОВ «Екомісто» має можливість погасити заборгованість (виконати рішення суду) але розстрочивши його на шість місяців. Сума, заявлена до стягнення за рішенням суду, є досить великою і сплата всієї суми одразу або арешт рахунків призведе до несплати заборгованості перед ПАТ «Київенерго» і як наслідок відключення від енергопостачання та теплопостачання будинків. Зазначає, що заборгованість ТОВ «Екомісто» перед ПАТ «Київенерго» розстрочена на 12 місяців по 49.000,00 грн. щомісяця. За штатним розкладом на підприємстві працює понад 80 працівників, яким внаслідок такої ситуації загрожує звільнення. Завадити таким негативним наслідкам можливо за умови поступової, протягом 6 календарних місяців, сплати суми боргу. ТОВ «Екомісто» планує погасити заборгованість рівними частками в період по 30.05.2018.

29.11.2017 на виконання рішення Господарського суду міста Києва було видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/13683/17 від 04.12.2017 заяву призначено до розгляду на 14.12.2017.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.12.2017 вимоги заяви про розстрочку виконання рішення суду підтримав повністю.

Представник позивача в судовому засіданні 14.12.2017 проти задоволення заяви відповідача заперечував повністю.

Розглянувши подану заяву відповідача, суд відзначає, що

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Вказаними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Згідно з п. 7.1.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до п. п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Суд відзначає, що особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, тобто тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про розстрочку виконання рішення. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за змістом статті 32 Господарського процесуального кодексу України, наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів - фактичних даних.

Докази, у відповідності зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, повинні відповідати, зокрема, вимогам належності та допустимості.

Заявник зазначає, що обставиною яка ускладнює та унеможливлює виконання рішення суду є скрутне фінансове становище.

Між тим, всупереч положенням статті 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, заявник під час вирішення питання про можливість розстрочки виконання рішення суду не надав доказів, які підтверджують відсутність коштів.

Також суд приймає до уваги, що згідно приписів статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні (абз. 3 п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини»).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, «державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як «виняткові обставини» (див. § 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Півень проти України» від 29.06.2004).

При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що «затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції» (див. § 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бакай та інші проти України» від 09.11.2004).

Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У відповідності до п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України не вважаються обставинами, які звільняють боржника від відповідальності, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Тоді як, згідно ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Враховуючи викладене господарський суд вважає, що причини з яких відповідач не має можливості виконати рішення, не є поважними, а також враховуючи заперечення позивача, тому заява про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/13683/17 від 14.09.2017 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 121 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Екомісто» про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/13683/17 від 14.09.2017 відмовити повністю.

СуддяВ.В.Сівакова