ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2017 р. Справа № 911/3266/17

За позовом Приватного підприємства "Ремсинтез"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Проммашдеталь"

про стягнення 82004,97грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача не зявився;

від відповідача - не зявився

СУТЬ СПОРУ: Приватне підприємство "Ремсинтез" (далі ПП "Ремсинтез") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Проммашдеталь" (далі ТОВ "Проммашдеталь") про стягнення 82004,97грн, у тому числі:

- 80 000,00грн основної заборгованості;

- 486,57грн процентів з 20.08.2017 по 01.11.2017;

- 1 518,40грн втрат від інфляції за період з 20.09.2017 по 01.11.2017.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобовязань за договором поставки №31/07-17 від 31.07.2017 в частині поставки товару, за який здійснено попередню оплату. При цьому, позивач вказує, що відповідач у встановлений строк не виконав своїх зобовязань з оплати та не повернув попередню оплату на вимогу від 12.10.2016. Вимоги в частині стягнення процентів обґрунтовані положеннями ч.3 ст.693 ЦК України, а вимоги щодо стягнення втрат від інфляції ст.625 ЦК України.

Відповідач у справі ТОВ "Проммашдеталь" відзиву по суті заявлених вимог не надало.

13.11.2017 від позивача надійшла заява б/н від 09.11.2017 про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки та рухоме майно відповідача,

07.12.2017 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, крім того, у вказаному клопотанні позивач просить суд вважати відкликаною заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, у звязку з чим вона залишена судом без розгляду.

Розгляд вказаної справи здійснено судом за відсутності представників сторін з огляду на наступне.

- від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, за наявними в матеріалах справи доказами;

- відповідач отримав копію ухвали від 17.11.2017 про відкладення розгляду справи на 08.12.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №595, однак, в судове засідання не зявився і про причини неявки суд не повідомив;

- від відповідача не надходило клопотань про відкладення розгляду даної справи;

- матеріалів справи достатньо для вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.12.2017 провадження у даній справі в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 80 000грн припинено на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

31.07.2017 між сторонам ПП "Ремсинтез" (далі покупець) та ТОВ "Проммашдеталь" (далі продавець) укладено договір №31/07-17 (далі договір, а.с.11-13).

За умовами договору продавець зобовязується передати у власність покупця обладнання, а покупець зобовязується прийняти та оплатити замовлене обладнання в порядку та на умовах, визначених договором (п. 1.1 договору). Найменування обладнання вказується у специфікації - додаток №1 (п. 1.2 договору).

Згідно п. 2.2 договору, товар оплачується на умовах попередньої оплати у розмірі 100% від загальної суми специфікації протягом 5 банківських днів з моменту виставлення продавцем рахунку-фактури.

Відповідно до п. 3.1 договору, продавець зобовязується передати товар протягом 5 календарних днів з моменту отримання від покупця оплати вказаної у п. 2.2 договору.

Вказаний договір вважається укладеним та набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2017, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань (п. 8.2 договору).

Як встановлено під час розгляду справи, відповідно до специфікації №1 обладнанням за вказаним договором є токарно-гвинторізний верстат 16К20 вартістю 80 000,00грн з ПДВ (а.с.14).

31.07.2017 відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату (а.с.15); позивачем, на виконання умов договору сплачено на користь відповідача 80 000,00грн:

- 01.08.2017 40 000гон, що підтверджується платіжним доручення №1835;

- 14.08.2017 - 40 000грн, що підтверджується платіжним дорученням №1992 (а.с.16-17).

Однак, як вказує позивач, обладнання, яке є предметом поставки за умовами вищевказаного договору, відповідачем не поставлено, у звязку з чим позивач звернувся до відповідача з претензією №1 від 12.10.2017 (а.с.21-22), що підтверджується фіскальним чеком (а.с.9), у якій вимагав від відповідача поставити обладнання або негайно повернути отримані грошові кошти.

Після порушення провадження у даній справі відповідачем 16.11.2017 повернуто грошові кошти, сплачені за товар у розмірі 80 000грн.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності за порушення зобовязання щодо поставки товару у встановлений договором строк.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

До відносин поставки, як визначено ч.2 ст.712 ЦК України, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Як визначено ст. 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України визначено що, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У відповідності до ч. 3 вказаної статті, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 ЦК України, від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати; договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Між тим, договором не передбачений розмір процентів, які нараховуються на суму попередньої оплати, у випадку коли товар непоставлений у строк.

Як встановлено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Не передавши позивачу товар, оплачений ним, у встановлений договором строк, відповідач допустив порушення зобовязання.

Посилаючись на факт порушення, позивач просить стягнути з відповідача проценти та втрати від інфляції на підставі ст.625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з умов укладеного між сторонами договору позивач у даній справі є покупцем, а відповідач продавцем. Отже, грошове зобовязання за таким договором виникає саме у позивача у даній справі, оскільки грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається у тому числі з правовідношення, у якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору (див. п. 1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Повернення суми попередньої оплати за непоставлений товар не є грошовим зобовязанням, а належить до способу захисту покупця товару від неналежного виконання зобовязань з боку продавця.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 15.10.2013 у справі №3-30гс13 (справа №5011-42/13539-2012), від 16.09.2014 у справі №3-90гс14 (справа №921/266/13-г/7), від 18.10.2017 у справі №3-133гс17 (справа №910/8318/16).

У відповідності до ч. 3 ст. 82 ГПК України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу.

Згідно ст. 11128 ГПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пп.1,2 ч. 1 ст. 11116 ГПК України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права; суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 486,57грн процентів та 1 518,40грн втрат від інфляції.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що вимога позивачем про стягнення суми попередньої оплати у даній справі заявлена у звязку з порушенням відповідачем зобовязань з поставки товару і відповідач повернув оплати за товар вже після порушення провадження у справі, суд вважає правильним покласти оплату частину судового збору на відповідача.

За вказаних обставин, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 1560,08грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Проммашдеталь" на користь Приватного підприємства "Ремсинтез" 1560,08грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 13.12.2017

Суддя А.Р. Ейвазова