ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Справа № 910/2175/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоКролевець О.А. (доповідач у справі),
суддів:Євсікова О.О., Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хмарочос"
на рішенняГосподарського суду міста Києва від 01.06.2017
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 07.09.2017
у справі№910/2175/17 Господарського суду міста Києва
за позовомФізичної особи - підприємця Тарнавського Григорія Йосиповича
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хмарочос"
простягнення 17736,33 грн.
за участю представників сторін
від позивача:не з'явився
від відповідача:Сізов А.С.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Тарнавський Григорій Йосипович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хмарочос" про стягнення 17736,33 грн., у тому числі 16500,00 грн. основного боргу, 1236,33 грн. інфляційних збитків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 (суддя Маринченко Я.В.), яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 (колегія суддів у складі: Власова Ю.Л., Пономаренка Є.Ю., Руденко М.А.), позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хмарочос" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та передати справу на новий розгляд.

Учасники судового процесу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак позивач не скористався передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією. Представництво відповідача у судовому засіданні здійснював його директор Сізов А.С. Водночас ОСОБА_9 на підтвердження своїх повноважень здійснювати представництво від імені ТОВ "Компанія "Хмарочос" у суді касаційної інстанції відповідно до вимог ст. 1312 Конституції України не надав Вищому господарському суду України доказів того, що він є адвокатом.

Позивач у своєму відзиві проти вимог касаційної скарги заперечив, посилаючись на обґрунтованість оскаржуваних судових рішень.

Відповідачем у судовому засіданні також надано письмові пояснення щодо недодержання судами першої та апеляційної інстанцій повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності як підстави для скасування відповідних судових рішень.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій, 08.08.2016 сторонами у справі складено заявку на перевезення вантажу автомобільним транспортом (далі - Заявка), за умовами якої Фізична особа - підприємець Тарнавський Григорій Йосипович приймає на себе зобов'язання з міжнародного перевезення вантажу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хмарочос", яке зобов'язалось оплатити надані послуги. У вказаній Заявці визначено: місце завантаження вантажу (піддони дерев'яні) - с. Лісова Колона, Малинський район, Житомирська область; дата завантаження - 10.08.2016; місце вивантаження - м. Салоніки, Греція; митний перехід - Сірет-Порубне; ставка за перевезення - 16500 грн. на завантаженні, 16500 грн. після вивантаження. У графі "термін доставки вантажу" дані відсутні. Перевезення здійснюється згідно з умовами Конвенції про договір міжнародних перевезень вантажів.

ТОВ "Компанія "Хмарочос" здійснило попередню оплату за перевезення у сумі 16500 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №Р24А120267859А57071 від 10.08.2016.

11.08.2016 для виконання Заявки складена міжнародна товарно-транспортна накладна CMR №097997 з відміткою про перетин кордону 11.08.2016, відповідно до розділу 24 якої вантаж за нею отримано 22.08.2016, про що свідчить штамп вантажоодержувача.

Оскільки ТОВ "Компанія "Хмарочос" оплату за здійснення перевезення здійснило не в повному обсязі, не виконавши обов'язку щодо сплати відповідних коштів після вивантаження товару, Фізична особа - підприємець Тарнавський Григорій Йосипович звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача 16500,00 грн. основного боргу, 1236,33 грн. інфляційних збитків.

У силу ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі. Положення наведеної норми кореспондуються з приписами ст. 20 ГК України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Зокрема, ст. 909 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Водночас згідно зі ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов'язки експедитора виконуються перевізником.

При цьому в силу ст. 933 ЦК України клієнт зобов'язаний надати експедиторові документи та іншу інформацію про властивості вантажу, умови його перевезення, а також інформацію, необхідну для виконання експедитором обов'язків, встановлених договором. Експедитор повинен повідомити клієнта про виявлені недоліки одержаної інформації, а в разі її неповноти - вимагати у клієнта необхідну додаткову інформацію. У разі ненадання клієнтом документів та необхідної інформації експедитор має право відкласти виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування до надання документів та інформації в повному обсязі. Клієнт відповідає за збитки, завдані експедиторові у зв'язку з порушенням обов'язку щодо надання документів та інформації, визначених частиною першою цієї статті.

За вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610, ч. 2 ст. 612 ЦК України).

У силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому в силу ст.ст. 42, 43, 33 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності та змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на положення наведених норм, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що у зв'язку з підписанням Заявки на автоперевезення між сторонами у справі укладений договір перевезення вантажів у спрощений спосіб шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Дослідивши надані сторонами докази, суди встановили факт надання позивачем відповідачеві послуг перевезення на підставі Заявки, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №097997, у графі 24 якої міститься відповідна відмітка вантажоодержувача про одержання вантажу.

З огляду на вказані відомості суди першої та апеляційної інстанцій відхилили доводи відповідача щодо неналежного виконання позивачем своїх зобов'язань, у зв'язку з чим відповідний вантаж було зіпсовано з вини позивача і вантажоодержувач відмовився від його прийняття, адже відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема, звернення відповідача з претензіями до позивача щодо пошкодження вантажу тощо.

Водночас суди встановили факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати послуг перевезення в частині сплати 16500 грн. після розвантаження товару, відхиливши як недоведені доводи відповідача щодо сплати ним позивачеві 30.08.2016 коштів у сумі 4000 грн., а відтак обґрунтовано задовольнили позовні вимоги про стягнення з відповідача наведеної суми заборгованості з урахуванням 1236,33 грн. інфляційних втрат за період з вересня 2016 року до грудня 2016 року на підставі ст. 625 ЦК України.

Звертаючись з касаційною скаргою, відповідач не довів порушення або неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій певних норм матеріального чи процесуального права щодо обставин, встановлених ним під час розгляду справи. Доводи скаржника по суті зводяться до переоцінки судом касаційної інстанції наданих сторонами доказів та встановлення інших обставин, ніж встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, що не входить до визначених ст. 1117 ГПК України меж перегляду справи в касаційній інстанції.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого та постанові апеляційного господарських судів, колегія суддів дійшла висновку, що судами в порядку ст.ст. 43, 84, 101, 105 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянуто всі обставини справи в їх сукупності, досліджено подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази, належним чином проаналізовано права та обов'язки сторін, враховано положення ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Хмарочос" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2017 у справі №910/2175/17 залишити без змін.

Головуючий суддя О.Кролевець

Судді О.Євсіков

О.Попікова