ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 року Справа № 904/9278/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Чимбар Л.О.

при секретарі: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Дорожнюк К.А., довіреністьб/н від 23.11.2017 р., ;

представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК"

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року у справі № 904/9278/17

за позовом публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК"

до фізичної особи-підприємця Проскуренка Віктора Андрійовича

про стягнення заборгованості

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови ( ст.ст.85,99,105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року у справі №904/9278/17 ( суддя Петренко І.В.) позовну заяву публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" до фізичної особи-підприємця Проскуренка Віктора Андрійовича про стягнення заборгованості у сумі 89573,30 грн. було повернуто на підставі пункту 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач - Публічне акціонерне товариство "ДЕЛЬТА БАНК", звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та справу направити на розгляд по суті до суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував положення статті 63 ГПК України, яка містить вичерпний перелік підстав для повернення позовної заяви без розгляду.

Так, суд першої інстанції зазначив, що датована 26 жовтня 2017 року позовна заява відправлена відповідачу у порядку статті 56 Господарського процесуального кодексу України 25 жовтня 2017 року, що на думку суду першої інстанції свідчить про те, що виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчинити до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції формально підійшов до дослідження обставин, що призвело до порушень норм процесуального права, до порушень права позивача на захист упродовж розумного строку, оскільки позовна заява фактично складена 25 жовтня 2017 pоку, а зазначена на ній дата складання є лише опискою.

Крім того, апелянт вважає, що зазначена в ухвалі дата складання позову не стосується ні строку позовної давності, ні до інших правовідносини сторін. У той самий час, висновок суду про невиконання позивачем обов'язку з надсилання сторонам у справі копії позовної заяви спростовується належними доказами. Відповідач у справі обізнаний відносно позовних вимог, у належному порядку отримав інформацію про їх зміст та підстави їх виникнення.

Повернення позову, має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування ухвали суду та направлення справи на розгляд по суті до суду першої інстанції.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27 листопада 2017 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 12 грудня 2017 року, колегією суддів у складі : головуючий суддя Березкіна О.В.( доповідач), судді: Іванов О.Г., Чимбар Л.О.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати, справу направити на розгляд по суті до суду першої інстанції.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, матеріали справи є достатніми для її розгляду, а апеляційний суд обмежений п'ятнадцятиденним строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За приписами статті 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

В силу статті 57 Господарського процесуального кодексу України встановлює перелік документів, які додаються до позовної заяви. Зокрема, відповідно до пункту 2 частини 1 цієї відповідної статті, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві у справі з дотриманням вимог ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, є бланк опису вкладення, який згідно п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Дійсно, з наданих позивачем оригіналу позовної заяви та доданих документів вбачається, що позовна заява датована 26 жовтня 2017 року.

Проте, відповідно до фіскального чеку, датованого 25 жовтня 2017 року та опису вкладення у цінний лист з відміткою відділу поштового зв'язку про відправлення вбачається, що позивачем саме 25 жовтня 2017 року на адресу відповідача була направлена копія позовної заяви від 26.10.2017 року та інші документи, що є безспірним доказом надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Таким чином, з аналізу опису вкладення доданого до позовної заяви вбачається, що останній оформлений у відповідності до вимог Правил надання послуг поштового зв'язку.

Той факт, що позовна заява датована 26 жовтня 2017 року, в той час як опис вкладення свідчить про направлення копії позовної заяви з додатками 25 жовтня 2017 року, тобто, за день до складання позовної заяви, свідчить лише про технічну помилку при зазначені дати складання позовної заяви, оскільки з опису вкладення чітко видно, який саме перелік документів, на яку адресу якого підприємства відправлено.

Якщо ж у суду першої інстанції були сумніви щодо отримання відповідачем копії позовної заяви, суд мав передбачену законом можливість відповідно до статті 65 Господарського процесуального кодексу України, при підготовці справи до розгляду, витребувати додаткові докази або зобов'язати вчинити певні дії.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим господарським судом України в постанові від 24 квітня 2017року по справі № 904/12357/16.

Крім того, статтею 54 ГПК України передбачено форму і зміст позовної заяви, яка не містить обов'язкової вимоги щодо визначення дати її складання, як не передбачено у якості підстави для повернення позовної заяви у відповідності до статті 63 ГПК України, відсутність або неправильне зазначення дати складання позовної заяви.

З урахуванням вищезазначених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано повернув матеріали позовної заяви, що у відповідності до статті 106 ГПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції .

Згідно із частиною 7 статті 106 Господарського процесуального кодексу України у випадку скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103 - 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2017 року у справі № 904/9278/17 - скасувати.

Матеріали справи № 904/9278/17 направити на розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14 грудня 2017 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя Л.О.Чимбар