ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Справа № 908/61/13-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Удовиченка О.С.,
суддів:Куровського С.В., Поліщука В.Ю.
розглянувши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Карамерт Метін
на постанову та на ухвалуДонецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 господарського суду Запорізької області від 02.08.2017
у справі№ 908/61/13-г
за заявоюФізичної особи-підприємця Коломойця Олега Олександровича
до фізичної особи-підприємця Карамерт Метін
пробанкрутство
ліквідаторСєдова Н.І.
в судовому засіданні взяли участь представники :

ФОП Карамерт МетінГребеник І.С., Тітов В.А.
В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.01.2013 порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця Карамерт Метін (далі - ФОП Карамерт Метін) в порядку статей 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду Запорізької області від 17.01.2013 ФОП Карамерт Метін визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Чулакова П.І.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.04.2014 ліквідатором ФОП Карамерт Метін призначено арбітражного керуючого Сєдову Наталію Іванівну.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.08.2017 (суддя Ніколаєнко Р.А.), залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 (колегія суддів: Малашкевич С.А., Агапов О.Л., Мартюхіна Н.О.), встановлено оплату послуг ліквідатора в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень, яку визначено здійснювати за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, затверджено звіт ліквідатора арбітражного керуючого Сєдової Н.І. про оплату послуг та відшкодування витрат у ліквідаційній процедурі за період виконання нею повноважень з 16.04.2014 по липень 2017 року включно на умовах здійснення оплати послуг відшкодування витрат за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна банкрута.

Банкрут Карамерт Метін звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 02.08.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017.

В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Заявником зазначено, що в порушення норм ст. 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" процедура банкрутства у цій справі триває з перевищенням строку ліквідаційної процедури; ліквідатором не проводиться належним чином ліквідаційна процедура; кошти, отримані від реалізації майна банкрута направлені не для задоволення вимог кредиторів, які включені до реєстру вимог кредиторів, а на заробітну плату арбітражному керуючому; звіт про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого жодному кредитору не направлявся, та останні були позбавлені можливості надати своє погодження або заперечення, крім того кредитором заявлена скарга на дії ліквідатора, яка не була розглянута у судовому засіданні при винесенні спірної ухвали.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої та судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що ліквідатором банкрута надано до суду на затвердження звіт про оплату послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого (вих. № 01-21/501 від 02.08.2017) за період виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство ФОП Карамерт Метіна з квітня 2014 року по липень 2017 року, та було заявлено клопотання про встановлення та затвердження оплати послуг в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень, яку здійснювати за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника.

Задовольняючи заявлені ліквідатором вимоги, місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що надані ліквідатором розрахунки про оплату послуг та витрати арбітражного керуючого обґрунтовані та підтверджені представленими матеріалами щодо здійснених у ліквідаційній процедурі заходів; заявлена ліквідатором сума оплати послуг за період виконання повноважень з 16.04.2014 по липень 2017 року включно - 131232,00 грн. вирахувана вірно, з дотриманням встановлених Законами України "Про державний бюджет" розмірів мінімальних заробітних плат у відповідні періоди, виходячи з подвійного їх розміру (за винятком червня 2014 року, у якому розмір оплати складає 1218,00 грн., враховуючи призначення ліквідатором Сєдової Н.І. 16 числа цього місяця); період нарахувань відповідає триванню ліквідаційної процедури; сума витрат, понесених під час здійснення ліквідаційної процедури, в заявленому ліквідатором розмірі 15366,37грн. є також обґрунтованою; вжиття заходів (отримання інформації з держаних реєстрів, сплата судового збору за подання позову з метою отримання майна банкрута від третіх осіб, виявлення, організація та проведення реалізації майна банкрута) підтверджується наданими у справу матеріалами, сплата коштів - платіжними документами.

Колегія суддів вважає, що судами невірно застосовано норми матеріального та процесуального права при винесенні ухвали про встановлення оплати послуг ліквідатора та затвердження звіту ліквідатора про оплату послуг та відшкодування витрат у ліквідаційній процедурі, з огляду на наступне.

Частиною 7 ст. 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що, у разі необхідності постійного управління нерухомим майном або цінним рухомим майном громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, господарський суд призначає для цієї мети ліквідатора та визначає розмір його винагороди. У цьому разі продаж майна громадянина-підприємця здійснюється ліквідатором.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній основі.

Пунктом 6 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Частинами 12, 14 ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника. Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за період від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, здійснюється кредитором або боржником, за заявою якого порушено справу, у максимальному розмірі, визначеному цією статтею. Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

За відсутності комітету кредиторів звіт арбітражного керуючого про оплату його послуг повинен затверджуватися в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури або в окремому судовому засіданні. При цьому, суд зобов'язаний вирішити питання про затвердження витрат на оплату послуг ліквідатора та проведення ліквідаційної процедури у справі про банкрутство.

Питання щодо розподілу та стягнення сум оплати послуг арбітражного керуючого та відшкодування понесених ним витрат, враховуючи приписи ст. ст. 32, 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вирішується по завершенні ліквідаційної процедури у справі про банкрутство - при затвердженні складених звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу боржника.

Колегія суддів касаційної інстанції, з огляду на приписи ст. 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відзначає, що розмір винагороди арбітражного керуючого мав бути встановлений господарським судом у постанові про визнання боржника банкрутом і положеннями названого Закону не встановлено необхідності повторного встановлення розміру винагороди арбітражного керуючого у разі зміни арбітражного керуючого.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру оплати послуг арбітражного керуючого за конкретний період виконання ним повноважень ліквідатора, господарський суд має визначити, який саме період виконання арбітражним керуючим обов'язків ліквідатора підлягає оплаті, яка саме сума та з яких джерел підлягає до сплати на користь арбітражного керуючого, оскільки фактичне отримання арбітражним керуючим оплати послуг неможливо без затвердження ухвалою господарського суду розміру, періоду, джерела та порядку оплати послуг арбітражного керуючого.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що, при визначенні розміру оплати послуг ліквідатора під час здійснення ним ліквідаційної процедури у справі про банкрутство, господарський суд має досліджувати не тільки період здійснення ліквідатором ліквідаційної процедури, а й дії, які вчинялись ліквідатором в цей період.

Статтею 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено повноваження ліквідатора.

Суд, затверджуючи звіт ліквідатора, зазначив, що ліквідатором при виконання обов'язків вжито заходів (отримання інформації з держаних реєстрів, сплата судового збору за подання позову з метою отримання майна банкрута від третіх осіб, виявлення, організація та проведення реалізації майна банкрута), при цьому, господарськими судами попередніх інстанцій не було досліджено, які фактичні дії вчинялись арбітражним керуючим протягом ліквідаційної процедури (яка здійснювалась безпосередньо Сєдовою Н.І. до липня 2017 року), що тривала більш ніж три роки та чи дійсно такі дії потребують на їх вчинення саме стільки часу, оскільки, оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала ліквідаційна процедура. З цього приводу, колегія суддів вважає необхідним звернути увагу господарських судів першої та апеляційної інстанції, що такі обставини можуть бути встановлені, зокрема, на підставі звітів ліквідатора.

Згідно зі ст. 1119 ГПК України, касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи, що суди припустилися порушень норм процесуального права, зокрема, ст.42, 47, 99, 101 ГПК України, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, оскаржувані постанова Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 та ухвала господарського суду Запорізької області від 02.08.2017 підлягають скасованню, а справа підлягає направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду, місцевому господарському суду, з урахуванням положень ст.ст. 42, 47, 43 ГПК України, необхідно врахувати наведене, всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Карамерт Метін задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 та ухвалу господарського суду Запорізької області від 02.08.2017 у справі №908/61/13-г скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Головуючий О.С. Удовиченко

Судді С.В. Куровський

В.Ю. Поліщук