РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"11" грудня 2017 р. Справа № 924/766/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гудак А.В. ,

суддя Маціщук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Намортранс"

на рішення господарського суду Хмельницької області від 25.10.2017 р.

у справі № 924/766/17 (суддя Танасюк О.Є.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Намортранс"

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕС ВІ Груп"

про стягнення 47600,00 грн. боргу

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 25.10.2017 р. у справі № 924/766/17 було відмовлено в задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю "Намортранс" до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕС ВІ Груп" про стягнення 47600 грн. боргу.

При винесені оскаржуваного рішення суд першої інстанції було встановлено наступне.

25.05.2017 р. між ТОВ "Намортранс" (експедитор) та ТОВ "ВІ ЕС ВІ Груп" (замовник) укладено договір транспортного експедирування №250517-б, за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання надати відповідні транспортні послуги та від свого імені за рахунок замовника забезпечити організацію та здійснення перевезень вантажу замовника автомобільним транспортом в межах території України та Європи.

13.06.2017 р. між сторонами підписано договір-заявку №317-003149 про надання транспортно-експедиційних послуг, згідно якої відповідачем замовлено послуги з перевезення вантажу з пункту завантаження Vinicola Tombacco srl Via San Tiziano 34 35010 Trebaseleghe (Італія) до пункту вивантаження: м. Хмельницький (Україна). Дата завантаження - 15.06.2017р., дата розвантаження - 19.06.2017р., автомобіль Daf XF PO 8R652/HJ 1 Y653 (водій ОСОБА_1). Згідно заявки вартість перевезення становить 82600 грн. Оплата здійснюється протягом 21 банківського дня після вивантаження.

З метою виконання договору заявки №317-003149 від 13.06.2017р. ТОВ "Намортранс" було залучено експедитора фізичну особу-підприємця ОСОБА_2

21.06.2017р. між ТОВ "Намортранс" (експедитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (експедитор-1) складено та підписано акт надання послуг №317-003149 про те, що на підставі договору-заявки №317-003149 від 13.06.2017р., ВС 7237 ВІ/ВС 8951 ХХ експедитором-1 були надані послуги по перевезенню по маршруту: 35010 Trebaseleghe, Італія - м. Хмельницький, Україна вартістю 81200 грн.

21.06.2017 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було виставлено ТОВ "Намортранс" рахунок на оплату №317-003149 від 21.06.2017р. за надані послуги перевезення по маршруту: 35010 Trebaseleghe, Італія - м. Хмельницький, Україна на підставі договору-заявки №317-003149 від 13.06.2017р., ВС 7237 ВІ/ВС 8951 ХХ на суму 81200 грн.

12.07.2017 р. позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно квитанції № було зареєстровано податкову накладну №157 від 21.06.2017р., зазначено про надання відповідачу послуг з перевезення по маршруту Trebaseleghe, Італія Хмельницький, Україна в розмірі 34600 грн. та транспортного експедирування в розмірі 333 грн. 33 коп.

Відповідачем було здійснено оплату наданих позивачем послуг по перевезенню в розмірі 35000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №675 від 07.07.2017р. на суму 15000 грн. та №820 від 31.08.2017р. на суму 20000 грн.

Також відповідачем надано акт наданих послуг №317-003149 від 21.06.2017р. на суму 35000 грн., який підписаний та скріплений печаткою ТОВ "ВІ ЕС ВІ Груп". Зазначений акт направлено позивачу 09.10.2017р., що підтверджується описом вкладення.

Проаналізувавши обставини справи, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено надання відповідачу послуг на суму 82600 грн., а матеріалами справи підтверджується вартість послуг в розмірі 35000 грн., котрі були оплачені позивачем в повному обсязі, а тому прийняв рішення про відмову в позові.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Намортранс" звернулося з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Хмельницької області від 25.10.2017р. у справі № 924/766/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позов.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Місцевий господарський суд, визнав встановленими недоведені обставини належними доказами обставини справи, висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи.

Судом при винесені рішення було безпідставно застосовано положення ч. 4 ст. 632 ЦК України, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Відповідно до п. 2 Договору-Заявки № 317-003149 від 13.06.2017 р. оплата по даній заявці здійснюється протягом 21 банківського дня після вивантаження. Як підтверджено відміткою відповідача у CMR накладній вивантаження відбулося 20.06.2017 р., тобто кінцевий термін розрахунку 19.07.2017 р.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що вищевказане судове рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "ВІ ЕС ВІ Груп" надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує наступне.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні в справі докази, оцінив їх в сукупності належним чином та прийшов до правильного висновку щодо не підтвердження позовних вимог належними та допустимими доказами.

В матеріалах справи наявний виставлений позивачем на підставі договору-заявки №317-003149 від 13.06.2017р. рахунок на оплату №317-003149 від 21.06.2017р. на суму 35000 грн.

12.07.2017р. позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно квитанції № було зареєстровано податкову накладної №157 від 21.06.2017р., в якій зазначено про надання відповідачу послуг з перевезення по маршруту Trebaseleghe (Італія) Хмельницький (Україна) в розмірі 34600 грн. та транспортного експедирування в розмірі 333,33 грн.

Дата податкової накладної №157 від 21.06.2017р. на суму 35000 грн. співпадає з датою виставлення рахунку на оплату наданих послуг №317- 003149 від 21.06.2017р.

При цьому, позивачем також не подано зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства податкової накладної, яка б підтверджувала факт надання відповідачеві послуг на суму 82600 грн.

Пунктом п. 2.1. договору передбачено, що вартість послуг визначається за згодою сторін у відповідних заявках і фіксується у рахунках, складених на підставі актів приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з 2.4. договору за виконання транспортно-експедиторського обслуговування замовник зобов'язаний перерахувати кошти на розрахунковий рахунок виконавця протягом 21 календарного дня після надання послуг (вивантаження), що підтверджується відповідними відмітками у товарно-транспортній документації та підписаним сторонами актом приймання-передачі наданих послуг.

Таким чином, доказом надання послуг та підставою для оплати, крім товарно- транспортної накладної, є підписаний сторонами акт приймання-передачі наданих послуг.

Проте, позивачем на підтвердження наданих ним відповідачу транспортно- експедиторських послуг на суму 82600,00 грн., не надано акту приймання-передачі послуг на вказану суму. При цьому, в міжнародній товарно-транспортній накладної вартість наданих послуг не вказано.

В свою чергу відповідачем надано акт наданих послуг №317-003149 від 21.06.2017р. на суму 35000 грн., який підписаний та скріплений печаткою ТОВ "ВІ ЕС ВІ Груп". Зазначений акт направлено позивачу лише 09.10.2017р., що підтверджується описом вкладення.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на те, що акт надання послуг між сторонами не підписаний та враховуючи положення п. 2.4. договору, кінцевий строк оплати не настав.

За наведеного вище, відповідач вважає, що оскаржене рішення є цілком законним, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

11 грудня 2017 року представники сторін в судове засідання Рівненського апеляційного господарського суду не з'явилися.

Враховуючи приписи ст.ст. 101,102 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що сторони були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені сторонам у справі (а. с. 192-193), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе закінчувати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 25 травня 2017 року між ТОВ "Намортранс" (експедитор) та ТОВ "ВІ ЕС ВІ Груп" (замовник) було укладено Договір транспортного експедирування №250517-б (далі - Договір) (а. с. 27)

Відповідно до п. 1.2 Договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання надати відповідні транспортні послуги та від свого імені за рахунок замовника забезпечити організацію та здійснення перевезень вантажу замовника автомобільним транспортом в межах території України та Європи

Пунктом 1.4. Договору передбачено, що міжнародні автомобільні перевезення вантажів виконуються відповідно до положень діючих Конвенцій про міжнародні перевезення, а також відповідно до вимог діючих на території України нормативних актів.

В пункті 1.5 Договору сторони погодили, що виконання кожного перевезення, що здійснюється в рамках даного договору, здійснюється на підставі окремих заявок на конкретні перевезення, узгоджених виконавцем, шляхом їх підписання та скріплення печаткою. Підписана сторонами та скріплена печатками заявка є невідємною частиною даного договору.

Згідно з п. 2.1 Договору вартість послуг, які включають у себе провізну плату й винагороду, що належить виконавцю, а також розмір зборів за виконання виконавцем повязаних з організацією та здійсненням перевезення операцій та послуг, визначається за згодою сторін у відповідних заявках і фіксується у рахунках, складених на підставі актів приймання-передачі наданих послуг. Вартість послуг визначається на підставі діючих ринкових розцінок і тарифів на аналогічні послуги та може змінюватись відповідно до зміни конюнктури ринку транспортно-експедиційних послуг та цін на паливно-мастильні матеріали.

Відповідно до п. 2.4. Договору за виконання транспортно-експедиторського обслуговування замовник зобовязаний перерахувати кошти на розрахунковий рахунок виконавця протягом 21 календарного дня після надання послуг (вивантаження), що підтверджується відповідними відмітками у товарно-транспортній документації та підписаним сторонами актом приймання-передачі наданих послуг.

Пунктом 2.6. Договору передбачено, що акт приймання-передачі наданих послуг, що надісланий засобами факсимільного звязку або електронною поштою, вважається таким, що має юридичну силу до заміни його на оригінал. Оригінал акту приймання-передачі наданих послуг надсилається замовником поштою на адресу виконавця не пізніше 3 календарних днів після фактичного надання послуг (вивантаження). Якщо на протязі 5 календарних днів сторона не повертає оригінал акту приймання-передачі наданих послуг та не висуває письмової претензії, акт вважається таким, що узгоджений, а послуги прийнятими

Відповідно до п. 2.7. Договору виконавець має право залучити до виконання обовязків за цим договором інших осіб. Відповідальність перед замовником за виконання обовязків за договором несе виконавець.

В пункті п. 6.1 Договору сторони передбачили, що Договір діє до 31 грудня поточного року. У випадку , якщо жодна із сторін не виявила бажання розірвати договір до 31 грудня поточного року, договір вважається продовженим ще на рік. Аналогічно договір може бути продовжений на усі наступні роки.

Згідно із п. 7.6 Договору всі документи, передані засобами електронного звязку мають силу оригіналу, обовязкові до виконання та мають юридичну силу до моменту заміни їх на оригінальні примірники.

В подальшому, 13 червня 2017 року між сторонами підписано договір-заявку №317-003149 про надання транспортно-експедиційних послуг, згідно якої відповідачем замовлено послуги з перевезення вантажу з пункту завантаження Vinicola Tombacco srl Via San Tiziano 34 35010 Trebaseleghe (Італія) до пункту вивантаження: м. Хмельницький (Україна). Дата завантаження - 15.06.2017р., дата розвантаження - 19.06.2017р., автомобіль Daf XF PO 8R652/HJ 1 Y653 (водій ОСОБА_1). Вартість перевезення 82600 грн. Оплата здійснюється протягом 21 банківського дня після вивантаження (а. с. 8).

Договір заявка підписана представниками сторін та скріплена їх печатками.

Вказана договір-заявка була підписана за допомогою засобів електронного звязку, що підтверджується скрін-шотами електронного листування (а. с. 59-61).

Відповідачем до матеріалів справи було долучено договір-заявка №317-003149 від 13.06.2017р. про надання транспортно-експедиційних послуг, котра аналогічна вищевказаній, однак вартість перевезення становить 35000 грн.

Відповідно до CMR накладної перевезення здійснювалося ФОП ОСОБА_3 (автомобіль НОМЕР_1/ВС8951ХХ) з Vinicola Tombacco srl Via San Tiziano 34 35010 Trebaseleghe, Італія (відправник) до м. Хмельницький, ТОВ "ВІ ЕС ВІ Груп" (отримувач), дата вивантаження 21.06.2017р., місце та дата завантаження Przemysl, Польща, 19.06.2017р., що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (додаток Invoice VE17-00476. EX).

Позивач стверджує, що ним з метою виконання договору заявки №317-003149 від 13.06.2017р. ТОВ "Намортранс" було залучено експедитора фізичну особу-підприємця ОСОБА_2

21 червня 2017 року між ТОВ "Намортранс" (експедитор) та ФОП ОСОБА_2 (експедитор-1) складено та підписано акт надання послуг №317-003149 про те, що на підставі договору-заявки №317-003149 від 13.06.2017р., ВС 7237 ВІ/ВС 8951 ХХ експедитором-1 були надані послуги по перевезенню по маршруту: 35010 Trebaseleghe, Італія - м. Хмельницький, Україна вартістю 81200 грн. (а. с. 70).

21 червня .2017 року ФОП ОСОБА_2 було виставлено ТОВ "Намортранс" рахунок на оплату №317-003149 від 21.06.2017р. за надані послуги перевезення по маршруту: 35010 Trebaseleghe, Італія - м. Хмельницький, Україна на підставі договору-заявки №317-003149 від 13.06.2017р., ВС 7237 ВІ/ВС 8951 ХХ на суму 81200 грн. (а. с. 71)

Позивач виставив відповідачу рахунок №317-003149 від 21.06.2017р. на суму 82600 грн., у т.ч. 81200 грн. вартість послуг з перевезення по маршруту, 400 грн. транспортне експедирування вантажу

Відповідачем було надано рахунок на оплату №317-003149 від 21.06.2017р. вартість послуг з перевезення по маршруту: 35010 Trebaseleghe, Італія - м. Хмельницький, Україна на підставі договору-заявки №317-003149 від 13.06.2017р., ВС 7237 ВІ/ВС 8951 ХХ складає 35000 грн., з яких: 34600 грн. вартість послуг з перевезення, 400 грн. транспортне експедирування вантажу (а. с. 31).

В матеріалах справи наявна видана позивачем для відповідача довідка про транспортні витрати для предявлення на митницю від 20.06.2017р., відповідно до якої вартість послуг з перевезення з Trebaseleghe, Італія до кордону м/п Краківець становить 32000 грн., від кордону м/п Краківець до м. Хмельницького 3000 грн., в тому числі транспортно- експедиційні послуги 400 грн., загальна сума становить 35000 грн. (а. с. 24)

12.07.2017р. позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно квитанції № було зареєстровано податкову накладну №157 від 21.06.2017р., зазначено про надання відповідачу послуг з перевезення по маршруту Trebaseleghe, Італія Хмельницький, Україна в розмірі 34600 грн. та транспортного експедирування в сумі 333 грн. 33 коп. (а. с. 32-33).

Відповідно до платіжних доручень № 675 від 07.07.2017 р. та № 820 від 31.08.2017 р. відповідачем було здійснено оплату наданих позивачем послуг по перевезенню в розмірі 35000 грн. (а. с. 25-26).

Враховуючи вищевикладене, позивач вважаючи, що відповідач не в повному обсязі оплатив надані послуги, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення 47600 грн.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних даних справи.

В силу дії ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Як убачається із встановлених обставини у даній справі, між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі укладення Договору транспортного експедирування №250517-б від 25.05.2017 р. та договір-заявку №317-003149 від 13.06.2017 р. про надання транспортно-експедиційних послуг.

Відносини, що виникають при транспортному експедируванні вантажів усіма видами транспорту, крім трубопровідного регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» та Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів до якої Україна приєдналася 01.08.2006р.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування. Експедитор (транспортний експедитор)- суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування. Клієнт - це споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору. Перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов'язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" та ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Згідно умов Договору від 13.06.2017р. між ТОВ "Намортранс" та ТОВ "ВІ ЕС ВІ Груп" було підписано договір-заявку №317-003149 відповідно до якої відповідачем замовлено послуги з перевезення вантажу з Trebaseleghe, Італія до м. Хмельницького, Україна.

Спір між сторонами у даній справі виник щодо вартості наданих позивачем послуг за договором-заявкою № 317-003149.

Позивачем в обґрунтування своїх вимог було надано копію договору-заявки № 317-003149 від 13.06.2017 р. в котрій вказана вартість перевезення 82600 грн.(а. с. 8)

Поруч з тим, відповідач вказує, що між сторонами була погоджена заявка №317-003149 від 13.06.2017р., в якій сторонами визначено вартість перевезення у розмірі 35000 грн., яка повністю оплачена відповідачем (а. с. 23, 25-26).

Проаналізувавши вказані договори-заявки колегія суддів встановила, що вони є абсолютно ідентичними копіями, містять чорно-білі відбитки печаток сторін, однак відрізняються між собою вартістю наданих послуг.

В той же час, у сторін відсутні оригінали договорів-заявок, оскільки вказані документи були укладені засобами електронного звязку.

Відповідно до п. 7.6. Договору сторони домовилися що всі документи, передані засобами електронного звязку мають силу оригіналу.

Згідно із п. 1 Договору-заявки від 13.06.2017р. факсимільна копія даної заявки має повну юридичну силу нарівні з оригіналом.

Позивачем до матеріалів справи було долучено два рахунки на оплату №317-003149 від 21.06.2017р. один з яких на суму 82000 грн., інший - на суму 82600 грн.

Поруч з тим, як вбачається із рахунку на оплату № 317-003149 від 21.06.2017 р. на суму 82600 грн. в нього включено послуги з перевезення по маршруту в сумі 81200 грн. та транспортне експедирування вантажу в сумі 400 грн. (загальна сума складає 81600 грн.), а в графі «Всього» вказано 82600 грн. Тобто враховуючи вказані невідповідності в цьому рахунку, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду не може прийняти його, як належний та допустимий доказ того, що позивач надав відповідачу послуги на суму 82600 грн.

Окрім того, позивач посилається на той факт, що з метою виконання договору заявки №317-003149 від 13.06.2017р. ТОВ "Намортранс" було залучено експедитора фізичну особу-підприємця ОСОБА_2, яка здійснювала перевезення та з якою 21.06.2017р. підписано акт надання послуг №317-003149 по перевезенню по маршруту: 35010 Trebaseleghe, Італія - м. Хмельницький, Україна на суму 81200 грн.

За приписами ч.1 ст. 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обовязків інших осіб.

Відповідно до п. 2.7. Договору виконавець має право залучити до виконання обовязків за цим договором інших осіб. Відповідальність перед замовником за виконання обовязків за договором несе виконавець.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Тобто, експедитор може укладати договір з іншими особами з метою виконання своїх зобовязань перед замовником

В той же час, позивач не надав жодних належних та допустимих доказів того, що між ним та ОСОБА_2 виникли договірні зобовязання саме у звязку із виконанням позивачем своїх зобовязань перед відповідачем. Посилання в акті наданих послуг №317-003149 від 21.06.2017 р. підписаного між ОСОБА_2 та ТОВ «Намортранс» на договір-заявку №317-003149 від 13.06.2017 р. не свідчить про те, що вказана заявка-договір укладена саме між позивачем та відповідачем у даній справі.

Також в матеріалах справи наявний рахунок на оплату № 317-003149 від 21.06.2017 р. на суму 82000 грн.

Однак, позивач обґрунтовуючи свої вимоги посилається на наявність боргу в розмірі 47600 грн. за рахунком на оплату № 317-003149 від 21.06.2017 р. Як було встановлено колегією суддів вище, відповідач сплатив скаржнику кошти в розмірі 35000 грн.

Тобто, в даному випадку неоплаченими могли залишитися кошти саме за рахунком на оплату № 317-003149 від 21.06.2017 р. на суму 82600 грн. (82600 грн. 35000 грн. = 47600 грн.), а не за рахунком на оплату № 317-003149 від 21.06.2017 р. на суму 82000 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду не може вважати рахунок на оплату № 317-003149 від 21.06.2017 р. на суму 82000 грн., як доказ виникнення заборгованості у відповідача перед позивачем в розмірі 47600 грн.

В матеріалах справи наявний рахунок на оплату № 317-003149 від 21.06.2017 р. на суму 35000 грн. (а. с. 31).

Колегією суддів встановлено, що 12.07.2017р. позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно квитанції № було зареєстровано податкову накладної №157 від 21.06.2017р., в якій зазначено про надання відповідачу послуг з перевезення по маршруту Trebaseleghe, Італія Хмельницький, Україна в розмірі 34600 грн. та транспортного експедирування в розмірі 333 грн. 33 коп. (а. с. 32-33)

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Враховуючи вищевикладене, зареєстрована позивачем як продавцем послуг у Єдиному реєстрі податкових накладних 12.07.2017р. податкова накладна №157 від 21.06.2017р. про надання послуг з перевезення по маршруту Trebaseleghe, Італія Хмельницький, Україна на суму 34600 грн. та транспортного експедирування на суму 333 грн. 33 коп. за замовленням ТОВ «ВІ ЕС ВІ Груп» є підтвердженням операції з надання позивачем послуг відповідачу на суму 35000 грн.

В той же час, позивач не надав суду доказів того, що ним була зареєстрована податкова накладна, котра підтверджувала факт надання позивачем послуг для відповідача на суму 82600 грн.

Окрім того, в матеріалах справи є три примірники рахунків на оплату наданих послуг №317-003149 від 21.06.2017р. (а. с. 31, 48, 62), однак тільки рахунок на суму 35000 грн. (а. с. 31) співпадає з сумою вказаною в податковій накладні № 157 від 21.06.2017 р. (а. с. 32)

В матеріалах справи наявна довідка позивача від 20.06.2017р. про транспортні витрати, видана відповідачу для предявлення на митницю, в котрій вказано, що вартість послуг з перевезення з Trebaseleghe, Італія до кордону м/п Краківець становить 32000 грн., від кордону м/п Краківець до м. Хмельницького 3000 грн., в тому числі транспортно- експедиційні послуги 400 грн. Загальна сума транспортних витрат становить 35000 грн. (а. с. 24).

Посилання позивача про те, що ціна послуг перевезення по маршруту Trebaseleghe, Італія - м. Хмельницький, Україна та транспортного експедирування вантажу не може бути 35000 грн., оскільки не є економічно обґрунтованою, спростовується наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Згідно зі ст. 190 ГК України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Тобто, враховуючи, що сторони вільні у виборі умов договору, в тому числі і ціни договору, колегія суддів не може вважати доводи позивача про необґрунтованість ціни послуг в розмірі 35000 грн. доказом того, що позивач надав відповідачу послуги на суму 82600 грн.

Також позивач, посилається на договори-заявки інших замовників, які на його думку підтверджують обґрунтованість вартість послуг з перевезень в розмірі 82600 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що надані позивачем договори заявки, акти приймання передачі не доводять наявність боргу відповідача перед позивачем, не стосуються відносин між ТОВ "Намортранс" та ТОВ "ВІ ЕС ВІ Груп" та враховуючи вільність сторін в укладанні договору, вони не приймаються до уваги.

Щодо строку настання оплати колегія суддів бере до уваги наступне.

Згідно із п. 1 договору-заявки №317-003149 від 13.06.2017р., дана заявка має силу договору між сторонами на разове перевезення лише при відсутності довготермінового договору.

В той же час 25.05.2017р. між позивачем та відповідачем був укладений Договір транспортного експедирування №250517-б, а вищевказаний договір-заявка підписувався на виконання умов Договору, відносини між ТОВ "Намортранс" та ТОВ "ВІ ЕС ВІ Груп" повинні регулюватися договором.

Як було встановлено колегією суддів вище, відповідно до п. 2.1. Договору передбачено, що вартість послуг визначається за згодою сторін у відповідних заявках і фіксується у рахунках, складених на підставі актів приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з 2.4. Договору за виконання транспортно-експедиторського обслуговування замовник зобовязаний перерахування кошти на розрахунковий рахунок виконавця протягом 21 календарного дня після надання послуг (вивантаження), що підтверджується відповідними відмітками у товарно-транспортній документації та підписаним сторонами актом приймання-передачі наданих послуг.

Тобто для настання оплати необхідно наявність двох умов, а саме: наявність відмітки про вивантаження у товарно-транспортній документації та підписаний сторонами акт приймання-передачі наданих послуг.

Відповідачем було долучено до матеріалів справи акт наданих послуг №317-003149 від 21.06.2017р. на суму 35000 грн., який підписаний та скріплений печаткою ТОВ "ВІ ЕС ВІ Груп" та був направлений позивачу 09.10.2017р., що підтверджується описом вкладення (а. с. 160-161).

Відповідно до п. 2.6. договору акт приймання-передачі наданих послуг, що надісланий засобами факсимільного звязку або електронною поштою, вважається таким, що має юридичну силу до заміни його на оригінал. Оригінал акту приймання-передачі наданих послуг надсилається замовником поштою на адресу виконавця не пізніше 3 календарних днів після фактичного надання послуг (вивантаження). Якщо на протязі 5 календарних днів сторона не повертає оригінал акту приймання-передачі наданих послуг та не висуває письмової претензії, акт вважається таким, що узгоджений, а послуги прийнятими.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи положення п. 2.4. Договору та той факт, що в матеріалах справи відсутній підписаний сторонами акт наданих послуг строк оплати не настав.

В той же час, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне звернути увагу на те, що матеріали справи не містять акт приймання-передачі послуг на суму 82600 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що позивачем не надано достатніх доказів, що ним були надані відповідачу послуги з перевезення на суму 82600 грн., а матеріалами справи, зокрема договіром-заявкою №317-003149 від 13.06.2017 р. на суму 35000 грн., рахунком на оплату №317-003149 від 21.06.2017р. на суму 35000 грн., податковою накладною №157 від 21.06.2017р., зареєстрованою позивачем у Єдиному реєстрі податкових накладних 12.07.2017р., довідкою позивача від 20.06.2017р. про транспортні витрати видана відповідачу для предявлення на митницю підтверджують вартість наданих позивачем транспортно-експедиторських послуг становить 35000 грн., котрі були сплачені відповідачем, що підтверджується платіжними дорученнями № 675 від 07.07.2017 р. та № 820 від 31.08.2017 р.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В силу приписів ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України на підтвердження того, що вартість наданих відповідачу послуг в розмірі 35000 грн. є економічно необґрунтованою, невигідною та має складати 82600 грн.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Отже, рішення господарського суду Хмельницької області від 25.10.2017 р. у справі № 924/766/17 прийняте за повного з'ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування в порядку статті 104 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 25.10.2017 р у справі № 924/766/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Намортранс" - без задоволення.

2. Справу № 924/766/17 повернути в господарський суд Житомирської області

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Маціщук А.В.