ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.12.2017 Справа № 904/10378/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ", м. Дніпро

до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Дніпро

про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №007.1Др-1217 від 01.12.17р.;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 83 від 16.08.17р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" звернулось до господарського суду з позовом до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якому просить визнати недійсним рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.09.2016р. №32/01-14/06-16 по справі №15/06-03-1/16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2017 року позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2017 року у справі № 904/10378/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2017 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2017 року - скасовано, справу №904/10378/16 передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що суду апеляційної інстанції та господарському суду належало вичинити наступні дії:

- зясувати, чи відмовлялися ОСОБА_3 від писання акта від 25.12.2014 № 2251 та ОСОБА_4 від підписання акта від 07.07.2014 № 1403, а якщо так, то чи складалися акти з підписами трьох представників Товариства та іншими двома незаінтересованими особами (іншими споживачами) за умови посвідчення їх особи;

- дослідити, чи підписаний ОСОБА_4 акт від 07.07.2014 № 1403;

- перевірити, чи складався Товариством акт щодо саме несанкціонованого відновлення газоспоживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а якщо так, то чи розглядалися вони комісією з розгляду актів про порушення Товариства, яка визначає їх правомірність та приймає щодо них відповідне рішення;

- встановити, чи було надіслано Товариством ОСОБА_4 письмове попередження про припинення газопостачання, а якщо так, то чи отримав його споживач і чи є про це позначка (поштове повідомлення про вручення).

Системою автоматизованого розподілу справ матеріали справи №904/10378/16 передано на розгляд судді Суховарову А.В.

Ухвалою суду від 19.10.2017 року справу №904/10378/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.09.16 №32/01-14/06-16 по справі №15/06-03-1/16 (далі - Рішення) визнано дії ПАТ Дніпрогаз щодо безпідставного припинення газопостачання побутовим споживачам 18.02.2016 року ОСОБА_3, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та 29.12.2015 року, ОСОБА_4, яка мешкає: м. Дніпро, проспект Слобожанський (пр. ім. газети Правда)АДРЕСА_2, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом другим статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді дій суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2 Рішення). Пунктом 3 Рішення передбачено за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накладання на ПАТ Дніпрогаз штраф у розмірі 68 000,00 грн. Пунктом 3 Рішення зобов'язано ПАТ Дніпрогаз припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом вчинення, у десятиденний строк дій, визначених законодавством у сфері газопостачання України, які спрямовані на відновлення газопостачання гр. ОСОБА_4, яка мешкає: м. Дніпро, проспект Слобожанський (пр. ім. газети Правда)АДРЕСА_2.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, 06.12.2017 надав пояснення з урахувань приписів постанови ВГСУ від 03.10.2017 року. Так, стосовно обставин відмови ОСОБА_3 від підписання акта від 25.12.2014 №2251 позивач вказує, що припиненню газопостачання споживачу передувало вручення 05.11.2014 року представниками ПАТ «Дніпрогаз» наявному у квартирі споживачу (оскільки там проживали квартиранти, що підтверджується самим власником) під підпис попередження про припинення газопостачання в зв'язку з наявністю заборгованості в розмірі 275,93 грн. станом на 31.10.2014 року.

25.12.2014 року представниками ПАТ «Дніпрогаз» припинено газопостачання у зв'язку з порушенням строків оплати за надані послуги і наявністю суми боргу по особовому рахунку на момент припинення газопостачання, та складено акт №2251 від 25.12.2014р. про припинення газопостачання з дотриманням приписів п.7 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.99 №2246 (далі Правила №2246), а саме один з примірників акту про припинення газопостачання залишено у споживача, який відмовився підписати акт, мотивуючи це тим, що він квартирант, а не власник.

18.02.2016 року представниками ПАТ «Дніпрогаз» у зв'язку з виявленням несанкціонованого відновлення газопостачання (ч.7 п.1 гл.7 роз. VI Кодексу ГРМ), у відповідності до п.5 гл.7 роз. VI Кодексу, припинено газопостачання споживачу шляхом механічного від'єднання ПГ - 4 від системи газопостачання, про що складено відповідний акт, копія якого залишена у споживача. За фактом самовільного відновлення газопостачання 18.02.2016 року складено акт про порушення №22, за яким згідно розділу XI Кодексу ГРМ споживачу було донараховано необлікований обсяг природного газу за несанкціоноване відновлення газопостачання на суму 670, 46 грн., з чим споживач погодився та оплатив вказану суму, після чого споживачем у встановленому порядку подана заява про відновлення газопостачання, роботи з відновлення виконані 09.03.16 безоплатно.

Щодо відмови від підписання акту та подальшого припинення газопостачання споживачу ОСОБА_4 позивач вказує, що споживачу 14.02.2013 року працівником ПАТ «Дніпрогаз» було вручено письмове повідомлення про заборгованість та припинення газопостачання, яке було отримано, але від підпису споживач відмовився, що підтверджується корінцем повідомлення з відміткою контролера про відмову від підпису та письмовим поясненням контролера. Позивач вказує, що споживач був обізнаний про наявність заборгованості, оскільки в порушення вимог Правил 2246 та Типового договору жодного разу не здійснював оплату послуг, також умисно відмовлявся приймати під розпис повідомлення про заборгованість та припинення газопостачання. 07.07.2014 року газопостачання у квартирі споживача було припинено у його присутності шляхом встановлення скоби та опломбування, про що складено акт №1403 у двох примірниках, один з яких залишено споживачу, при цьому останній відмовився розписатись у примірнику ПАТ «Дніпрогаз». 23.12.2015 року споживачем було надано доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» до квартири, при огляді газових приладів якої, було виявлено зрив пломби та самовільне відновлення газопостачання до газової плити, про що був складений акт про порушення № 76 від 23.12.2015 року. У зв'язку з несанкціонованим відновленням газопостачання, представниками ПАТ «Дніпрогаз» 29.12.2015 року було припинено газопостачання шляхом механічного від'єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи, про що складено ОСОБА_5 №3052, один примірник якого надано споживачу. Станом на час розгляду справи сума заборгованості за надані послуги з газопостачання споживачем не сплачена та складає 2 765,10 грн., у зв'язку з чим, а також через несправність газового обладнання, газопостачання не відновлено.

Відповідач проти позову заперечує, у поясненнях від 15.11.2017 року вказує, що Адміністративною колегією Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету правомірно визнано дії ПАТ «Дніпрогаз» з безпідставного припинення газопостачання побутовим споживача ОСОБА_6 та ОСОБА_4, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді дій субєкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які б були неможливими за умови існування значної конкуренції на ринку.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Адміністративною колегією Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за результатами розгляду справи №15/06-03-1/16 прийнято рішення №32/01-14/06-16 від 27.09.2016р. "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", ухвалено рішення про наступне:

- визнати, що Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" займає монопольне (домінуюче) становище на ринку розподілу природного газу в територіальних межах м.Дніпро та Дніпропетровського району (крім сіл Любимівка, Перше травня, Степове, Чумаки, Маївка, Зоря, Балівка, Партизанське та радгоспу "Дзержинець" Дніпропетровської області), на якій розташовані газорозподільчі мережі, у період з липня 2014 року по поточний період 2016 (пункт 1 резолютивної частини цього Рішення АМК).

- визнати дії Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" щодо безпідставного припинення газопостачання побутовим споживачам, зокрема, 18.02.2016 року ОСОБА_3., який мешкає за адресою: АДРЕСА_3, та 29.12.2015 року ОСОБА_4., яка мешкає: м. Дніпро, проспект Слобожанського (пр. ім. газети "Правда"АДРЕСА_4, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді дій суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2 резолютивної частини цього Рішення АМК).

- за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накласти на Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" штраф у розмірі 68000 гривень (пункт 3 резолютивної частини цього Рішення АМК).

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом вчинення у десятиденний строк дій, визначених законодавством у сфері газопостачання країни, які спрямовані на відновлення газопостачання гр.ОСОБА_4, яка мешкає: м. Дніпро, проспект Слобожанського (пр. ім. газети "Правда"АДРЕСА_4 (пункт 4 резолютивної частини цього Рішення АМК).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" просить визнати його недійсним в судовому порядку.

Суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

За змістом рішення Адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.01.2017 року у справі №15/06-03-1/16 вбачається наступне.

Розгляд справи №15/06-03-1/16 за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції розпочато за розпорядженням адміністративної колегії відділення від 25.03.2016 за заявою споживача ОСОБА_3 із повідомленням про факт безпідставного припинення цьому споживачу газопостачання, тоді як аналогічні дії ПАТ "Дніпрогаз" щодо іншого споживача ОСОБА_4 стали предметом дослідження вже після початку розгляду даної справи відділенням.

05.11.2014 року споживачу ОСОБА_3 працівниками позивача вручено попередження про припинення газопостачання та наявність заборгованості, яку він мав сплатити.

З огляду на порушення строків оплати за надані послуги газопостачання, внаслідок чого у споживача утворилась заборгованість перед газопостачальною організацією, 25.12.2014 представниками ПАТ «Дніпрогаз» припинено газопостачання споживачу ОСОБА_3 шляхом встановлення скоби на кран плити газової (ПГ) № С10713839, про що складено акт припинення газопостачання № 2251.

15.02.2016 року працівниками газопостачальною організацією складено акт про відсутність допуску до газових приладів № 339.

18.02.2016 після отримання доступу до помешкання побутового споживача ОСОБА_3 представниками ПАТ «Дніпрогаз» (Оператора ГРМ) було виявлено факт самовільного відновлення газопостачання та складено акт про порушення № 22, який, у звязку з відмовою від підпису споживачем, було підписано представником Оператора ГРМ та представником балансоутримувача будинку.

У зв'язку з виявленням несанкціонованого відновлення 18.02.2016 року представниками газопостачальної організації припинено газопостачання споживачу шляхом механічного від'єднання ПГ - 4 від системи газопостачання, про що складено відповідний акт № 271, копія якого залишена у споживача. Вказаний акт розглянуто на засіданні комісії, якою донараховано необлікований обсяг природного газу за несанкціоноване відновлення газопостачання на суму 670, 46 грн., з чим споживач погодився та оплатив вказану суму.

Заявою від 29.02.2016 ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про відновлення газопостачання, яке в подальшому було відновлено позивачем безоплатно, про що складений акт на включення газу від 09.03.2016.

Згідно картки особового рахунку споживача ОСОБА_4 оплата послуг з газопостачання не здійснювалась останнім, часткові стягнення боргу відбувались на підставі судових рішень за позовами ПАТ «Дніпрогаз», які споживачем повністю не виконано.

14.02.2013 року працівником ПАТ «Дніпрогаз» вручено споживачу ОСОБА_4 письмове попередження про заборгованість та припинення газопостачання, яке було отримано, але від підпису споживач відмовся.

З огляду на вказану заборгованість, 07.07.2014 року газопостачання у квартирі споживача ОСОБА_4 було припинено в його присутності шляхом встановлення скоби та опломбування, про що складено акт № 1403 у двох примірниках, один з яких залишено споживачеві.

23.12.2015 року споживачем ОСОБА_4 було надано доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» до квартири, при огляді газових приладів якої, було виявлено зрив пломби та самовільне відновлення газопостачання до газової плити, що зафіксовано актом про порушення № 76.

У звязку з несанкціонованим відновленням газопостачання 29.12.2015 року представниками газопостачальної організації припинено газопостачання шляхом механічного від'єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи, про що складено акт № 3052, один примірник якого надано споживачу.

З огляду на те, що за споживачем ОСОБА_4 рахується заборгованість у розмірі 2 765,10 грн. за надані послуги з газопостачання, яка не сплачена останнім, газопостачання споживачу не відновлено.

Відповідно до статтею 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" економічна конкуренція (конкуренція) це змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку; монополізація - досягнення суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, підтримання або посилення цього становища.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, встановлених Конституцією України, та складається з Законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Згідно приписів пункту 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зловживання монопольним (домінуючим) становищем є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Згідно частини 2 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" до повноважень саме Антимонопольного комітету України та його територіальних органів належать, зокрема:

- розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проведення відповідних розслідувань;

- прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень за заявами і справами;

- проведення дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також становища, в тому числі монопольного (домінуючого), суб'єктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідних рішень (розпоряджень).

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Згідно із ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це призвело до прийняття неправильного рішення.

Відповідно до преамбули Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2004 № 476; далі - Правила) вони регулюють відносини між газопостачальними організаціями, газотранспортними організаціями та громадянами - споживачами газу (далі - споживачі).

Згідно з пунктом 6 Правил газопостачання припиняється у разі, зокрема: порушення споживачем строків сплати за надані послуги з газопостачання, встановлених у пункті 17 цих Правил; самовільного використання газу споживачем; зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі в будинок, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо.

У зазначених випадках газотранспортна організація зобов'язана поінформувати споживача про причини і строки припинення газопостачання, а газопостачальна організація - здійснити протягом одного місяця перерахунок оплати послуг, що надавалися споживачеві.

За змістом пункту 19 Правил якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальна організація протягом наступних п'яти днів не отримала повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання.

У разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальна організація має право відключити споживача від газопостачання.

Припинення газопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання.

Відповідно до пункту 7 Правил припинення постачання газу споживачеві в житлових будинках залежно від обставин здійснюється шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення пломби та/або інвентарної заглушки перед газовим приладом (пристроєм) або на ввідному газопроводі.

У разі самовільного відновлення споживачем газопостачання здійснюється механічне від'єднання відводу газопроводу від діючого газопроводу.

Про припинення газопостачання складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

Згідно з пунктом 34 Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством за, зокрема, несвоєчасне внесення плати за надані послуги з газопостачання; самовільне підключення до системи газопостачання; зривання пломб на газових приладах та пристроях, опломбованих газопостачальним або газорозподільним підприємством.

Відповідно до пункту 35 Правил про порушення, допущені споживачем під час користування газом, відповідальні представники газотранспортної (газопостачальної) організації складають акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

На підставі акта визначається розмір завданих споживачем збитків, які відшкодовуються ним відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 29 Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 №938 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2012 № 119; далі Типовий договір), виконавець має право, зокрема, припиняти постачання газу споживачеві у разі, зокрема: несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання з урахуванням вимог пункту 19 Правил газопостачання; самовільного використання газу споживачем; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі в будинок, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо.

Пунктом 33 Типового договору встановлено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за, зокрема, несвоєчасне та/або не в повному розмірі внесення плати за надані послуги з газопостачання; самовільне підключення до системи газопостачання; зривання пломб на газових приладах і пристроях, опломбованих виконавцем.

Відповідно до пункту 36 Типового договору про факти порушення, допущені споживачем під час користування газом, представники виконавця в його присутності складають акт у двох примірниках, на підставі якого визначається розмір збитків, завданих споживачем. Один примірник акта залишається у споживача.

Згідно з пунктом 37 Типового договору в разі відмови споживача від підписання акт підписується представниками виконавця у кількості не менш як трьох осіб з відміткою про таку відмову. Крім представників виконавця акт повинен бути підписаний іншими двома незаінтересованими особами (іншими споживачами) за умови посвідчення їх особи.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу XІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 (далі Кодекс), у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 11 до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 глави 5 розділу XІ Кодексу до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об'ємів (обсягів) природного газу, належать, зокрема, несанкціоноване відновлення газоспоживання.

Пунктом 8 глави 5 розділу XІ Кодексу акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

Отже, факти порушення, допущені споживачем під час користування газом, перелічені як у пункті 6 Правил, так і в пункті 33 Типового договору, у звязку з якими пунктом 7 Правил та пунктом 36 Типового договору передбачено складання акта, а в разі відмови споживача від його підписання застосовується пункт 37 Типового договору.

До того ж, споживач має бути письмово повідомлений про його заборгованість перед ПАТ «Дніпрогаз» з позначкою про його вручення, а у разі виявлення саме несанкціонованого відновлення газоспоживання має бути складений акт про таке порушення та в подальшому він має бути розглянутим комісією ПАТ «Дніпрогаз» з розгляду таких актів.

З огляду на викладене, господарським судом досліджено питання щодо відмови ОСОБА_3 від підписання акта від 25.12.2014 №2251 та ОСОБА_4 від підписання акта від 07.07.2014 №1403.

Так, акт №2251 містить підписи двох представників ПАТ «Дніпрогаз» Лебеденко та Жигачова, в той час як підпис ОСОБА_3 про отримання його копії, відстуній, у графі підпис зазначено - «отказ» (мова оригіналу).

Як вищєвказано, пунктом 37 Типового договору передбачено, що у разі відмови споживача від підписання, акт підписується представниками виконавця у кількості не менш як трьох осіб з відміткою про таку відмову. Крім представників виконавця акт повинен бути підписаний іншими двома незаінтересованими особами (іншими споживачами) за умови посвідчення їх особи.

Оскільки акт №2251 був підписаний лише двома представниками відповідача замість трьох, та не був підписаний іншими двома незаінтересованими особами (іншими споживачами) за умови посвідчення їх особи, він не доводить факту відмови ОСОБА_3 від підписання акту.

Акт №1403 також не містить інформацію про відмову ОСОБА_4 від його підписання. Акт №1403, в порушення вимог Типового договору, не підписаний представниками виконавця у кількості не менш як трьох осіб та не підписаний іншими двома незаінтересованими особами (іншими споживачами) за умови посвідчення їх особи.

Таким чином, документи складені представниками позивача не можуть бути належним підтвердженням відмови ОСОБА_3 від підписання акта від 25.12.2014 №2251 та ОСОБА_4 від підписання акта від 07.07.2014 №1403.

Враховуючи наведене, відмова ОСОБА_3 від підписання акта від 25.12.2014 №2251 та ОСОБА_4 від підписання акта від 07.07.2014 №1403 не доведена позивачем.

Разом з тим, суд зазначає, що акт від 07.07.2014 року №1403 не містить підпису ОСОБА_4 та відмови останнього від підписання акту.

Крім того, господарським судом досліджено питання щодо складення позивачем акту про несанкціонованого відновлення газоспоживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та, за його наявності, розгляду такого акту комісією з розгляду актів про порушення.

Так, під час розгляду справи №15/06-03-1/16, ПАТ «Дніпрогаз» надало до територіального відділення акт про порушення №339 від 15.02.2016, який було складено за адресою споживача ОСОБА_3, в якому відсутня інформація про несанкціоноване (самовільне) відновлення газопостачання, дату і місце розгляду цього акту відповідною Комісією.

До того ж, вказаний акт про порушення №339 від 15.02.2016 не містить підпису ОСОБА_3, який підтверджує ознайомлення споживача з актом та отримання екземпляру цього акту.

За адресою споживача ОСОБА_4, представниками позивача було складено акт про порушення №76 від 23.12.2015.

Кодексом визначено, що самовільне відновлення газопостачання є порушенням, яке кваліфікується як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок якого здійснюється нарахування необлікованих об'ємів (обсягів) природного газу.

У разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 розділу XI, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 11 до цього Кодексу. Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає:

- місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення;

- дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде

розглядатися складений акт про порушення;

- контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації

щодо часу та місця засідання комісії).

За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об'єму та обсягу природного газу і його вартості.

Акт про порушення, акт-розрахунок та рахунок на сплату вартості необлікованого (донарахованого) об'єму природного газу, а також документи, які підтверджують факт їх отримання споживачем (несанкціонованим споживачем), та інші документи, пов'язані з актом про порушення, зберігаються Оператором ГРМ не менше трьох років від дати оформлення акта про порушення.

Всупереч викладеному, акти про порушення №339 від 15.02.2016 та №76 від 23.12.2015 не розглядались комісією з розгляду актів про порушення.

Разом з тим, господарським судом досліджено питання стосовно надсилання споживачу ОСОБА_4 письмового попередження про припинення газопостачання.

Так, на підтвердження факту його надсилання, відповідачем було надано до територіального відділення копію корінця від 14.02.2013 в якому зазначено: (початок цитати) «Повідомлення про заборгованість за природний газ, одержаний: особовий рахунок 63331, адреса: АДРЕСА_5, отказ от подписи ОСОБА_4Я.» (кінець цитати).

Відповідно до вимог пункту 19 Правил у разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне/газорозподільне підприємство має право відключити споживача від газопостачання (крім випадку, коли споживач на момент відключення пред'явив представникам газопостачального/газорозподільного підприємства платіжний документ, який свідчить про погашення заборгованості в повному обсязі).

Враховуючи наведене, ПАТ «Дніпрогаз» зобовязано вручити попередження про припинення газопостачання особисто під підпис споживачу ОСОБА_4 або направити його поштою.

У відповідності до чинних у 2013 році нормативно-правових актів, доказом отримання письмового попередження про припинення газопостачання є підпис побутового споживача або поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Отже, позивачем не надано документів, які б свідчили про отримання попередження про припинення газопостачання споживачу ОСОБА_4

В силу положень ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням викладеного, дії ПАТ «Дніпрогаз» щодо безпідставного припинення газопостачання побутовим споживачам, зокрема, споживачу ОСОБА_3 та споживачу ОСОБА_4, правомірно визнано Адміністративною колегією Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді дій суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання вказаного рішення недійсним, з підстав, визначених приписами статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», в той час, як обставини, встановлені господарським судом спростовують твердження позивача, якими останній обґрунтовує вимоги, викладені в позовній заяві.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Згідно приписів п.п.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

З огляду на те, що при здійсненні нового розгляду справи суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог, витрати позивача по сплаті судового збору на загальну суму 3 169, 40 грн. за розгляд даного спору господарським судом Дніпропетровської області, а також судами апеляційної та касаційної інстанції, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОГАЗ" (49101, м. Дніпро, вул. О. Кониського, 5, ) на користь Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (49044, пр. О.Поля, 2, ) суму 3 169, 40 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 11.12.2017

Суддя ОСОБА_5