ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року Справа № 923/754/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон

до Фізичної особи- підприємця Семенової Наталі Володимирівни, м. Херсон

про стягнення 17655 грн. 65 коп.

За участі представників сторін:

позивач - Юхно Я.О., представник, дов. № 01-4/45 від 21.04.2017р.; Колганова Ю.М., нач. юр. відділу, довіреність № 01-4/43 від 21.04.2017р.;

відповідач - Семенова Н.В., НОМЕР_1 видан 30.10.1997р. Комсомольським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області; Лодига М.Т., адвокат, посвідчення адвоката ХС № 000072 від 05.01.2017р., довіреність № 822 від 13.09.2016р.

Сутність спору: Позивач (Приватне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон, ) звернувся з позовом, в якому просить господарський суд стягнути з відповідача (Фізична особа-підприємець Семенова Наталя Володимирівна, м. Херсон, ІПН НОМЕР_2) 17655 грн. 65 коп., у тому числі: 15088 грн. 19 коп. основного боргу за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надані на підставі договору № 515, який укладено в судовому порядку згідно рішення Господарського суду Херсонської області по справі № 923/293/14 від 13.05.2014р.; 807 грн. 98 коп. інфляційних втрат та 185 грн. 29 коп. річних за прострочення боржником зобов'язання по оплаті послуг, 1574 грн. 19 коп. пені за несвоєчасне виконання боржником зобов'язань по оплаті послуг.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем установленого умовами договору № 515 від 04.10.2013р. зобов'язання по оплаті послуг централізованого опалення та постачання гарячої води.

Письмовою заявою від 20.11.2017р. позивач, керуючись положеннями ч. 4 ст. 22 ГПК України, до прийняття рішення по справі зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача борг в сумі 17586 грн. 25 коп., у тому числі: 15088 грн. 19 коп. - сума основного боргу, 177 грн. 17 коп. - річних, 802 грн. 47 коп. - інфляційні втрати, 1518 грн. 42 коп. - пеня.

Зазначена заява розглянута, задоволена та залучена до матеріалів справи, після чого сума заявленої вимоги становить 17586 грн. 25 коп., у тому числі: 15088 грн. 19 коп. - сума основного боргу; 177 грн. 17 коп. - річні; 802 грн. 47 коп. - інфляційні втрати; 1518 грн. 42 коп. - пеня.

Відповідач позов не визнає, в наданих суду письмових запереченнях та усних поясненнях посилається на відсутність факту споживання теплової енергії, оскільки відсутня правова норма, яка зобов'язує її як споживача, споживати теплову енергію, а також здійснювати оплату послуги, яка фактично не надавалась.

Крім того, у проведеному позивачем розрахунку спожитої теплової енергії у 2, 3 рази завищений показник теплового навантаження належного відповідачці об'єкта, тобто позивачем при здійсненні розрахунку використано позадоговірний показник теплонавантаження (0,0049 Гкал./год), замість встановленого договором (0,002133 кал/год), що суперечить п.п. 9, 20, 23, 25 Правил користування тепловою енергією та приписам ст. 525 ЦК України.

Звертає увагу на те, що протягом періоду з жовтня 2016р. по березень 2017р. включно теплова енергія до приміщення № 39, будинку АДРЕСА_2 не постачалась та відповідачем не споживалась, внаслідок чого відсутній обов'язок по оплаті неодержаної послуги.

Позивач, не погоджуючись з доводами відповідача посилається на факти, встановлені постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.04.2016р. у справі № 923/863/16 між тими ж сторонами, які для справи, що розглядається мають преюдиціальне значення і повторному доказуванню не підлягають.

Зокрема, зазначеною постановою спростовано доводи відповідачки щодо відсутності обов'язку оплати послуг теплопостачання, які нею не одержувались, оскільки самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється, і факт самовільного відключення і неодержання у зв'язку з цим, як на думку ФОП Семенової Н.В. послуг, не є підставою для звільнення від оплати цих послуг.

Щодо надання неякісних послуг теплопостачання, то підтвердженням таких фактів є відповідні акти-претензії, які протягом опалювальних сезонів 2016-2017 років, як від ФОП Семенової Н.В., так і від інших власників, що мешкають в буд. № АДРЕСА_2, виконавцю послуг не надавалися.

Не погоджуючись з доводами відповідача щодо неправильного визначення розміру заборгованості внаслідок застосування не передбаченого умовами договору показника навантаження, позивач також звертає увагу на дослідження цього питання судом апеляційної інстанції в процесі вирішення справ № 923/863/16 та № 923/1759/15.

Позивач посилається на те, що при визначенні вартості послуг з теплопостачання ним використовується максимальний норматив витрат тепла в опалювальний період при температурі зовнішнього повітря - 19 оС, який складає 0,0000703 Гкал/кв.м. за 1 годину. Розрахунок здійснюється з урахуванням температури зовнішнього повітря. Цей же показник при середній температурі за увесь опалювальний період +1,9 оС складає 0,02228 Гкал/кв.м. в місяць, саме як зазначено в договорі.

Розрахунок нормативів споживання на послуги теплопостачання також погоджено з органом місцевого самоврядування і відповідає прийнятому Херсонською міською радою 20.01.2009р. рішенню № 38, яке в наступний час є чинним і обов'язковим.

В процесі розгляду справи відповідачем заявлено клопотання про призначення судової теплотехнічної експертизи, з метою спростування доводів та розрахунків позивача щодо дійсної вартості відповідної послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за спірний період.

Позивач проти заявленого клопотання заперечує, посилаючись на те, що розрахунок вартості послуги теплопостачання здійснено на підставі Методики розрахунків обсягів фактичного споживання теплової енергії, затвердженої розпорядженням голови правління ПАТ "Херсонська ТЕЦ" від 22.10.2014р. № 56-р, яка містить нормативні дані та розрахункові формули, затверджені нормативними актами, які повністю відповідають вимогам чинного законодавства України.

Відтак, перевірка правильності розрахунку послуги теплопостачання не потребує спеціальних знань та призначення судової експертизи.

Суд відхиляє заявлене відповідачем клопотання, зважаючи на те, що з'ясування питання правильності визначення вартості послуги та здійснення розрахунку спожитої відповідачем теплової енергії не потребує спеціальних знань та досліджень і є можливим на підставі поданих сторонами доказів та наданих пояснень.

Розгляд справи відбувався з перервами, які оголошувалися до 17.11.2017р. та 20.11.2017р.

У судовому засіданні після закінчення розгляду справи було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» створене Міністерством енергетики та вугільної промисловості України відповідно до Указу Президента від 15 червня 1993 року №210 «Про корпоратизацію підприємств». Предметом діяльності Товариства є виробництво, передача та постачання електричної та теплової енергії. Відповідно до статуту позивача, останній надає фізичним та юридичним особам м. Херсона послуги з постачання теплової енергії.

20.04.2017р. Публічним акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль» було змінено тип товариства на Приватне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль».

Зазначені зміни в найменуванні юридичної особи були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у встановленому Законом порядку, що підтверджується випискою із зазначеного реєстру від 21.04.2017.

Згідно статті 1 Закону України «Про теплопостачання» тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Регулювання тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії з урахуванням змін цін на енергоносії та інших витрат, визначено статтею 15 цього Закону і є одним із основних завдань державного регулювання діяльності у сфері теплопостачання.

Господарським кодексом України, Законом України «Про ціни та ціноутворення», іншими законодавчими актами встановлено, що в Україні діють вільні та регульовані ціни. Наведені норми свідчать, що вартість послуг з постачання теплової енергії відноситься до сфери регульованих цін і встановлюється уповноваженим державним органом.

Частиною 6статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Вартість послуг з теплопостачання, що застосовувалась ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» протягом опалювального періоду 2016-2017 років була встановлена відповідно до: Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.09.2016 №1757; Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 02.12.2016 №2126; Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.12.2016 №2439; Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01.02.2017 №151.

Споживачем послуг ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» із постачання теплової енергії є фізична особа - підприємець Семенова Наталія Володимирівна.

На підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 13 травня 2014 року у справі №923/293/14, яке набрало законної сили 27 травня 2014 року, між публічним акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль» (надалі - позивач, або виконавець) і фізичною особою-підприємцем Семеновою Наталією Володимирівною (надалі - відповідач, або споживач) був укладений договір №515 від 04.10.2013 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (надалі - договір).

Пунктом 26 договору визначено, що договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Станом на сьогодні договір не є розірваним, він є пролонгованим і чинним, отже, обов'язковим до виконання.

Відповідно до пункту 1 договору, виконавець (ПрАТ «Херсонська ТЕЦ») зобов'язався надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2 зазначеного договору визначено, що суб'єктом користування послугами виконавця є власник (наймач, орендар) приміщення розташованого за адресою АДРЕСА_2, тобто, відповідач у справі.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (надалі - Правила), регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги).

Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що виконавцем послуги є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно з частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Крім того, статті 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено права та обов'язки споживача теплової енергії, зокрема визначено, що до основних обов'язків споживача відноситься додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 1 договору, споживач прийняв на себе зобов'язання своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами, у строки та на умовах, передбачених договором.

Пунктом 8 договору передбачено, що оплата за отримані послуги здійснюється у строк не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до пункту 15 договору споживач зобов'язаний оплачувати послуги у строки встановлені договором. Позивач належним чином виконував зобов'язання щодо надання послуг з централізованого опалення, що підтверджується довідками про наявність опалення в будинку АДРЕСА_2 за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року включно.

На підставі вказаних вище даних, з урахуванням положень договору, складено акти виконаних робіт та виставлено відповідні рахунки на оплату. Зазначені акти та рахунки були направлені відповідачу листами: № 06-1/2326 від 08.11.2016; № 06-1/3036 від 21.12.2016; № 06-1/102 від 18.01.2017; № 06-1/289 від 07.02.2017; № 06-1/597 від 13.03.2017; № 06-1/851 від 11.04.2017.

Викладене свідчить про виконання позивачем договірних зобов'язань в частині надання передбачених умовами договору послуг.

Відповідачем оплата за послуги з централізованого опалення не сплачувались, в наслідок чого утворився борг в сумі 15088 грн. 19 коп.

Відповідно до довідки щодо руху заборгованості відповідача за період з 01.10.2016 по 19.05.2017 року, виданої бухгалтером СЗТЕ ПрАТ «Херсонська ТЕЦ», заборгованість відповідача складає 15088 грн. 19 коп.

З метою вжиття заходів щодо врегулювання питання погашення боргу, відповідачу позивачем направлено вимогу про сплату заборгованості від 17.05.2017 № 06-1/1062, яка залишена без відповіді і реагування.

Судом відхиляються твердження відповідача про неправомірність Методики визначення вартості послуг з теплопостачання та обсягів спожитої теплової енергії, що застосовується позивачем, а також про неправомірне застосування позивачем показників, не визначених договором про надання послуг з централізованого опалення та гарячої води.

Як свідчать матеріали справи, при визначенні вартості послуг з теплопостачання позивачем використовується максимальний норматив витрат тепла в опалювальний період при температурі зовнішнього повітря - 19 оС, який складає 0,0000703 Гкал/м2 за 1 годину. Розрахунок здійснюється з урахуванням температури зовнішнього повітря. Цей же показник при середній температурі за весь опалювальний період +1,9оС складає 0,02228 Гкал/м2 в місяць, саме це значення визначено в укладеному між сторонами договорі.

Розрахунок нормативів споживання на послуги теплозабезпечення по опаленню та гарячому водопостачанню, що застосовується ПАТ «Херсонська ТЕЦ», погоджено рішенням виконкому Херсонської міської ради від 20.01.2009 № 38. На даний час зазначене рішення органу місцевого самоврядування є чинним, не оскаржувалось, не скасовано та не визнано недійсним.

Рішення виконкому Херсонської міської ради від 20.01.2009 № 38 прийнято в межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та є обов'язковим до виконання на території Херсонської міської громади.

Питання застосування методики розрахунку вартості послуг з централізованого опалення було предметом дослідження в межах судової справи № 923/1759/15, розглянутої за позовом ПАТ «Херсонська ТЕЦ» до ФОМ Семенової Н.В. про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за опалювальний період 2014-2015 років, рішення по якій залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.03.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 17.05.2016.

Частинами 1 та 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування. Факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Таким чином, правомірність Методики визначення вартості послуг з теплопостачання, що застосовується позивачем, є доведеною під час розгляду справи № 923/1759/15, що розглядалась за участю тих же сторін, які є сторонами у даній справі.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо недоведеності факту отримання нею послуг з теплопостачання у зв'язку із відключенням приладів опалення її приміщення від мережі централізованого опалення.

Відповідно до пункту 1 Правил користування тепловою енергією, ці правила регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно із пунктами 24-26 Правил № 630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання "схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 (надалі - Порядок № 4) для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (надалі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії (склад комісії наведено в додатку 1). Засідання постійно діючої міжвідомчої комісії відбуваються у міру потреби, але не рідше одного разу на місяць.

Згідно пункту 2.1 Порядку № 4 для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 4 Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньоквартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП.

Пунктом 2.6 Порядку № 4 передбачено, що по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Єдиним належним та допустимим доказом здійснення відключення приміщення від централізованого опалення є акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений міжвідомчою комісією з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП.

Відповідачем не надано суду належних доказів дотримання вимог чинного законодавства щодо відключення окремого приміщення від мереж централізованого опалення. Отже відключення приміщень ФОП Семенової Н.В. від мереж централізованого опалення здійснено відповідачем з порушенням вищезазначених приписів Правил №630 та Порядку № 4, тобто самовільно, та не може вважатись обставиною, що звільняє відповідача від обов'язку виконувати зобов'язання за діючим договором.

Додатково суд зауважує, що факт самовільного відключення відповідача від мереж централізованого опалення встановлено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.12.2016 у справі № 923/863/16, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.09.2017 у цій справі.

Відповідно до частини 1 статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний суд України у своїй постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1706цс15. висловив правову позицію, відповідно до якої самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем.

Таким чином позивач виконав свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов'язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Отже, матеріали справи свідчать про обґрунтованість позовних вимог ПрАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» до ФОП Семенової Н.В. про стягнення основної заборгованості.

Пунктом 18 договору передбачено, що за несвоєчасне внесення платежів за послуги, споживач несе відповідальність у вигляді сплати штрафних санкцій, визначених пунктом 12 договору (пеня у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу), а також інфляційні витрати та 3% річних.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 3статті 1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Відповідно до частини 2статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданих позивачем розрахунків, борг відповідача за спожиті за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року включно та не оплачені послуги з теплопостачання складає 15088 грн. 19 коп.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про здійснення позивачем в листопаді 2016 року перерахунку вартості послуг з теплопостачання, наданих в жовтні 2016 року. З урахуванням зазначеного перерахунку позивачем здійснено коригуючий розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, що здійснено по заборгованості, яка виникла за період з листопада 2016 року по березень 2017 року

Отже, сума нарахованої за період прострочення платежів (суми боргу враховано по періодах та наявних сумах прострочки) з 21.11.2016 по 19.05.2017 пені складає 1518 грн. 42 коп.

З урахуванням положень статті 610, частини 1 статті 612, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України за прострочення боржником грошового зобов'язання за період з 21.11.2016 по 19.05.2017 позивач нарахував відповідачу 177 грн. 17 коп. 3% річних а також 802 грн. 47 коп. інфляційних втрат за період прострочки з 21.11.2016 по 19.05.2017.

З урахуванням зауважень представника відповідача, позивачем надано скоригований розрахунок інфляційних втрат, річних та пені. Зазначені розрахунки, надані позивачем разом із заявою про зменшення позовних вимог на 69 грн. 40 коп., судом досліджено, визнано такими, що проведені у повній відповідності з вимогами чинного законодавства.

Відповідач доказів погашення боргу суду не надав.

З урахуванням викладеного, вищенаведених норм чинного законодавства, господарський суд визнав позов обґрунтованим і задовольняє його у повному обсязі з покладенням на відповідача витрат по оплаті судового збору в сумі 1600 грн.

Доводи відповідача до уваги не приймаються як безпідставні та такі, що повністю спростовуються встановленими фактичними обставинами справи та наведеними в мотивувальній частині рішення правовими нормами.

Керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Семенової Наталії Володимирівни (код РНОКПП: НОМЕР_2; юридична адреса: АДРЕСА_1, 73000), р. рахунки не відомі на користь Приватного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (; юридична адреса: Бериславське шосе, 1, м. Херсон, 73036) суму основної заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 15088 (п'ятнадцять тисяч вісімдесят вісім) грн. 19 коп. на розрахунковий рахунок № 6572 в ХОУ ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 352457.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Семенової Наталії Володимирівни (код РНОКПП: НОМЕР_2; юридична адреса: АДРЕСА_1, 73000), р. рахунки не відомі на користь Приватного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (; юридична адреса: Бериславське шосе, 1, м. Херсон, 73036) суму інфляційних втрат - 802 (вісімсот два) грн. 47 коп., 3% річних - 177 (сто сімдесят сім) грн. 17 коп., пені - 1518 (одна тисяча п'ятсот вісімнадцять) грн. 48 коп., понесені судові витрати у розмірі - 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. на розрахунковий рахунок: р/р 8419 в АТ «Укрексімбанк», МФО 322313.

Повне рішення складено 06.12.2017р.

Суддя Н.О. Задорожна