РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2017Справа №910/7922/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Вантажна компанія в Україні"

До Акціонерного товариства "Перша Вантажна Компанія"

Про стягнення 4 286 143,00 рублів ,що становить 2 013 801,43 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Тукало О.М. (дов. №400-10 від 10.11.2017)

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 06.12.2017 відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.05.2017 до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява № Ю-395 від 17.05.2017 Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Вантажна компанія в Україні" (надалі - позивач) до Акціонерного товариства "Перша Вантажна Компанія" (надалі - відповідач) про стягнення 4 286 143,00 рублів ,що становить 2 013 801,43 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/7922/17, розгляд справи призначено на 06.09.2017.

31.05.2017 від представника позивача надійшов нотаріально засвідчений переклад на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 22.05.2017 у справі № 910/7922/17.

08.06.2017 Господарським судом міста Києва було відправлене доручення про вручення документів з додатками до Арбітражного суду міста Москви.

30.08.2017 через канцелярію Господарського суду міста Києва надійшли документи на виконання вимог ухвали про порушення.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 06.09.2017 провадженння у справі було поновлено, за результатами судового засідання розгляд справи було відкладено на 06.12.2017 та зупинено провадження у справі до 06.12.2017.

03.11.2017 через відділ діловодства суду надійшла ухвала Арбітражного суду міста Москви про неможливість виконання судового доручення .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 провадження у справі поновлено.

В судове засідання, призначене на 06.12.2017, прибула представник позивача та надала пояснення по суті справи.

В судове засідання, призначене 06.12.2017, представник відповідача не з'явився, причин неявки суд не повідом, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша Вантажна компанія в Україні» (далі - позивач, виконавець) та Відкритим акціонерним товариством «Перша Вантажна Компанія», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Перша Вантажна Компанія» (далі - відповідач, замовник), укладено договір № ДД/УМ-732/12 (далі - Договір) який регулює взаємовідносини сторін, пов'язані з наданням виконавцем послуг з організації експортно-імпортних і транзитних залізничних перевезень вантажів замовника або третіх осіб, за напрямами, в об'ємах та на умовах, визначених в додатках до Договору, які з моменту підписання є невід'ємною його частиною.

Пунктом 4.2.10 Договору встановлено обов'язок замовника своєчасної та в повному обсязі оплати послуг виконавця відповідно до розділу 5 Договору.

Вартість послуг, які надаються виконавцем відповідно до Договору, визначається сторонами в Протоколах погодження договірної ціни, які є невід'ємною частиною Договору.

Зокрема в п.5.3. Договору визначено, що виконавець не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним підготовлює та направляє замовнику реєстр із зазначенням дати направлення та переліком вагонів, акт про надання послуг, акт на додаткові послуги, рахунок-фактуру та рахунок для оплати. Всі рахунки підлягають оплаті протягом 5 (п'яти) банківських днів з дати їх виставлення, переданих замовнику факсимільним зв'язком та/або по електронній пошті.

Замовник зобов'язаний протягом 2 робочих днів з дати отримання документів, зазначених в п.5.3 Договору, або їх копій, розглянути їх та підписати акт про надання послуг та направити виконавцю (п.5.6 Договору).

Відповідно до п.5.7 Договору у випадку неотримання виконавцем від замовника підписаного акту або документів, які підтверджують заперечення замовника в акті, підписаному з зауваженнями, в строки, передбачені в п.5.6 Договору. послуги вважаються наданими виконавцем належним чином та отриманими замовником в повному обсязі.

На виконання умов Договору позивачем було виставлено відповідачу рахунки-фактури на оплату від 31.01.2017 №3, № 5, № 6, №7, №8, №9 на загальну суму 4 286 143,00 російських рублів.

Сторонами були підписані без зауважень та заперечень Акти надання послуг від 31.01.2017 №№ 1, 2. 3, 5, 6, 7 на загальну суму 4 286 143,00 російських рублів (належним чином завірені копії актів та рахунків фактур наявні в матеріалах справи).

Проте відповідачем в порушення умови Договору не були сплачені зазначені рахунки-фактури, внаслідок чого сума заборгованості станом на момент розгляду справи складає 4 286 143,00 російських рублів.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу Претензію №Ю-360 від 03.05.2017 з вимогою сплати безспірних грошових зобов'язань в сумі 4 286 143,00 російських рублів.

За результатами розгляду зазначеної претензії позивачем було отримано лист №АО-ИД/Ю-233/17 від 05.05.2017 з проханням про коригування умов та строків оплати зазначеної заборгованості. Позивач згоди на зміну строку та умов оплати за Договором не надав.

Враховуючи викладене вище позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та стягнення з відповідача 4 286 143,00 російських рублів, що станом на дату подання позовної заяви становить еквівалент 2 013 801,43 грн.

Згідно з частинами першою і третьою статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до частини першої статті 124 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 р., що була підписана та ратифікована Україною й Російською Федерацією, компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

Пунктом 8.9 Договору в редакції додаткової угоди №2015/2 від 06.04.2015сторони погодили, що спори, які виникають під час виконання Договору вирішуються сторонами шляхом переговорів. У випадку якщо шляхом переговорів сторони не змогли досягнути згоди, всі спори підлягають розгляду в Господарському суді міста Києва у випадку, якщо позивачем є виконавець.

Якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право»), спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог розділу Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, даний позов підлягає розгляду Господарським судом міста Києва.

Вказаний договір за своєю правовою природою являється договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Таким чином судом встановлено факт наявності порушень відповідачем взятих на себе господарських зобов'язань.

З листа №АО-ИД/Ю-233/17 від 05.05.2017 вбачається визнання відповідачем заборгованості в сумі 4 286 143,00 російських рублів.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України п. 5.3 Договору, зобов'язання відповідача з оплати послуг становить 4 286 143,00 російських рублів, а строк виконання грошового зобов'язання на момент звернення позивача до суду настав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 4 286 143,00 російських рублів на підставі Договору. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

АТ «Перша Вантажна Компанія» обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Перша вантажна компанія в Україні» про стягнення з АТ «Перша Вантажна Компанія» заборгованості у розмірі 4 286 143,00 російських рублів є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню судом.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Перша Вантажна Компанія» (105064, Російська Федерація, м. Москва, вул. Стара Басманна, 12, будівля 1; ОДРН 856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша вантажна компанія в Україні» (04050, м. Київ, вул. Артема, 72, літера А; ідентифікаційний код 35839738) заборгованість у розмірі 4 286 143 (чотири мільйони двісті вісімдесят шість тисяч сто сорок три) російських рублів 00 коп., що еквівалентно 2 013 801 (два мільйони тринадцять тисяч вісімсот одна) грн 43 коп. та судовий збір у розмірі 30 207 (тридцять тисяч двісті сім) грн. 02 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 13.12.2017

Суддя М.О. Лиськов