ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.12.2017 Справа № 904/9652/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоконтакт", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Авіас-2000", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 20 955, 28 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біоконтакт" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 22 540, 00 грн., що складають суму заборгованості за договором поставки № 73-10-16 від 28.10.2016 року, 1 661, 79 грн. - пені, 1 127, 00 грн. - штрафу, 428, 26 грн. - інфляції, 198, 23 грн. - річних.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 5 000, 00 грн., що складають суму витрат на послуги адвоката.

11.12.2017 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній зменшує суму основного боргу до 17 540 грн., а суми пені, штрафу, інфляції та річних залишив без змін.

Вказана заява прийнята господарським судом до розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, його повноважний представник в судове засідання не з'явився.

Останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується засвідченою копією реєстру поштових відправлень суду № 137 від 20.10.2017 року та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення за № 980, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення 05.12.2017 року (а.с. 37-38).

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Як вбачається із матеріалів справи, неявка представників сторін не перешкоджає розгляду даної справи по суті та згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Біоконтакт" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Авіас-2000" (Покупець) укладено договір поставки № 73-10-16.

Згідно п.1.1. вказаного вище договору Продавець (позивач у даній справі) зобов'язався поставити засоби дезінфекції, кормові добавки, ветеринарні препарати у сухому і рідкому вигляді (далі - товар), а Покупець (відповідач у даній справі) зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти й оплатити такий товар.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Загальна сума Договору визначається кількістю отриманого і оплаченого товару протягом строку дії договору. Кількість кожної окремої партії товару визначається в рахунках-фактурах і накладних документах (п.п. 1.2, 1.3).

У пунктах 2.1-2.3 договору сторони узгодили, що ціна на товар фіксується в прайс-листах на дату виставлення Продавцем рахунку-фактури. У разі зміни цін на товар, що відображається в прайс-листах Продавця, останній зобов'язаний попередити Покупця за 3 дні до настання таких змін. Підписання Сторонами видаткової накладної (чи інших товаросупроводжуючих документів) свідчить про остаточне узгодження ціни товару.

Виконуючи умови договору, позивач здійснив поставку товару відповідачу, який був отриманий представником підприємства останнього за довіреністю № 59 від 28.02.2017 р. (а.с. 14), на загальну суму 74 055, 00 грн., що підтверджується копією видаткової накладної № 145 від 28.02.2017 р., залученої до матеріалів справи (а.с. 13).

Згідно п.п. 6.1-6.3 договору, оплата товару здійснюється протягом 7 (семи) банківських днів з дати поставки. Оплата вважається здійсненою з моменту зарахування коштів на поточний рахунок Продавця. Розрахунки здійснюються у безготівковій формі в національній валюті України - гривні.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач неналежним чином виконав зобов'язання щодо оплати поставленого товару, здійснивши розрахунки частково в сумі 56 515, 00 грн., про що свідчать копії банківських виписок, залучених до матеріалів справи (а.с. 15-18) та акт звіряння (а.с. 27), який позивачем надіслано на адресу відповідача з пропозицією його узгодити, про що свідчать залучені до матеріалів справи докази.

Доказів виконання зобов'язань щодо оплати поставленого товару в сумі 17 540, 00 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав, як не надав і доказів, які б свідчили про зауваження щодо стану розрахунків, викладених позивачем у акті звіряння.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення вказаної вище суми слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних за загальний період прострочення з 19.07.2017 року по 03.11.2017 року складає 198, 23 грн.; інфляція грошових коштів за загальний період прострочення з серпня 2017 року по вересень 2017 року складає 428, 26 грн.

Зазначені вище суми підлягають до примусового стягнення.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У пункті 8.3 Договору сторони встановили відповідальність за несвоєчасну або не повну оплату товару у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення платежу від вартості неоплаченого або неповністю оплаченого товару за кожен день простроченняоплати. Пеня нараховується за весь час прострочення без обмежень будь-яким строком. Сторони домовились, що строк позовної давності по пені становить 3 (три) роки.

У випадку прострочення оплати поставленого товару більше 3 (трьох) місяців Покупець додатково сплачує Продавцю штраф у розмірі 5 % від суми заборгованості (п. 8.4 договору).

Згідно наданого позивачем розрахунку сума пені за загальний період прострочення з 19.07.2017 року по 03.11.2017 року складає 1 661, 79 грн.

З огляду на те, що прострочення поставки, передбаченого договором товару, продовжувалось більше 3 місяців, позивачем правомірно нараховано штраф, сума якого складає 1 127, 00 грн.

Зазначені вище суми підлягають до примусового стягнення.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката, що складають суму 5 000, 00 грн.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України, оплата послуг адвоката відноситься до складу судових витрат і згідно зі статтею 48 цього Кодексу вони визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Закон України "Про адвокатуру" втратив чинність згідно із Законом України від 05.07.2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" - далі Закон.

Згідно зі статтею 30 вказаного Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

На підтвердження понесення зазначених витрат позивачем до матеріалів справи надані: копія договору про надання правової допомоги № 01/11/17 від 01.11.2017 р., копія квитанції до прибуткового касового ордера № 25 від 01.11.2017 р., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 614.

Як вбачається із наданих позивачем документів, вартість послуг по підготовці позовної заяви та матеріалів склала 5 000, 00 грн.

Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що зазначена вище копія квитанції до прибуткового касового ордера № 25 від 01.11.2017 р. на суму 5 000, 00 грн. не може бути належним доказом оплати послуг адвоката з огляду на те, що отримувачем грошових коштів за юридичні послуги є фізична особа ОСОБА_1, а не адвокат ОСОБА_1

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави для покладення на відповідача витрат позивача, що складають вартість адвокатських послуг.

Керуючись ст. 526, 610, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Авіас-2000" (49042, м. Дніпро, Аеропорт, 42, п/р № 1001 в ПАТ КБ "Приватбанк" м. Дніпро, МФО 305299, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біоконтакт" (03170, м. Київ, вул. Костюка, буд. 39, п/р № 3860 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 321842, ) 22 540 (двадцять дві тисячі п'ятсот сорок гривень) 00 коп. суму основної заборгованості, 1 661 (одна тисяча шістсот шістдесят одна гривня) 79 коп. пені, 1 127 (одна тисяча сто двадцять сім гривень) 00 коп. штрафу, 428 (чотириста двадцять вісім гривень) 26 коп. інфляції, 198 (сто дев'яносто вісім гривень) 23 коп. річних, 1 600 (одна тисяча шістсот гривень) 00 коп. судового збору.

В решті вимог щодо покладення на відповідача витрат позивача на послуги адвоката в сумі 5 000, 00 грн. відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 14.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_2