ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2017 р.Справа № 916/2299/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії „Дельта-лоцман ДП "Адміністрація морських портів України" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Рені про стягнення 207,03 дол. США, що еквівалентно 5420,19 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі філії „Дельта-лоцман ДП "Адміністрація морських портів України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Рені про стягнення заборгованості за надані послуги згідно договору № 226-П-АМПУ-15 від 11.12.2015 р. в загальній сумі 207,03 дол. США, що еквівалентно 5420,19 грн., у т.ч.: основного боргу в розмірі 192,16 дол. США та пені в розмірі 14,87 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.09.2017 р. еквівалентно 389,31 грн., посилаючись на наступне.

11.12.2015 р. між ДП «Адміністрація морських портів України» (підприємство) та ТОВ «Агро-Рені» (агент) укладено договір № 226-П-АМПУ-1, відповідно до п. 1.1 якого підприємство зобовязується за заявками агента надавати (забезпечувати):

- послуги з лоцманського проведення суден (лоцманський збір),

- послуги з регулювання руху суден у зонах дії центрів і постів регулювання руху суден (ЦРРС/ПРРС) (збір за послуги служби регулювання руху суден),

- проходження суднам по Бузько-Дніпровсько-лиманському, Херсонському морському каналам та каналом Дунай-Чорне море на баровій частині гирла Новостамбульське (Бистре) (БДЛК, ХМК та ГСХ) (канальний збір),

- послуги швартовної бригади з швартування, відшвартування, перетягування і перешвартування суден в морському порту «Южний» (згідно розцінок підприємства),

- послуги м/б «Гайдамака» та інших плавзасобів (згідно розцінок підприємства),

- інформаційні послуги при проходженні судном ГСХ (згідно розцінок підприємства), а агент зобовязується замовити, прийняти і оплатити надані послуги. При цьому споживачем послуг підприємства є судновласник (в розумінні ст. 20 КТМ України), від імені якого виступає агент.

Як зазначає позивач, відповідно до договору на підставі заявки відповідача, в якій останній гарантував своєчасну оплату наданих послуг, 10 квітня 2017 р. позивачем були надані послуги з внутрішньопортового лоцманського проведення судну «МАМВА В» (прапор судна - PANAMA), яке знаходилось під агентуванням відповідача. Фактичне надання позивачем послуг підтверджується лоцманською квитанцією № 406 від 10.04.2017 р.

Так, для оплати наданих послуг на виконання п. 2.1.2 договору відповідачу було направлено поштою рахунок № ДР-00198 від 10.04.2017 р. на загальну суму 192,16 дол. США.

Пунктом 2.3.3 договору передбачено, що відповідач зобовязаний робити своєчасну оплату відповідно до умов цього договору по суднах, що плавають під іноземним прапором - у ВКВ, а під прапором України - у національній валюті України, вказувати в банківських документах необхідну розшифровку платежу по кожному судну.

Наразі позивач зазначає, що відповідно до п. 2.3.4 договору відповідач повинен сплачувати рахунки позивача у строки, визначені цим договором.

Згідно п. 5.5 договору агент несе повну матеріальну відповідальність перед підприємством за повноту та своєчасність оплати наданих послуг по розрахунках як у національній валюті, так і в ВКВ.

При цьому позивач послався на те, що згідно з п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України та п. 5.4 договору, в разі порушення строків здійснення остаточного розрахунку, передбачених п. 4.2.2 і п. 4.3 цього договору, агент за вимогою підприємства несе перед останнім відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої вартості послуг за кожний день прострочення.

Як вказує позивач, відповідно до розрахунку розмір нарахованої відповідачу пені складає 14,87 дол. США, що станом на 19.09.2017 р. становить 389,31 грн. (за курсом НБУ). Всього станом на 19.09.2017 р. заборгованість відповідача за послуги надані судну «МАМВА В» та пені становить 207,03 дол. США.

Також позивач вказує, що на адресу відповідача були направлені претензії № 2221 від 06.06.2017 р. та № 2685 від 12.07.2017 р., які залишились без задоволення з боку відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.09.2017 р. позовну заяву ДП "Адміністрація морських портів України" в особі філії „Дельта-лоцман ДП "Адміністрація морських портів України" прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/2299/17, при цьому справу призначено до розгляду в засіданні суду.

27.11.2017 р. позивачем було подано до господарського суду заяву (а.с. 123), в якій позивач зазначає, що після порушення провадження у справі відповідач сплатив суму пені, нарахованої за порушення умов договору № 226-П-АМПУ-15 від 11.12.2015 р., тому в частині стягнення з відповідача суми пені у позивача претензії до ТОВ „Агро-Рені відсутні.

Відповідач відзив на позов не надав, також представник відповідача у судові засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений судом належним чином за юридичною адресою, вказаною в позовній заяві, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані поштові повідомлення про вручення ухвал суду.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

11.12.2015 р. між ДП «Адміністрація морських портів України» (підприємство) та ТОВ «Агро-Рені» (агент) укладено договір № 226-П-АМПУ-1, відповідно до п. 1.1 якого підприємство зобовязується за заявками агента надавати (забезпечувати):

- послуги з лоцманського проведення суден (лоцманський збір),

- послуги з регулювання руху суден у зонах дії центрів і постів регулювання руху суден (ЦРРС/ПРРС) (збір за послуги служби регулювання руху суден),

- проходження суднам по Бузько-Дніпровсько-лиманському, Херсонському морському каналам та каналом Дунай-Чорне море на баровій частині гирла Новостамбульське (Бистре) (БДЛК, ХМК та ГСХ) (канальний збір),

- послуги швартовної бригади з швартування, відшвартування, перетягування і перешвартування суден в морському порту «Южний» (згідно розцінок підприємства),

- послуги м/б «Гайдамака» та інших плавзасобів (згідно розцінок підприємства),

- інформаційні послуги при проходженні судном ГСХ (згідно розцінок підприємства), а агент зобовязується замовити, прийняти і оплатити надані послуги. При цьому споживачем послуг підприємства є судновласник (в розумінні ст. 20 КТМ України), від імені якого виступає агент.

Згідно п. 2.1.1 договору підприємство зобовязано за заявками агента у встановленому цим договором порядку, відповідно до діючих Правил плавання, Обовязкових постанов, Зводу звичаїв порту тощо своєчасно і якісно надавати агенту послуги, зазначені в п. 1.1 цього договору.

Також відповідно до п. 2.1.2 договору підприємство зобовязано надавати агенту рахунки для сплати зборів і платежів за користування зазначеними послугами, які оформлені на підставі встановлених цін і державних тарифів, розцінок підприємства та вимог цього договору. Рахунки направляються поштою або вручаються агенту під розписку. В необхідних випадках рахунки попередньо можуть направлятися факсом.

У п. 2.3.1 договору вказано, що агент зобовязаний своєчасно, відповідно до Правил та умов цього договору, подавати на адресу підприємства заявки на надання послуг (додатки № 1 та № 2 до цього договору) і їх уточнення. В заявці вказується відповідний перелік інформації, яка зазначена у відповідних проформах заявок (додатки № 1 та № 2 до цього договору).

За вимогою підприємства агент обовязково у 5-ти денний термін з моменту отримання вимоги письмово надає підприємству відомості щодо конкретного судновласника і його банківських, поштових реквізитів, номерів телефонів, факсів і електронних адресах, а також належним чином-засвідчені дійсні в Україні копії документів, згідно яких агент номінований судновласником і які є підтвердженням повноважень агента.

Пунктом 2.3.3 договору передбачено, що агент зобовязаний робити своєчасну оплату відповідно до умов цього договору по суднах, що плавають під іноземним прапором - у ВКВ, а під прапором України - у національній валюті України, якщо інше не передбачено чинним валютним законодавством України, вказувати в банківських документах необхідну розшифровку платежу по кожному судну.

Оплата здійснюється у порядку, визначеному діючим законодавством України в сфері ЗЕД, валютного регулювання та валютного контролю.

За умовами п. 2.3.4 договору агент зобовязаний сплачувати рахунки виставлені підприємством у строки, визначені цим договором.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що порядок стягнення і розмір зборів та плати визначаються відповідно до нормативно-правових актів, якими затверджені відповідні збори та плата. При цьому в разі внесення змін та (або) доповнень до нормативно-правових актів, якими затверджені відповідні збори і плата, сторони під час розрахунків застосовують вищезазначені нормативно-правові акти з урахуванням змін та (або) доповнень з моменту набрання чинності такими змінами та (або) доповненнями.

По зборам та платам, що не підлягають державному регулюванню, розмір зборів та плат визначаються згідно розцінок підприємства.

Розцінки підприємства та порядок стягнення зборів (плат) по таким послугам (п. 1.1 цього договору), а також їх зміни, направляються агенту рекомендованим листом/електронною поштою/факсом.

Подання агентом заявки на надання відповідних послуг, які тарифікуються згідно розцінок підприємства, є одночасно підтвердженням погодження та прийняття агентом розміру ставок (плати) та порядку стягнення відповідних зборів (плат) згідно розцінок підприємства.

Витрати за перерахування коштів відносяться на рахунок агента і проводяться за його рахунок.

Згідно п. 4.2 договору оплата проводиться агентом наступним чином:

- у випадках, коли рух судна здійснюється транзитом без заходження судна в український порт, до подання заявки на надання підприємством послуг, агент здійснює передплату в розмірі повної вартості послуг, що мають бути надані підприємством на підставі цієї заявки, в тому числі ПДВ (п. 4.2.);

- у випадках, коли судно заходить в український порт, розрахунок за надання підприємством послуг та права проходження судна по БДЛК, ХМК та ГСХ здійснюється агентом до виходу судна із українського порту;

- у випадках, коли вихід судна з українського порту здійснюється у вихідні та святкові дні, послуги надаються на підставі заявки і повинні бути оплачені агентом не пізніше першого робочого дня, наступного за днем виходу судна з порту.

Відповідно до п. 4.2.2 договору остаточний розрахунок здійснюється агентом на протязі двадцяти банківських днів з дати отримання від підприємства рахунку за реквізитами, зазначеними у такому рахунку.

За умовами п. 4.3 договору зобовязання по оплаті вважаються виконаними агентом з моменту зарахування грошових коштів на рахунок підприємства.

У п. 4.4 договору зазначено, що сторонами не рідше одного разу на місяць проводиться звіряння по взаєморозрахунках.

Згідно п. 5.1 договору у разі настання аварійних морських подій з вини працівників підприємства, останнє несе відповідальність згідно з чинним законодавством України та умовами цього договору в межах, встановлених КТМ України.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що у разі затримки остаточного розрахунку чи будь-якого іншого платежу за цим договором підприємство має право ініціювати арешт судна або відмову у видачі дозволу на вихід судна з порту згідно з ст.ст. 41-43, 80, 91 КТМ України.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що агент бере на себе зобовязання зі сплати штрафних санкцій у випадках та в розмірі, передбачених ст.ст. 102, 105 Кодексу торговельного мореплавства України.

Згідно п. 5.4 договору в разі порушення строків здійснення остаточного розрахунку, передбачених п. 4.2.2 і п. 4.3 цього договору, агент за вимогою підприємства несе перед останнім відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від несплаченої вартості послуг за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 5.5 договору агент несе повну матеріальну відповідальність перед підприємством за повноту та своєчасність оплати наданих послуг по розрахунках як у національній валюті, так і у ВКВ.

За умовами п. 5.6 договору у разі реєстрації агентом розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН у строки, що перевищують 15 календарних днів від дати розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, агент за першою вимогою підприємства сплачує на користь останнього штраф у розмірі суми зменшення податкового зобовязання.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що правові відносини сторін регламентуються законодавством України, у т.ч. КТМ України, постановами Уряду, наказами і листами Мінтрансзвязку України, Міністерства інфраструктури України та умовами цього договору.

Згідно п. 8.1 договору останній набуває чинності з моменту підписання і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2016 р.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у відповідності до ст. 631 ЦК України сторони дійшли згоди, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.01.2016 р.

За умовами п. 8.3 договору останній може бути розірваний у встановленому законодавством порядку тільки після виконання сторонами всіх взаємних зобовязань.

31.12.2015 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 226-П-АМПУ-15 від 11.12.2015 р., відповідно до якої було внесено ряд змін до договору. Зокрема, сторони домовились внести зміни до п. 4.1 договору та викласти його в наступній редакції: „Порядок стягнення і розмір зборів та плати визначаються відповідно до нормативно-правових актів, якими затверджені відповідні збори та плата. При цьому в разі внесення змін та (або) доповнень до нормативно-правових актів, якими затверджені відповідні збори і плата, сторони під час розрахунків застосовують вищезазначені нормативно-правові акти з урахуванням змін та (або) доповнень з моменту набрання чинності такими змінами та (або) доповненнями. Вартість послуг, щодо яких не здійснюється державне регулювання цін, визначається згідно розцінок підприємства. Вільні ціни та тарифи (розцінки) підприємства, чинні на момент укладення цього договору, та порядок їх справляння по відповідним послугам (п. 1.1 цього договору) додаються до цього договору (додаток № 6, додаток № 7, додаток № 8 до цього договору). Порядок зміни розцінок (вільних цін та тарифів) підприємства наведено в п. 2.2.1 цього договору. Витрати за перерахування коштів відносяться на рахунок агента і проводяться за його рахунок.

Також сторони домовились внести зміни до п. 5.6 договору та викласти його в наступній редакції: „У разі реєстрації агентом розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН у строки, що перевищують 15 календарних днів від дати розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, агент за першою вимогою підприємства сплачує на користь останнього документально підтверджені збитки у розмірі суми зменшення податкового зобовязання. У випадку, якщо підприємство склало податкові накладні або розрахунки коригувань до них з порушенням чинного законодавства України, а також у разі відсутності їх реєстрації в ЄРПН, що тягне за собою втрату права агента на збільшення податкового кредиту чи зменшення податкових зобовязань, сплачених (нарахованих) у звязку з виконанням цього договору, підприємство зобовязується компенсувати агенту завдані цим документально підтверджені збитки, а саме відповідну суму ПДВ, протягом семи календарних днів з дня отримання письмової вимоги сторони, якій завдані збитки.

Додатковою угодою № 2 від 08.06.2015 р. до договору № 226-П-АМПУ-15 були змінені реквізити агента.

Також 30.12.2016 р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 3 договору № 226-П-АМПУ-15, відповідно до якої сторони домовились внести зміни до п. 8.1 договору та викласти його в наступній редакції: „Цей договір набирає чинності з моменту підписання і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2017 р..

Додатковою угодою № 4 від 09.06.2017 р. до договору № 226-П-АМПУ-15 були змінені реквізити підприємства.

За ствердженнями позивача, відповідачем не в повному обсязі були сплачені надані послуги за договором № 226-П-АМПУ-15 від 11.12.2015 р. згідно виставленого рахунку, що стало підставою для звернення позивача до суду із заявленим позовом про стягнення з ТОВ „Агро-Рені заборгованості в загальній сумі 207,03 дол. США, що еквівалентно 5420,19 грн., з метою захисту своїх порушених прав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Так, укладений між сторонами по справі договір № 226-П-АМПУ-15 є підставою для виникнення у сторін договору зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України). В свою чергу згідно ст. 629 ЦК України вказаний договір є обов'язковим для виконання його сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами статті 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 згідно ч. 2 ст. 901 цього ж Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зясовано судом, на виконання умов зазначеного договору № 226-П-АМПУ-15 від 11.12.2015 р. позивач на підставі заявки відповідача 10 квітня 2017 р. надав послуги з внутрішньопортового лоцманського проведення судну «МАМВА В» (прапор судна - PANAMA), яке знаходилось під агентуванням відповідача. При цьому у вказаній заявці відповідач гарантував своєчасну оплату наданих послуг. Адже споживачем послуг підприємства є судновласник (в розумінні ст. 20 КТМ України), від імені якого виступає агент.

Так, відповідно до ст. 106 Кодексу торговельного мореплавства України із суден, що користуються послугами морських лоцманів, справляється лоцманський збір, порядок справлення і розмір якого встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики економічного розвитку.

Відповідно до п. 4.8 Положення про морських лоцманів, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 08.05.2013 р. № 292, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.06.2013 р. за № 920/23452, із суден, що користуються послугами морських лоцманів, справляється лоцманський збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються відповідно до закону.

Відповідно до п. 4.9 Положення, лоцманські послуги надаються на підставі двостороннього договору між капітаном судна або морським агентом, що виступає від імені судновласника (фрахтувальника або оператора), з однієї сторони, і лоцманським підприємством, що надає ці послуги, з іншої сторони.

Також згідно з п. 4.10 Положення лоцманська квитанція заповнюється і підписується капітаном судна та є документом, що підтверджує факт надання лоцманських послуг. У квитанцію капітан судна вносить відомості, які визначені у формі лоцманської квитанції (додаток 1). Внесені у квитанцію відомості та зауваження капітан судна засвідчує своїм підписом та печаткою судна.

Згідно п. 4.11 Положення, зобов'язання судновласника (фрахтувальника або оператора) і капітана судна щодо сплати лоцманського збору, окремої винагороди і штрафів, установлених відповідно до чинного законодавства, можуть здійснюватися морським агентом. Останній повинен перебувати в договірних відносинах з лоцманським підприємством, яке надало ці послуги.

Посилаючись на п. 4.17 Положення, позивач зазначає, що лоцманський збір, окремі винагороди і штрафи, передбачені цим Положенням, стягуються лоцманськими підприємствами і включаються в їх дохід. Тарифи на послуги із забезпечення лоцманського проведення суден затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 03.12.2013 р. № 965 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2013 р. за № 2138/24670.

Відповідно до п. 1.3 вказаних Тарифів, нарахування лоцманського збору здійснюється з умовного об'єму судна, який обчислюється в кубічних метрах і дорівнює добутку трьох величин (довжина судна, ширина судна і висота борту судна), зазначених в обмірному свідоцтві (головні розмірення) або документі, що його замінює.

Як вказано в п. 2.1 Тарифів, із суден (крім суден групи В) лоцманський збір справляється за зовнішньопортове проведення (судновим ходом, судноплавним каналом, внутрішнім підхідним каналом, фарватером, рекомендованим шляхом, на якірній стоянці, рейді, за межами портової акваторії або між портовими акваторіями) та внутрішньопортове проведення (безпосередньо до причалу, відходу від причалу та маневрування суден між причалами в межах операційної акваторії причалу (причалів)) за базовими ставками, наведеними у додатку 2 до цих Тарифів.

Відповідно до п. 2.8 Тарифів, підставою для справляння лоцманського збору є лоцманська квитанція, що заповнюється та підписується капітаном судна та підтверджує факт надання лоцманських послуг, або радіотелеграфне підтвердження судна.

Наразі слід зазначити, що фактичне надання позивачем спірних послуг підтверджується лоцманською квитанцією № 406 від 10.04.2017 р.

За надані послуги позивач виставив агенту рахунок № ДР-00198 від 10.04.2017 р. на загальну суму 192,16 дол. США.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, прийняття відповідачем наданих позивачем послуг є підставою виникнення у відповідача зобов'язання оплатити вказані послуги відповідно до умов договору № 226-П-АМПУ-15 від 11.12.2015 р. та чинного законодавства на підставі виставленого вищезазначеного рахунку, копії якого містяться в матеріалах справи.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, у відповідності з п. 2.3.3 договору агент зобовязаний робити своєчасну оплату відповідно до умов цього договору по суднах, що плавають під іноземним прапором - у ВКВ, а під прапором України - у національній валюті України, якщо інше не передбачено чинним валютним законодавством України, вказувати в банківських документах необхідну розшифровку платежу по кожному судну.

Відповідно до п. 4.2.2 договору остаточний розрахунок здійснюється агентом на протязі двадцяти банківських днів з дати отримання від підприємства рахунку за реквізитами, зазначеними у такому рахунку.

Як зазначає позивач, відповідач не здійснив оплати за надані послуги, у звязку з чим у відповідача існує заборгованість в сумі 192,16 дол. США, яка заявлена до стягнення.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача були направлені відповідні претензії № 2221 від 06.06.2017 р. та № 2685 від 12.07.2017 р. про сплату борг, які залишились без задоволення з боку відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги згідно договору № 226-П-АМПУ-15 від 11.12.2015 р. в сумі 192,16 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 19.09.2017 р. 5030,88 грн.

При цьому слід зазначити, що наявність спірної суми заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт сплати відповідачем вартості наданих послуг або неможливості виконання цього зобовязання з поважних причин, в матеріалах справи відсутні. Так, частиною другою статті 22 ГПК України передбачено, що сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання тощо; обґрунтовувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ч. 2 ст. 43 ГПК України), якими в силу ст. 32 ГПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача нарахованої пені в розмірі 14,87 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.09.2017 р. еквівалентно 389,31 грн., суд зазначає наступне.

З огляду на те, що відповідач свої зобов'язання в частині оплати наданих позивачем послуг не виконав у встановлений договором строк, то позивач вважає, що відповідач прострочив виконання зобов'язання, що в свою чергу тягне за собою відповідні правові наслідки.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що в разі порушення строків здійснення остаточного розрахунку, передбачених п. 4.2.2 і п. 4.3 цього договору, агент за вимогою підприємства несе перед останнім відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від несплаченої вартості послуг за кожен день прострочення.

З огляду на те, що відповідачем несвоєчасно були виконані зобовязання за договором № 226-П-АМПУ-15 від 11.12.2015 р. щодо здійснення оплати за надані послуги з внутрішньопортового лоцманського проведення судну «МАМВА В» (прапор судна - Panama), яке знаходилось під агентуванням відповідача, позивачем була нарахована відповідачу пеня в розмірі 14,87 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.09.2017 р. еквівалентно 389,31 грн. у період з 30.06.2017 р. по 19.09.2017 р., виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у розрахунковий період, та існуючої суми боргу на протязі вказаного періоду, детальний розрахунок якої додано до позову (а.с. 11), що не оспорювався відповідачем.

Між тим, як було зясовано судом під час розгляду справи, відповідачем було здійснено сплату нарахованої позивачем пені в сумі 14,87 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.09.2017 р. еквівалентно 389,31 грн., що підтверджується дохідною частиною банківської виписки по рахунку позивача в ПАТ „Укргазбанк від 15.11.2017 р. (а.с. 124-126).

Відтак, з огляду на сплату відповідачем суми пені, нарахованої за прострочення виконання зобовязань щодо оплати наданих послуг за договором № 226-П-АМПУ-15 від 11.12.2015 р., суд доходить до висновку про те, що предмет спору по справі в частині пені в сумі 14,87 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.09.2017 р. еквівалентно 389,31 грн., відсутній.

Як зазначено в п. 4.4. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Відповідно до п. 11 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В свою чергу, враховуючи те, що сплата пені була здійснена відповідачем після порушення судом провадження у даній справі (22.09.2017 р.), зокрема, вже в ході розгляду справи судом, суд доходить до висновку про те, що предмет спору по справі пеня в сумі 14,87 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.09.2017 р. еквівалентно 389,31 грн., припинив існування в процесі розгляду справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі № 916/2299/17 в частині вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії „Дельта-лоцман ДП „Адміністрація морських портів України до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Рені про стягнення пені в сумі 14,87 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19.09.2017 р. еквівалентно 389,31 грн.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ДП "Адміністрація морських портів України" в особі філії „Дельта-лоцман ДП „Адміністрація морських портів України про стягнення з відповідача 192,16 дол. США основного боргу є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам і вимогам чинного законодавства, у звязку з чим підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача, виходячи із заявленої до стягнення суми, з урахуванням частково сплаченої відповідачем суми після подання позову. Так, в п. 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у застосуванні положень ст. 49 ГПК суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Припинити провадження у справі в частині вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії „Дельта-лоцман ДП „Адміністрація морських портів України до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Рені про стягнення пені в сумі 14,87 дол. США, що еквівалентно 389,31 грн. за курсом НБУ станом на 19.09.2017 р..

2. Позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії „Дельта-лоцман ДП „Адміністрація морських портів України до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Рені про стягнення основної заборгованості в сумі 192,16 дол. США задовольнити.

3. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-Рені (68800, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 88а, к. 51; ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14; ) в особі філії „Дельта-лоцман ДП „Адміністрація морських портів України (54017, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 27; ) основний борг в сумі 192,16 дол. США, що еквівалентно 5030/пять тисяч тридцять/грн. 88 коп. за курсом НБУ станом на 19.09.2017 року, та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600/одна тисяча шістсот/грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 05 грудня 2017 р.

Суддя В.С. Петров