КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р. Справа№ 911/4024/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Гончарова С.А.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання Даниленко Т.О.

за участю представників:

від позивача: Гримальський А.Ю. - за дов. № б/н від 02.06.2015

від відповідача (апелянт): Дубей В.Ю. - за дов. № 26-12/29 від 26.12.2016.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

на рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017

у справі №911/4024/15 (головуючий суддя - Щоткін О.В., судді: Конюх О.В., Кошик А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосервісгруп"

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

про витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.09.2017 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017 у справі № 911/4024/15 повністю та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Разом з апеляційної скаргою Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та клопотання про призначення товарознавчої експертизи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позовні вимоги задоволені, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення місцевого господарського суду має бути скасоване.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2017 апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів: Гончарова С.А., Станіка С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2017 прийнято апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі № 911/4024/15. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.11.2017.

20.11.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів позивачем подано відзив на апеляційну скаргу.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.11.2017 у зв'язку з перебування судді Станіка С.Р., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційні скарги передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів: Гончарова С.А., Скрипки І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2017 прийнято справу № 911/4024/15 за апеляційною скаргою Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017 у справі № 911/4024/15 до свого провадження у визначеному складі суддів. Розгляд апеляційної скарги у справі № 911/4024/15 призначено на 07.12.2017.

В судовому засіданні 07.12.2017 представник апелянта підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити її, а рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017 у справі №911/4024/15 скасувати. Також представник апелянта підтримав клопотання про призначення експертиз.

В судовому засіданні 07.12.2017 представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з урахуванням відзиву на апеляційну скаргу поданого під час апеляційного провадження та просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017 у справі № 911/4024/15 залишити без змін. Також заперечив проти клопотань про призначення експертиз.

Крім того, в судовому засіданні 07.12.2017 судом апеляційної інстанції було розглянуто клопотання апелянта про призначення почеркознавчої експертизи та клопотання про призначення товарознавчої експертизи.

Так, заслухавши думку представників учасників судового процесу щодо клопотань про призначення експертиз, суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні з наступних підстав.

Як визначено у статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас згідно з частиною першою статті 41 Господарського процесуального кодексу України судова експертиза призначається для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012 № 4 судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідно до ч. 4 ст. ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, у випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу.

Враховуючи відсутні підстави вважати, що підпис ОСОБА_4 саме на акті прийому-передачі є підробленим, оскільки підпис завірений печаткою підприємства відповідача, про втрату/підроблення якої відповідачем не заявлялось, апеляційний суд визнав доводи, на які посилається апелянт у клопотанні про призначення почеркознавчої експертизи необґрунтованими.

Також, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування спеціальних знань та проведення товарознавчої експертизи, у зв'язку з наявністю в матеріалах справи достатньої кількості інших доказів з приводу вартості обладнання, переданого за Договором оренди № 343 та актом від 20.05.2014, які оцінюються апеляційним господарським судом із застосуванням норм ст. 32, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України, а тому вказане клопотання про призначення експертизи задоволенню не підлягає.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишене без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екосервісгруп" (орендодавець) 26.03.2013 було укладений договір оренди обладнання №343 (надалі - Договір № 343) та додаткова угода №1 до Даного договору, відповідно до умов якого сторони домовились про спільну співпрацю в рамках цього Договору на умовах того, що орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування обладнання для роботи котельної на альтернативному паливі (об'єкт оренди), а саме пиловидних біологічних речовинах (надалі по тексту - ПБР) (Додаткова угода № 1 до Договору оренди обладнання № 343 від 26.03.2013).

Як передбачено п. 3.3 Договору, прийняття орендарем об'єкта оренди здійснюється шляхом підписання Акту прийому-передачі орендованого майна (Додаток № 4 до Договору) протягом 10 (десяти) робочих днів з дати введення в експлуатацію модернізованого котла та наданню орендарю дозвільної документації на експлуатацію котла, а також після огляду модернізованого котла представником орендаря, про що складається Акт огляду об'єкта оренди.

Як встановлено п. 5.5 Договору (відповідно до Додаткової угоди № 1), підписуючи цей Договір сторони свідчать, що до початку перебігу терміну оренди об'єкту обладнання орендодавець зобов'язується здійснити модернізацію котла орендаря шляхом установки на ньому об'єкта оренди та введення модернізованого котла в експлуатацію з отриманням всіх необхідних дозволів.

Позивача зазначає, що на виконання умов Договору № 343 орендодавцем було здійснено модернізацію котла орендаря шляхом проведення монтажних та пусконалагоджувальних робіт зі встановлення спалювача ПТБ 12,0 МВт - 1 комплект та автоматики контролю безпеки для спалювача ПТБ-12,0 МВт - 1 комплект.

Разом з тим, саме спірне майно належить ТОВ "Екосервісгруп", про що свідчать договори купівлі-продажу, укладені між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Корес ЛТД" № 24/11-14 від 24.11.2014 та № 17/11-14 від 17.11.2014.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 Договору оренди, термін його дії складає 1 (один) рік з моменту прийняття орендарем об'єкта оренди згідно акту прийому-передачі.

Після закінчення строку Договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі, якщо жодна сторона в термін до одного календарного місяця до закінчення цього Договору письмово не повідомить про намір його розірвати, даний Договір пролонговується на такий самий термін.

Відповідно до п. 4.1 Договору та Додаткової угоди № 1, сторони домовились, що розмір орендної плати на місяць в цілому складає не більше 50% від місячної економії з використання ПБР замість природного газу. В розмір орендної плати включено також податок на додану вартість в розмірі 20%.

Пунктом 6.1.2 передбачено, що орендар зобов'язаний своєчасно здійснювати орендні платежі, визначені цим Договором.

Проте, зважаючи на те, що в повному обсязі та вчасно відповідач не здійснював оплату за користування орендованим майном, орендодавцем було направлено на адресу орендаря лист-повідомлення № 12 з посиланням на ст. 782 Цивільного кодексу України про відмову від договору оренди (опис вкладення в цінний лист від 08.12.2014 та фіскальний чек від 08.12.2014 про направлення листа на адресу відповідача наявний в матеріалах справи).

Як передбачено п. 7.1 Договору передбачено, що після закінчення терміну оренди орендар зобов'язаний протягом 5 календарних днів повернути об'єкт оренди орендодавцю за актом прийому-передачі та відшкодувати вартість монтажу.

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що об'єкт оренди має бути переданий орендодавцю у справному стані з урахуванням нормального фізичного зносу.

17.08.2015, позивач листом № 16 на підставі вищезазначених умов договору, звернувся до відповідача з проханням повернути обладнання згідно переліку.

У відповідь на вказаний лист за вихідним номером 01-4-1/785 від 26.08.2015, ДП "Укрспирт" зазначив, що 31.12.2014 термін дії договору оренди обладнання закінчився, у зв'язку з чим 01.01.2015 орендоване підприємством обладнання було підготовлено для повернення в адресу ТОВ "Екосервісгруп". В зазначеному листі ДП "Укрспирт" зазначило, що готове повернути обладнання, що було отримано за актом приймання-передачі в межах дії Договору оренди № 343 в зручний час.

Враховуючи те, що відповідачем об'єкт оренди так і не було повернуто, позивач звернувся з позовом про їх повернення в судовому порядку.

Апелянт, в апеляційній скарзі свою позицію обґрунтовує наступними підставами для відмови в задоволенні позовних вимог:

відсутності доказів передачі цього майна, оскільки акт прийому-передачі від 20.05.2014 підписаний не генеральним директором ОСОБА_4, а також відсутності самого майна у користуванні позивача. Також відповідач вказував на явно завищену вартість майна, яку просить стягнути позивач.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, а також беручи до уваги Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 30.05.2017, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Враховуючи вищевикладені обставини та умови договору, вбачається, що на підставі Договору оренди № 343 від 20.05.2014, орендодавець передав, а орендар прийняв спалювач ПТБ 12,0 МВт - 1 комплект вартістю 9 230 440,00 грн. та автоматику контролю безпеки для спалювача ПТБ-12,0 МВт - 1 комплект вартістю 812 000,00 грн. Загальна вартість переданого майна складає 10 042 440,00 грн., про що свідчить підписаний з обох сторін першими особами підприємств та скріплений печатками без зауважень та заперечень акт прийому-передачі обладнання.

Пунктами 51. та 5.2 Договору встановлений термін дії - 1 рік з моменту оформлення акту приймання-передачі, тобто до 20.05.2015.

Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 782 Цивільного кодексу України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Приписами ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Проте, матеріали справи свідчать, що у зв'язку з систематичною несплатою за користування об'єктом оренди, після відмови позивача від договору та після неодноразового звернення до відповідача з вимогою повернути обладнання, об'єкт оренди повернутий не був, у зв'язку з чим звернення ТОВ "Екосервісгруп" до суду за захистом свого порушеного права узгоджуються з приписом пункту 5 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, яким передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як примусове виконання обов'язку в натурі.

При цьому, апелянт, заперечуючи проти доводів позивача, посилається на те, що за актом приймання-передачі від 20.05.2014 та іншими будь-якими документами, спірне майно відповідачем не приймалось та воно взагалі відсутнє на підприємстві.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Апеляційний господарський суд дослідивши докази з приводу фактичної передачі спірного майна, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх підстав стверджувати, що спірне майно було передано відповідачу, про що свідчать наступні документи:

- акт прийому-передачі від 20.05.2014;

- лист відповідача від 26.08.2015 про готовність повернення об'єкту оренди переданого за актом в рамках дії договору № 343;

- лист Золочівського районного відділу Головного управління МВС України у Львівській області № 6677, датований 11.06.2015, відповідно до якого також підтверджено факт перебування на території Струтинського МПД ДП "Укрспирт" орендованого майна.

Крім того, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача окремо, подавалась на затвердження мирова угода, яка підписана та скріплена печатками підприємств.

Відповідно до п. 5 якої сторони визнають та підтверджують, що на момент затвердження даної мирової угоди обладнання знаходиться в котельні ДП "Укрспирт" на котлі ДЕ 16/14 Струтинського МПД ДП "Укрспирт" (Львівська обл., Золочівський р-н, с. Струтин, вул. Солтківського, 2).

Отже, беручи до уваги вищевикладені обставини, підстав вважати, що майно не передавалось або не перебуває в користуванні відповідача у апеляційного суду не має.

Крім того, в процесі розгляду даної справи в суді першої інстанції постало питання можливості відокремлення спірного майна від котла ДЕ 16/14, на якому воно було встановлено, у зв'язку з чим на підставі ухвали місцевого господарського суду від 08.07.2016 було зупинено провадження у справі та призначено судову будівельно-технічну експертизу.

01.06.2017 до місцевого господарського суду надійшов висновок експерта № 31/29/16-17 від 30.05.2017, в якому повідомляється про те, що у зв'язку з тим, що судовий експерт не був допущений ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на територію ДП "Укрспирт" Струтинське МПД (адреса: Львівська область, Золочівський район, с. Струтин, вул. Солтківського 2), на якій знаходиться модернізована котельня, не має можливості надати повний та обґрунтований висновок щодо підтвердження фактичної наявності обладнання, а також їх модернізації.

Разом з тим, в пункті 3 висновку, експерт зазначив, що за результатами проведеного дослідження встановлено, що неможливо відокремити від котла ДЕ 16/14 котельні ДП "Укрспирт" Струтинське МПД (адреса: Львівська область, Золочівський район, с. Струтин, вул. Солтківського 2) установлений спалювач ПТБ 12,0 МВт - 1 комплект, так як при його демонтажі на окремі вузли, деталі будуть порушені (зменшені) їх геометричні розміри, передбачені проектно-конструктивними рішеннями заводом виробника спалювача, що негативно вплине на його зборку та роботоздатність в подальшому. Що стосується автоматики контролю безпеки для спалювання ПТБ-12,0МВт - 1 комплект, то неможливо відокремити (демонтувати) його з цього комплекту клемники набірні, наконечники, кабельні стягування, кріплення, що передбачені для одноразового використання, а короби металеві перфоровані, кабелі, захисні рукава при їх відокремлені (демонтажу) можливо застосувати за умовами розміщення шафи за такими ж відстанями від спалювача як це передбачено розробленою проектною документацією.

З висновку вбачається (п. 3), що повернути орендоване майно в тому стані, в якому воно було отримане, без пошкодження самого котла ДЕ 16/14 чи обладнання - спалювача та автоматики, а також зберігши, при цьому, первісні властивості зазначених об'єктів, не є можливим.

Враховуючи викладені обставини, позивачем було подано до суду першої інстанції заяву про зміну предмета позову, шляхом стягнення вартості орендованого майна, яка становить 10 042 440,00 грн.

Як свідчить акт приймання-передачі від 20.05.2014, сторонами була погоджена ціна обладнання переданого в оренду в сумі 10 042 440,00 грн. (двосторонній акт). Зазначена сума також підтверджується наявною в матеріалах справи мировою угодою, складеною станом на 2016 де, у разі її затвердження, орендар має сплатити вартість обладнання в розмірі 10 042 440,00 грн. протягом 30 днів на користь позивача, у зв'язку з чим місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що ціна майна є узгодженою та підтвердженою поданими доказами.

Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки після припинення дії договору, орендоване майно відповідачем повернуто не було, а згідно висновку експерта відокремити установлений спалювач та автоматику контролю безпеки від котла ДЕ 16/14, зберігши при цьому первісний стан та властивості обладнання, як окремих одиниць, не є можливим, позовні вимоги про стягнення вартості майна, переданого в оренду згідно акту від 20.05.2014 в розмірі 10 042 440,00 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017 у справі №911/4024/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017 у справі № 911/4024/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2017 у справі № 911/4024/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/4024/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді С.А. Гончаров

І.М. Скрипка