ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р.Справа № 916/2143/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Бєляновського В.В.,

суддів: Величко Т.А., Філінюка І.Г.

при секретарі - Колбасовій О.Ф.

за участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройспецтехника

на ухвалу господарського суду Одеської області

від 13 листопада 2017р.

у справі № 916/2143/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройспецтехника

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Стройспецтехника" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (далі - КЕВ м. Одеси) про визнання недійсним на підставі ст. 207 ГК України договору оренди № 13/2014/КЕВ від 15.12.2014р. нерухомого військового майна - відкритого технічного майданчика, розташованого в Одеському гарнізоні за адресою: м. Одеса, вул. Боровського (Промислова), 26-32 військове містечко № 185, з моменту його укладення із застосуванням наслідків його недійсності передбачених статтею 216 ЦК України та частиною 3 ст. 207 ГК України.

Підставами для визнання оспорюваного договору недійсним позивач вважав відсутність у договорі істотних умов договору оренди землі, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13 листопада 2017 року (суддя - Петренко Н.Д.) провадження у справі № 916/2143/17 припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмета спору.

В апеляційній скарзі ТОВ „Стройспецтехника" посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить вказану ухвалу скасувати та передати справу на розгляд господарського суду Одеської області.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2014 року між КЕВ м. Одеси (орендодавець) та ТОВ „Стройспецтехника" (орендар) було укладено договір оренди № 13/2014/КЕВ нерухомого військового майна, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме військове майно - відкритий технічний майданчик, загальною площею 1000 кв.м. військового містечка № 185, що знаходиться на балансі КЕВ м. Одеси, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Боровського (Промислова), 26-32, вартість якого визначена станом на 12.06.2014 року за незалежною оцінкою і становить згідно з актом оцінки 593 333 грн. (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 даного договору нерухоме майно передається в оренду для використання під виробництво. Стан майна на момент укладення договору визначається в акті приймання - передачі.

За умовами п.п. 3.1, 3.6, 5.3, 5.15 даного договору орендар зобов'язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату в узгодженому розмірі до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок орендодавця в територіальному органі державного казначейства щомісячно не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним та щомісячно компенсувати орендодавцю кошти у розмірі частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно, 0,1 га.

Договір укладено строком до 3-х років і діє з 15.12.2014 року по 11.12.2017 року включно (п. 10.1 договору).

Умовами п. 10.7 договору передбачено, що чинність цього договору припиняється достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду.

Згідно з п.п. 10.9, 10.10 договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом 3-х робочих днів повертається орендарем орендодавцю. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання - передачі.

Зазначене в даному договорі нерухоме військове майно було передано орендареві від орендодавця за актом приймання - передачі від 15.12.2014р., в якому зазначено, що технічний майданчик знаходиться у задовільному стані і для можливості подальшої експлуатації потребує проведення поточного ремонту.

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.10.2016 року у справі № 916/1496/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.11.2016 року, позов КЕВ м. Одеси задоволено частково, стягнуто з ТОВ „Стройспецтехника" на користь КЕВ м. Одеси 219 391,17 гри. заборгованості з орендної плати за період з травня 2015р. по липень 2016р., 18 554,06 грн. податку на землю, 36 524,98 грн. пені, 2 231,42 грн. інфляційних втрат, 15 357,38 грн. штрафу та 7 224,33 грн. витрат зі сплати судового збору. Розірвано договір оренди № 13/2014/КЕВ від 15.12.2014р. нерухомого військового майна - відкритого технічного майданчика, загальною площею 1000 кв.м., на території військового містечка № 185, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Боровського (Промислова), 26-32, укладений між КЕВ м. Одеси та ТОВ ,.Стройспецтехника'', з огляду на встановлені судом обставини істотного порушення умов договору відповідачем, а саме систематичного невиконання ним обов'язку із внесення орендної плати. Зобов'язано ТОВ "Стройспецтехника" повернути КЕВ м. Одеси зі складанням акту приймання-передачі орендоване нерухоме військове майно - відкритий технічний майданчик загальною площею 1000 кв.м. на території військового містечка № 185, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Боровського, 26-32.

Згідно з актом приймання-передачі нерухомого військового майна, розташованого в Одеському гарнізоні за адресою: м. Одеса, вул. Боровського (Промислова), 26-32, військове містечко № 185, від 17.10.2016р., складеним і підписаним представниками КЕВ м. Одеси та ТОВ „Стройспецтехника", орендар повернув орендодавцеві відкритий технічний майданчик загальною площею 1000 кв.м.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі визнання недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з ч. 3 ст. 207 ГК України (яка кореспондується зі ст. 236 ЦК України), на яку посилається позивач в обґрунтування пред'явлених вимог, виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

За змістом ст.ст. 651, 653 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України).

Із правової природи такого зобов'язання вбачається, що фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним унеможливлює застосування наслідків недійсності правочину відповідно до ст. 216 ІДК, оскільки використання майна - «річ» безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо. Тому, визнаючи договір оренди недійсним, необхідно серед іншого встановити обставини, пов'язані з виконанням договору, та визначити момент, з якого вважаються припиненими зобов'язання за цим договором.

У даній справі позовні вимоги ТОВ „Стройспецтехника" зводяться до визнання недійсним договору оренди нерухомого військового майна - відкритого технічного майданчика, загальною площею 1000 кв.м., який було розірвано за рішенням господарського суду Одеської області від 07.10.2016 року у справі № 916/1496/16, яке відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України набрало законної сили 09.11.2016 року, а орендоване за цим договором майно повернуто орендарем орендодавцеві за актом приймання - передачі від 17.10.2016р., тобто зобов'язання за спірним договором з урахуванням положень ч. 3 ст. 653 ІДК України та умов п. 10.7 договору є припиненими з 09.11.2016 року.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, визнати договір оренди нерухомого військового майна № 13/2014/КЕВ від 15.12.2014р., який розірвано, недійсним неможливо, оскільки предмет спору припинив існування та відсутній.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Колегія суддів враховує, що аналогічним є правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 23.12.2015р. у справі № 3-1143гс15, від 04.10.2017р. у справі № 3-1071гс17, який згідно з частиною 3 етапі 82 та частинами 1,2 статті 11128 ГПК України повинен враховуватися судами при застосуванні норм права, і невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність установлену законом.

З цих же підстав колегія суддів не приймає до уваги безпредметне посилання скаржника на п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013р. №11, згідно з яким розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення в майбутньому з позовом про визнання такого договору недійсним, оскільки у даному конкретному випадку таке роз'яснення касаційного суду не відповідає правовому висновку Верховного Суду України.

Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення питання щодо наявності підстав для припинення провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали місцевого суду.

З огляду на приписи ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 13 листопада 2017 року у справі № 916/2143/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Стройспецтехника без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Величко Т.А.

ОСОБА_3