ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 рокуСправа № 912/3154/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/3154/17

за позовом Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії"

до відповідача Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина №19 Міністерства охорони здоров'я України"

про стягнення 251 461,93 грн.

за участі представників:

від позивача - ОСОБА_1 , довіреність № 4 від 03.01.17 ;

від відповідача - участі не брали;

Дочірнє підприємство "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина №19 Міністерства охорони здоров'я України" про стягнення заборгованості у розмірі 251 461,93 грн., з яких 209 894,02 грн. - основний борг, 10 576,25 грн. - пеня, 20 989,40 грн. - штраф, 2 026,29 грн. - 3% річних та 7 975,97 грн. - інфляційних втрат, а також судовий збір в сумі 3 771,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором № 226 від 10.02.17 про закупівлю теплової енергії за державні кошти в частині своєчасної та повної оплати.

Ухвалою від 25.10.17 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 16.11.17 об 11:00 год, від сторін витребувано необхідні для розгляду спору докази.

У судовому засіданні 16.11.17 винесено та оголошено ухвалу про відкладення розгляду справи до 12:00 год 04.12.17 в порядку норм ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 04.12.17 представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви № 13-2549/07 від 04.12.17 про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 226 773,46 грн., з яких: 209 894,02 грн. - основний борг, 3 866,01 грн. - 3% річних та 13 013,43 грн. - інфляційних втрат, а також судовий збір в сумі 3 401,60 грн.

Господарський суд враховує, що подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог відповідає вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, приймає її та здійснює подальший розгляд позовних вимог з її урахуванням.

Також позивач просить повернути йому надміру сплачений судовий збір.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ч.1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України просить вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для захисту прав і законних інтересів ДП "КТ" ТОВ "ЦНТІ УНГА".

Відповідач участі свого представника у судовому засіданні 04.12.17 не забезпечив, натомість подав клопотання від 04.12.17 про відкладення розгляду справи, мотивоване наступним.

В додатку 10 до Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" вказано перелік закладів установ, організацій та заходів освіти, культури, охорони здоров'я та фізичної культури і спорту, які передаються на фінансування/надання фінансової підтримки з місцевих бюджетів. До них належать, зокрема, ДЗ "СМСЧ № 19 МОЗ України". До сьогоднішнього дня триває передача державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина № 19 Міністерства охорони здоров'я України" з державної у комунальну власність в зв'язку з чим і виникли проблеми з визначенням джерел та своєчасністю фінансування закладу.

ДЗ "СМСЧ № 19" МОЗ України неодноразово зверталось з листами щодо надання додаткового фінансування як до управління охорони здоров'я, так і до міського голови. Так, згідно довідки про зміни плану використання бюджетних коштів № 420 від 24.11.17 ДЗ "СМСЧ № 19" МОЗ України додатково виділено на теплопостачання 2499000,00 грн. Закладом розпочато передбачену законом тендерну процедуру, яка повинна закінчитись 11.12.17, після чого з Позивачем буде підписано новий договір на теплопостачання та ДЗ "СМСЧ № 19" МОЗ України зможе перерахувати суду боргу у повному обсязі. В зв'язку з можливістю добровільного погашення відповідачем заборгованості, але необхідністю для цього додаткового часу (хоча б два тижні) відповідач просить відкласти розгляд даної справи.

Розглянувши зазначене клопотання відповідача, господарський суд відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне.

Господарський суд враховує, що відповідачем в обґрунтування клопотання зазначено, що на даний час процес передачі ДЗ "СМСЧ №19 МОЗ України" з державної у комунальну власність не завершено, у зв'язку з чим виникли проблеми з визначенням джерел та своєчасністю фінансування закладу.

Разом з тим, рішенням господарського суду від 16.09.16 по справі № 912/1762/16, яке набрало законної сили, встановлено наступне.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 7 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" передача цілісних майнових комплексів підприємств провадиться разом з усіма їх активами і пасивами, лімітами, фондами, планами фінансово-господарської діяльності тощо, а об'єктів незавершеного будівництва - також з проектно-кошторисною документацією. Крім того, ДЗ "СМСЧ № 19" МОЗ України зазначає, що до 01.01.2015 року головним розпорядником коштів було Міністерство охорони здоров'я України. Але в додатку 10 до Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" було вказано перелік закладів, установ, організацій та закладів освіти, культури, охорони здоров'я та фізичної культури і спорту, які передаються на фінансування/надання фінансової підтримки з місцевих бюджетів, до них належить, зокрема, ДЗ "СМСЧ № 19 МОЗ України". До вказаного пояснення відповідачем також надано копію Реєстраційної картки розпорядника (одержувача) бюджетних коштів (дата реєстрації -23.02.2015р.), у якій зазначено, що розпорядником бюджетних коштів вищого рівня є Управління охорони здоров'я Кіровоградської міської ради.

Інших доказів зміни розпорядника бюджетних коштів сторонами до матеріалів справи не подано.

Господарський суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо тендерної процедури, до завершення якої відповідач просить відкласти розгляд справи, суд вважає за необхідне зауважити наступне. До клопотання про відкладення розгляду справи не подано ані доказів проведення тендерної процедури, ані доказів того, що за її результатами буде підписано новий договір саме з позивачем та до суми вказаного договору буде включена заборгованість, що є предметом даного позову, а також 3% річних та інфляційні втрати, заявлені до стягнення позивачем.

Враховуючи вищенаведене у господарського суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про час та місце засідання та необґрунтованість поданого ним клопотання про відкладення розгляду справи, господарський суд на підставі норм ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу № 912/3154/17 у судовому засіданні 04.12.17 та за наявними у справі доказами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.17 між Дочірнім підприємством "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (далі - Учасник) та Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина №19 Міністерства охорони здоров'я України" (далі - Замовник) укладено Договір про закупівлю теплової енергії за державні кошти № 226 (далі - Договір), відповідно до якого Учасник бере на себе зобов'язання у 2017 році проводити постачання теплової енергії Замовнику, а Замовник - прийняти і оплатити її на умовах та в термін визначений даним Договором.

Згідно з п. 3.1. Договору ціна цього Договору становить 873 500,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 145 583,33 грн.

Відповідно до п. п. 4.1-4.4. Договору передбачено, що розрахунковий період оплати за послуги з постачання теплової енергії - один календарний місяць. Замовник оплачує вартість фактично отриманих послуг з постачання теплової енергії згідно діючих тарифів на підставі рахунку-фактури протягом 5 днів з моменту виставлення, але не пізніше ніж 5 числа місяця наступного за розрахунковим. Оплата здійснюється на підставі рахунку-фактури на оплату, виставленого Учасником за фактично отримані послуги з постачання теплової енергії через установи банку або касу підприємства. До рахунку додається: акт приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії (акт надання послуг).

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що строк (термін) надання послуг з постачання теплової енергії - протягом 2017 року.

Відповідно до п. 10.1 цей Договір набирає чинності з моменту підписання Договору та діє до 31 грудня 2017 року, умови цього Договору застосовуються сторонами до правовідносин, що виникли з 01 лютого 2017 року згідно п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, передбачених цим Договором та чинним законодавством України.

Згідно розділу 12 Договору додатками до нього є:

- Додаток № 1 - Технічні характеристики опалювальних об'єктів Замовника;

- Додаток № 2 - Графік температури теплоносія в залежності від температури зовнішнього повітря для системи опалення, підключених до теплових мереж Учасника;

- Додаток № 3 - Схема розмежування балансової належності теплових мереж.

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний Договір стронами виконувався (журнал-0рдер і Відомість по рахунку 3611 Розрахунки з споживачами (юрид. особи) за 01.01.17 по 30.11.17.

Разом з тим, на підтвердження надання послуг з теплопотстачання позивачем складено акт № КТ-0000426 здачі приймання-послуги за березень 2017 на суму 182856,34 грн. без ПДВ, який підписано представником відповідача та виставлено відповідачу рахунок-фактуру № 136 за березень 2017 на суму 219 427,61 грн. (в т.ч. ПДВ 36571,27 грн.) (а.с. 20), який отримано відповідачем 11.04.2017.

Тобто, позивачем надані послуги на суму 219 427,61 грн. (в т.ч. ПДВ 36571,27 грн.) поза межами дії договору № 226 від 10.02.2017 року, оскільки він укладався на суму 873 500,00 грн.

Відповідачем надані послуги оплачено частково, зокрема, як вбачається з матеріалів справи, 28.04.17 здійснено оплату на суму 9 533,59 грн. Решта заборгованості у сумі 209 894,02 грн. не сплачена, що і стало причиною звернення позивачем до суду із даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до пункту 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, утому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ст. 4 ГПК України господарський суд має право самостійно визначитися стосовно законодавства, яке підлягає застосуванню при вирішенні конкретного господарського спору незалежно від змісту вимог, викладених у позовній заяві, та не застосовує лише акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України. При цьому, самостійне визначення судом законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог та порушення останнім положень ст. 83 ГПК України.

Згідно постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України (постанова від 18.12.2012 по справі № 6/5005/3915/2012).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

За приписами статті 1 зазначеного закону, до комунальних послуг відносяться результати господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 3 ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв, в т.ч. міжопалювалого періоду для систем опалення.

В п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву кореспондуються встановлені п. 1, 5 ч. 3 цієї статті обов'язки споживача щодо укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, та сплати житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Аналогічні обов'язки споживача визначено ч. 3 ст. 24 Закону України "Про теплопостачання", відповідно до якого до основних обов'язків споживача теплової енергії відноситься, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до п. 6.1.1. Договору Замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі, в установлений договором термін, оплачувати отриману теплову енергію.

Докази оплати теплової енергії, спожитої відповідачем в березні 2017 року на суму 209 894,02 грн. , в матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не оспорюється факт отримання послуг з теплопостачання, їх кількість та вартість. Жодних заперечень чи зауважень з цього приводу в матеріали справ не надано. Свою відмову належної та своєчасної оплати отриманих послуг з теплопостачання відповідач у відзиві на позов мотивує відсутністю фінансування та відповідного договору з визначенням відповідної вартості оплати наданих послуг в межах виділених бюджетних асигнувань.

Разом з тим, відповідачем не подано відзив на позов у даній справі, а доводи, викладені у клопотанні про відкладення розгляду справи, вже спростовано у вступній частині даного рішення.

Враховуючи викладене, господарський суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію в березні 2017 року в сумі 209 894,02 грн. грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідач оплату за отриманий товар (спожиту теплову енергію) проводив із порушенням строків та не у повному обсязі, чим порушив норми ст. 625 Цивільного кодексу України щодо нарахування та стягнення інфляційних збитків в сумі 13013,43 грн. за період з травня по жовтень 2017 та 3% річних в сумі 3 866,01 грн. за період з 21.04.17 по 30.11.2017 ( з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування 3 % річних в сумі 3 866,01 грн. за період 21.04.17 по 30.11.2017 та інфляційних втрат в сумі 13013,43 грн. за період з травня по жовтень 2017, включно підтверджується обґрунтованим розрахунком позивача.

Господарський суд враховує, що у заяві про зменшення розміру позовних вимог позивачем змінено період нарахування 3% річних, однак. останнім викладено клопотання про вихід за межі позовних вимог в цій частині.

Господарський суд, враховуючи норми п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та, таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 3 866,01 грн. за період 21.04.17 по 30.11.2017 та інфляційних втрат в сумі 13013,43 грн. за період з травня по жовтень 2017 задовольнити повністю.

Таким чином, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та норм Закону України "Про судовий збір" судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст.ст. 33,34,44,49, 82-85, 116, 117 ГПК України, Законом України "Про судовий збір", господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина №19 Міністерства охорони здоров'я України" (25004, м. Кропивницький, вул. Салганні Піски, 14, і.к. 23227054) на користь Дочірнього підприємства "Кіровоградтепло" товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (25030, м. Кропивницький, вул. Кутузова, 23/16, і.к. 33142568) заборгованість в сумі 226 773,46 грн., з яких 209 894,02 грн. - основний борг, 3 866,01 грн. - 3% річних та 13013,43 грн. - інфляційних втрат, а також судовий збір в сумі 3 401,60 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили за заявою стягувача.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 11.12.2017.

Суддя Т. В. Макаренко