ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2017 р. Справа № 918/686/17

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом керівника Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Люхчанської сільської ради Сарненського району Рівненської області

до фізичної особи-підприємця Білотіл Алли Павлівни

про повернення приміщення вартістю 15 400 грн. 00 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Клочко С.І., рішення № 412 від 06.06.2017 р.;

від відповідача - Сторож А.В., довіреність № 2137 від 09.11.2017 р.;

від прокуратури - Ковальчук І.Л., посвідчення № 031264 від 12.01.2015 р.

В судовому засіданні 4 грудня 2017 року, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

2 жовтня 2017 року керівник Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Люхчанської сільської ради Сарненського району Рівненської області (далі - Рада) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до фізичної особи-підприємця Білотіл Алли Павлівни (далі - ФОП Білотіл А.П., відповідач) про повернення приміщення вартістю 15 400 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19 серпня 2016 року між Радою та ФОП Білотіл А.П. було підписано договір оренди та відшкодування витрат на утримання орендованого майна та спожитих комунальних послуг і енергоносіїв № 3, за умовами якого Радою було передано відповідачу допоміжне приміщення загальною корисною площею 11,8 кв.м., що знаходиться на балансі Ради, за адресою АДРЕСА_2 для здійснення підприємницької діяльності (розміщення аптеки для реалізації готових ліків). За твердженнями Прокурора зазначений договір є неукладеним, оскільки його сторонами недодержано нотаріальної форми. З врахуванням того, що ФОП Білотіл А.П. користується комунальним приміщенням без правової підстави, то воно підлягає поверненню Раді.

Ухвалою суду від 3 жовтня 2017 року позовну заяву від 28.09.2017 р. № 36-2581вих.-17 прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 918/686/17, розгляд якої призначено на 17 жовтня 2017 року.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2017 року розгляд справи відкладено на 13 листопада 2017 року.

17 жовтня 2017 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов від 12 жовтня 2017 року (а.с. 36-37), в якому останній просить відмовити в позові повністю та зазначає, що серед умов договору відсутня умова про його обов'язкове нотаріальне посвідчення або державну реєстрацію. Також зазначає, що така вимога жодного разу не була поставлена жодною стороною договору оренди та будь-яких ухилень від нотаріального посвідчення та державної реєстрації з боку однієї із сторін договору не було та причини таких ухилень відсутні.

Ухвалою суду від 13 листопада 2017 року розгляд справи відкладено на 4 грудня 2017 року.

У судовому засіданні 4 грудня 2017 року прокурор у справі підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник Ради у даному судовому засіданні позовні вимоги не підтримав та зазначив, що Рада не заперечує щодо нотаріального посвідчення договору оренди та відшкодування витрат на утримання орендованого майна та спожитих комунальних послуг і енергоносіїв № 3 від 19 серпня 2016 року.

Представник відповідача у цьому судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позов від 12 жовтня 2017 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих учасниками процесу документів їх оригіналам, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

За змістом частин 1, 2 статті 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

Судом встановлено, що Прокурор звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Ради до ФОП Білотіл А.П. про повернення приміщення.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За пунктом 1 частини 6 згаданої статті під час здійснення представництва інтересів держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, звертатися до суду з позовом.

Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі № 3-рп/99 встановлено, що прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спільних відносинах.

В обґрунтування звернення до Господарського суду Рівненської області з позовом в інтересах держави в особі Ради, Прокурор посилався на те, що територіальна громада с. Люхча в особі Ради є власником спірного приміщення, а також на те, що Радою не вжито жодних заходів з метою усунення порушення.

З огляду на вищевикладене, виходячи з предмету та підстав позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість звернення Прокурора з даним позовом до суду.

З матеріалів справи вбачається, що 19 серпня 2016 року між Радою та ФОП Білотіл А.П. було підписано договір оренди та відшкодування витрат на утримання орендованого майна та спожитих комунальних послуг і енергоносіїв № 3, за умовами якого Радою було передано відповідачу допоміжне приміщення загальною корисною площею 11,8 кв.м., що знаходиться на балансі Ради, за адресою АДРЕСА_2 для здійснення підприємницької діяльності (розміщення аптеки для реалізації готових ліків) (далі - Договір) (а.с. 10-12).

Згідно п. 7.4. Договору термін оренди приміщення за цим Договором встановлюється на 5 років з 19 серпня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне приміщення було передано ФОП Білотіл А.П. на підставі Акту прийому-передачі приміщень від 19.08.2016 р. (а.с. 13).

Згідно висновку про вартість майна від 19.08.2016 р. ринкова вартість майна - нежитлового приміщення Люхчанської сільської ради, загальною площею 11,8 м.кв., яке знаходиться за адресою: Рівненська обл., Сарненський р-н, АДРЕСА_2, станом на 31 липня 2016 року становить 15 400 грн. (а.с. 19).

За твердженнями Прокурора зазначений договір, підписаний між позивачем та відповідачем, є неукладеним правочином, з огляду на недодержання його сторонами нотаріальної форми.

У відповідності до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Положеннями ч. 6 ст. 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 793 ЦК України визначено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі (ч. 1). Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 2).

За нормами ст. 794 ЦК України, право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

За пунктом 7.4. Договору договір укладено строком на 5 років з 19 серпня 2016 року.

Судом встановлено, що укладений між сторонами строком на 5 років Договір нотаріально не посвідчено і не здійснено державну реєстрацію права користування відповідачем спірною нерухомістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Зі змісту нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону; це правило не стосується випадків, коли для вчинення правочину необхідні його державна реєстрація або нотаріальне посвідчення, оскільки за відсутності відповідної реєстрації чи посвідчення договір в будь-якому разі не вважається укладеним.

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Рішенням суду не може бути зобов'язано сторони здійснити державну реєстрацію правочину, оскільки це суперечить загальним засадам цивільного законодавства - свободі договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК). Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Відтак, у орендаря виникає обов'язок щодо повернення безпідставно набутого майна Раді на підставі акту прийому-передачі.

У зв'язку з тим, що ФОП Білотіл А.П. користується комунальним майном без правової підстави, що є порушенням інтересів держави у сфері використання комунального майна, управління об'єктами комунальної власності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про повернення Раді приміщення вартістю 15 400 грн.

У відповідності до пункту 3 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (стаття 43 ГПК України).

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали справи, врахувавши наведені правові норми, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Прокурора в інтересах держави в особі Ради до ФОП Білотіл А.П. про повернення приміщення вартістю 15 400 грн. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача у зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Фізичній особі-підприємцю Білотіл Аллі Павлівні (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) звільнити та повернути Люхчанській сільській раді Сарненського району Рівненської області (34508, Рівненська обл., Сарненський р-н, АДРЕСА_2, ) приміщення загальною площею 11,8 кв.м., вартістю 15 400 грн., розміщене за адресою: АДРЕСА_2 шляхом підписання акту приймання-передачі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Білотіл Алли Павлівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь прокуратури Рівненської області (р/р 5371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк одержувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації - 2800) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. - витрат по оплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 7 грудня 2017 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 5 примірників:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (34508, Рівненська обл., Сарненський р-н, АДРЕСА_2);

3 - Сарненській місцевій прокуратурі рекомендованим (35500, Рівненська обл., Сарненський р-н, м. Сарни, вул. Демократична, 32);

4 - відповідачу рекомендованим (АДРЕСА_1);

5 - прокуратурі Рівненської області рекомендованим (33000, м. Рівне, вул. 16-го Липня, 52).