Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2017 р. Справа № 909/1002/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кобецької С. М., секретар судового засідання Савчин Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Приватного підприємства "Оіл Груп",

АДРЕСА_1, 33013;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Транс ЛТД",

вул. Промислова, буд.29, оф.20, м.Івано-Франківськ,76018;

поштова адреса: вул. Перемоги, буд.20, м.Київ, 03170;

про: стягнення 80 584,14грн., з яких: 68 002,21грн. - основний борг, 6 318,24грн. - пеня, 3 400,11грн. - штраф, 758,20грн. - 3% річних, 2 105,38грн. - інфляційні втрати,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність б/н від 24.10.2017р.);

від відповідача: не з"явилися.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне підприємство "Оіл Груп", звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області, з позовом про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Транс ЛТД", 80 584,14грн., з яких: 68 002,21грн. - основний борг, 6 318,24грн. - пеня, 3 400,11грн. - штраф, 758,20грн. - 3% річних, 2 105,38грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.17р., позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі.

При цьому, судом взято до уваги приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в Римі 04.11.1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р. (набрала чинності для України 11.09.1997р.), якими гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків, зокрема, цивільного характеру. Одночасно, реалізація "права на суд", передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого, згідно із ст.32 Конвенції, поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах Буланов та Купчик проти України заяви №№ 7714/06, 23654/08 від 09.12.2010р., Чуйкіна проти України № 28924/04 від 13.01.2011р.).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, вказуючи при цьому на:

- укладення між сторонами Договору поставки №356 від 30.01.15р., на виконання умов якого, Постачальник/позивач передав у власність Покупця/відповідача, на підставі довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей №127 від 04.05.17р., по видаткових накладних №306 від 04.05.17р., №332 від 12.05.17р., №342 від 16.05.17р., товарно-транспортних накладних №Р306 від 04.05.17р., №Р332 від 12.05.17р., №Р342 від 16.05.17р., товар на загальну суму 68 002,21грн.;

- неналежне виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов"язань, в частині здійснення розрахунків за отриманий товар, внаслідок чого, неоплаченою залишилась його вартість в розмірі 68 002,21грн.;

- п. п. 7.3., 7.4. Договору та приписи ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі яких, за порушення строків оплати поставленого товару, відповідачу нараховано 6 318,24грн. - пені, 3 400,11грн. - штрафу, 758,20грн. - 3% річних, 2 105,38грн. - інфляційних втрат;

- норми ст.ст. 525, 526, 530, 655, 629, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

Представник відповідача в судові засідання жодного разу не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення від 20.11.17р. Будь-яких заперечень в спростування заявлених позовних вимог, відповідач суду не подав.

За таких обставин, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи той факт, що відповідач відповідно до вимог чинного законодавства, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності відповідача за матеріалами справи, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Між Приватним підприємством "Оіл Груп" (Постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа-Транс ЛТД" (Покупець/відповідач) укладено Договір поставки №356 від 30.01.15р.

В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов"язується передати у власність товар Покупцю, а Покупець зобов"язується прийняти цей товар та своєчасно його оплатити на умовах даного Договору (п.1.1.Договору).

Згідно п.1.3. Договору, право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання представниками сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару.

Ціна, кількість, асортимент та загальна вартість партії товару, що поставляється, визначається у Замовленні на поставку товару, яке може бути зроблене Покупцем за допомогою телефонного зв"язку, Інтернету, факсимільного зв"язку (п.2.1 Договору).

Відповідно до п.6.3. Договору, Покупець здійснює розрахунки за товар у формі: відстрочки платежу на - 30 календарних днів, від дати відвантаження. Вартість товару на який надається відстрочка не може перевищувати - 300 000 (триста тис. гривень з врахуванням ПДВ.

Дослідженням обставин справи, судом встановлено, що на виконання умов договірних відносин, Постачальник передав у власність Покупця, на підставі довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей №127 від 04.05.17р., по видаткових накладних №306 від 04.05.17р., №332 від 12.05.17р., №342 від 16.05.17р., товарно-транспортних накладних №Р306 від 04.05.17р., №Р332 від 12.05.17р., №Р342 від 16.05.17р., підписаних та скріплених печатками сторін (а.с.62-68), товар на загальну суму 68 002,21грн.

Однак, доказів оплати вартості поставленого товару на суму 68 002,21грн. відповідачем суду не пред"явлено.

Позивачем доведено перед судом, а відповідачем не спростовано, факт наявності несплаченої вартості поставленого товару в розмірі 68 002,21грн.

Станом на 05.12.17р. в матеріалах справи відсутні відомості, які підтвердили б сплату вище зазначеної суми коштів.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов"язки виникають зокрема, з Договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст.ст. 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України).

Договір поставки №356 від 30.01.15р., укладений між сторонами в межах чинного законодавства України - є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ч.1 ст.691, ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України).

В силу положень ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Нормою ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки, відповідач неналежно виконав свої зобов"язання, які випливають з Договору та закону, то, вимога позивача про стягнення з відповідача вартості поставленого товару в сумі 68 002,21грн., підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов"язання припиняється належним чином проведеним виконанням.

Однак, якщо зобов"язання не виконано належним чином, то на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов"язки в тому числі передбачені ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України /боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом/.

Крім того, приписами п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктами 7.3., 7.4. Договору, сторони обумовили, що у разі порушення терміну оплати вартості поставленого товару, встановлений пунктом 6.3. цього Договору, Постачальник має право стягнути з Покупця пеню за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня. У випадку прострочення Покупцем повної оплати вартості поставленого товару більш ніж 1 (один) календарний місяць Покупець зобов"язаний додатково сплатити на користь Постачальника штраф у розмірі 5% від суми поставки, строк розрахунків по якій було порушено.

Враховуючи вище зазначені правові норми та п.п. 7.3., 7.4. Договору, позивачем правомірно нараховано відповідачу 6 318,24грн. - пені, 3 400,11грн. - штрафу, 758,20грн. - 3% річних, 2 105,38грн. - інфляційних втрат, які підлягають стягненню у сумі та за період вірно визначений позивачем у розрахунках (а.с.11 - 12).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

З огляду на вимоги ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Позивачем доведено обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог.

В силу п. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання. Відповідач в судове засідання не з"явився, своїми правами, наданим йому ст.ст. 22, 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, будь - яких заперечень проти позову чи доказів належного виконання своїх зобов"язань не надав, доводи позивача не спростував.

Таким чином, на основі вище викладеного, стягненню в судовому порядку підлягають

68 002,21грн. - основного боргу, 6 318,24грн. - пені, 3 400,11грн. - штрафу, 758,20грн. - 3% річних, 2 105,38грн. - інфляційних втрат.

Судовий збір за правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 204, 509, 525, 526, 530, 599, 611, 625-629, 655, 691, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Транс ЛТД", вул. Промислова, буд.29, оф.20, м.Івано-Франківськ,76018 (ідентифікаційний код 32605152) на користь Приватного підприємства "Оіл Груп", АДРЕСА_1, 33013 (ідентифікаційний код 34892612) 68 002,21грн. (шістдесят вісім тисяч дві грн. 21коп.) - боргу, 6 318,24грн. (шість тисяч триста вісімнадцять грн. 24коп.) - пені, 3 400,11грн. (три тисячі чотириста грн. 11коп.) - штрафу, 758,20грн. (сімсот п"ятдесят вісім грн. 20коп.)- 3% річних, 2 105,38грн. (дві тисячі сто п"ять грн. 38коп.) - інфляційних втрат, 1 600,00грн. (одну тисячу шістсот грн. 00коп.) - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.12.17р.

Суддя С.Кобецька