ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2017 р.Справа № 916/1697/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Ярош А.І., Колоколов С.І.

(Склад колегії суддів змінено на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 23.10.2017р.)

Секретар судового засідання: Іванов І.В.

За участю повноважних представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю;

від відповідача-1 ОСОБА_2, за довіреністю;

Представник відповідача-2 у судове засідання не зявився. Про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ»

на рішення Господарського суду Одеської області від 28 серпня 2017 року

по справі № 916/1697/17

за позовом Науково-виробничого підприємства «НИВА» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю

до відповідачів:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ»

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «АРГО ХОЛДІНГ»

про стягнення солідарно 25 000 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року Науково-виробниче підприємство «НИВА» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (далі НВП «НИВА» у вигляді ТОВ, позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» (далі ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці», відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГО ХОЛДІНГ» (далі ТОВ «АРГО ХОЛДІНГ», відповідач-2), в якому просило солідарно стягнути з останніх на свою користь заборгованість за Договором про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р. у розмірі 25 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача-1 взятих на себе зобовязань за Договором про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р. та відповідачем-2 за Договором поруки № 25/11 від 25.11.2015р. в частині оплати.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 28 серпня 2017 року по справі № 916/1697/17 (суддя Демешин О.А.) позовні вимоги задоволено; стягнуто у солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГО ХОЛДІНГ» на користь Науково-виробничого підприємства «НИВА» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю заборгованість за Договором про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р. у розмірі 25 000 грн.; здійснено розподіл судових витрат.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що з матеріалів справи підтверджується факт наявності у відповідачів боргу перед позивачем, який підлягає стягненню на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 543, 553, 554, 629 ЦК України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при прийнятті рішення суд першої інстанції не в повній мірі дослідив усі обставини справи, зокрема, той факт, що директор філії «Чернівці» ОСОБА_3 не узгодив підписання Договору про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р. з НВП «НИВА» у вигляді ТОВ з директором ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ», а отже не мав повноважень на підписання цього договору. Тобто, при підписанні цього договору директор філії «Чернівці» ОСОБА_3 в силу ст. 203 ЦК України не мав достатнього обсягу цивільної дієздатності на підписання зазначеного договору.

ОСОБА_3 того, скаржник посилається на відсутність з боку ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» дій, спрямованих на виконання умов Договору про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р.

Більш детальніше доводи зазначені у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу НВП «НИВА» у вигляді ТОВ висловило заперечення щодо викладених доводів апеляційної скарги та вважає рішення місцевого господарського суду таким, що не підлягає скасуванню.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14 вересня 2017 року судовою колегією у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів Ліпчанської Н.В., Ярош А.І., апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

В звязку з припиненням повноважень судді-члена колегії ОСОБА_4 у звязку зі смертю 25.09.2017р., по справі призначено повторний автоматичний розподіл апеляційної скарги від 23.10.2017р., яка колегією суддів у складі головуючого судді: Лисенко В.А., суддів: Ярош А.І., Колоколова С.І., прийнята до провадження у зміненому складі суддів відповідною ухвалою.

В судове засідання, яке призначене на 14 листопада 2017 року, представник ТОВ «АРГО ХОЛДІНГ» не зявився, не скористався наданим йому ст. 22 ГПК України правом.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» розяснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутністю вищевказаного представника відповідача-2.

В судовому засіданні представником відповідача-1 заявлено усне клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі № 916/2395/17.

Судова колегія відхилила зазначене клопотання за відсутністю обґрунтованості такого зупинення. ОСОБА_3 того, прийняття нового рішення по справі не позбавляє сторону звернутись із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідач-1, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, судова колегія дійшла таких висновків.

За приписами ст. 101 ГПК України визначено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судовою колегією встановлено, що 25 листопада 2015 року між Науково-виробничим підприємством «НИВА» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» (Новий боржник), Філією «ЮНІПРОДУКТ ЧЕРНІВЦІ» ТОВ «ЮНІПРОДУКТ» (Первісний боржник) укладено Договір про переведення боргу № 25 (далі - Договір), відповідно до якого Первісний боржник переводить борг за Дистриб'юторською угодою № 351 від 12.08.2014р., яка була укладена між Первісним Боржником та Кредитором (Позивачем), а Новий боржник (Філія «Чернівці» ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ») приймає на себе зобов'язання за названим у цьому пункті Договором (а.с. 13-14).

Пунктом 1.4. Договору передбачено, що Новий боржник підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (документація) пов'язана із Основним договором між Первісним боржником та Кредитором.

Пунктом 1.3. Договору встановлено, що по даному договору про переведення боргу Новий боржник зобов'язується оплатити протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту укладення цього Договору заборгованість Кредитору по Дистриб'юторської угоді № 351 від 12.08.2014р. (Основний договір) у розмірі 72 783 грн.

В якості забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» за Договором про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р., між ТОВ «АРГО ХОЛДІНГ» (Поручитель, Відповідач-2) та НВП «НИВА» у вигляді ТОВ укладено Договір поруки № 25/11 від 25.11.2015р., відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався перед НВП «НИВА» у вигляді ТОВ відповідати за належне виконання ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» умов п.п. 1.1., 1.3.,1.4, 3.2. за Договором про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р. (а.с. 27).

Пунктом 2.2. Договору поруки передбачено, що Поручитель зобов'язаний у 3-денний термін з моменту отримання повідомлення від Кредитора виконати вимоги Кредитора в розмірі не більше ніж 80 000 грн. (п. 1.4. Договору поруки).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р. ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» у період з грудня 2015 року по серпень 2016 року оплатило НВП «НИВА» у вигляді ТОВ борг в сумі 47 783 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку позивача, а саме:

- від 04.12.2015р. за платіжним дорученням № 241 на суму 10 000 грн.;

- від 28.01.2016р. за платіжним дорученням № 301 на суму 10 000 грн.;

- від 03.02.2016р. за платіжним дорученням № 307 на суму 10 000 грн.;

- від 21.04.2016р. за платіжним дорученням № 389 на суму 5 000 грн.;

- від 27.05.2016р. за платіжним дорученням № 430 на суму 7 783 грн.;

- від 19.08.2016р. за платіжним дорученням № 521 на суму 4 000 грн.;

- від 23.08.2016р. за платіжним дорученням № 523 на суму 1 000 грн..

Таким чином, станом на вересень 2016 року заборгованість ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» перед НВП «НИВА» у вигляді ТОВ за Договором про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р. становила 25 000 грн., хоча як встановлено умовами Договору (п. 1.3) строк оплати боргу настав - 25 грудня 2015 року, тобто відповідач-1 прострочив оплату боргу.

10 липня 2017 року НВП «НИВА» у вигляді ТОВ звернулося до ТОВ «АРГО ХОЛДІНГ» з вимогою про виконання зобов'язання ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» за Договором про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р. в сумі 25 000 грн.

Однак, зазначена вимога з боку ТОВ «АРГО ХОЛДІНГ» не була виконана, а заборгованість не погашена.

Неналежне виконання з боку ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» взятих на себе зобовязань за Договором про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р. та з боку ТОВ «АРГО ХОЛДІНГ» за Договором поруки № 25/11 від 25.11.2015р. в частині оплати, стало підставою для звернення НВП «НИВА» у вигляді ТОВ до суду з даним позовом про солідарне стягнення боргу в сумі 25 000 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, встановивши факт наявності заборгованості відповідачів перед позивачем, стягнув його у солідарному порядку відповідачів на користь позивача на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 543, 553, 554, 629 ЦК України.

Однак, судова колегія не може погодитись з висновком суду першої інстанції про солідарне стягнення боргу з огляду на наступне.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За приписами ч. 4 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Частиною 1 статті 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України).

Судова колегія звертає увагу на те, що умова у п. 3.2. Договору поруки № 25/11 від 25.11.2015р. про те, що його дія припиняється з моменту повного виконання новим боржником за Договором про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р., у відповідності до вимог ст. 251 та ст. 252 ЦК України, не є строком, а є терміном.

Отже, умови Договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Слід також зазначити, що аналіз ч. 4 ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Враховуючи преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому, зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем), або із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Відтак, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 у справі № 6-53цс14, яка згідно з ст. 111-28 ГПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи викладене, а також з урахуванням тієї обставини, що позов було подано до суду у липні 2017 року, коли строк оплати боргу настав - 25 грудня 2015 року, судова колегія дійшла висновку про те, що НВП «НИВА» у вигляді ТОВ звернулося до ТОВ «АРГО ХОЛДІНГ» (поручителя) з позовом про солідарне стягнення поза межами шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині солідарного стягнення з ТОВ «АРГО ХОЛДІНГ» на користь НВП «НИВА» у вигляді ТОВ заборгованості за Договором про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р. у розмірі 25 000 грн., оскільки порука за Договором поруки № 25/11 від 25.11.2015р. припинилася на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про наявність грошового зобов'язання ТОВ «АРГО ХОЛДІНГ» перед НВП «НИВА» у вигляді ТОВ. Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у позові в цій частині.

Щодо стягнення з ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» на користь НВП «НИВА» у вигляді ТОВ заборгованості за Договором про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р. у розмірі 25 000 грн., апеляційна інстанція виходить з такого.

Положеннями ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.ст. 525, 526 ЦК України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України зазначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судовою колегією, на підставі Договору про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р. ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» зобовязалось до 25.12.2015р. оплатити НВП «НИВА» у вигляді ТОВ заборгованість по Дистриб'юторської угоді № 351 від 12.08.2014р. в сумі 72 783 грн.

Однак, в результаті неналежного виконання ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» прийнятих на себе грошових зобовязань щодо повернення заборгованості по Дистриб'юторської угоді № 351 від 12.08.2014р., у останнього виникла заборгованість в сумі 25 000 грн.

Станом на момент розгляду справи в матеріалах справи відсутні докази погашення вищевказаної суми заборгованості за Договором про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» на користь НВП «НИВА» у вигляді ТОВ заборгованості за Договором про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р. у розмірі 25 000 грн. підлягають задоволенню.

Судова колегія не погоджується з доводами апеляційної скарги з огляду на наступне.

Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Як було встановлено вище, відповідачем-1 було частково сплачено борг згідно Договору про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р., що підтверджується наданими до суду банківськими виписками та свідчить про схвалення сторонами (як позивачем, так і відповідачем-1) спірного правочину.

Схвалення дій представника здійснюється шляхом, зокрема, так званих конклюдентних дій, що свідчать про прийняття правочину. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення до другої сторони угоди чи до її представника або вчинення дій, які свідчать про схвалення угоди (прийняття її виконання, здійснення платежу другій стороні і т. ін.) Таким чином, наступне схвалення юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником, який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладення.

Пунктом 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» розяснено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Більш того, оцінюючи зазначений Договір про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р., судова колегія звертає увагу на вимоги ст. 204 Цивільного кодексу України щодо презумпції правомірності правочину та відхиляє доводи відповідача-1 з приводу недійсності правочину, оскільки зазначений договір не визнано у судовому порядку недійсним та його недійсність прямо не встановлена Законом. Тому Договір про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р. приймається судовою колегією як належний та допустимий доказ.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині стягнення заборгованості з ТОВ «АРГО ХОЛДІНГ» з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у позові на підставі п. 1 ч. 1 ст. 104 ГПК України. В решті рішення залишається без змін, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на ТОВ «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 п. 2, 104 п. 1 ч. 1, 105 ГПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 28 серпня 2017 року по справі № 916/1697/17 частково скасувати в частині задоволення позову про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГО ХОЛДІНГ» в сумі 25 000 грн. з прийняттям нового рішення про відмову у позові в цій частині. В решті рішення залишити без змін, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:

«Позовні вимоги Науково-виробничого підприємства «НИВА» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» про стягнення 25 000 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» на користь Науково-виробничого підприємства «НИВА» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю грошові кошти в сумі 25 000 гривень в якості відшкодування заборгованості за Договором про переведення боргу № 25 від 25.11.2015р.

Відмовити Науково-виробничому підприємству «НИВА» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю у задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «АРГО ХОЛДІНГ» про стягнення 25 000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» в особі Філії «Чернівці» Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОЗЕРСЬКИЙ» на користь Науково-виробничого підприємства «НИВА» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю грошові кошти в сумі 1 600 грн. в рахунок відшкодування судового збору за подачу позовної заяви.».

Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів сторін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови підписано 05.12.2017р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя А.І. Ярош

Суддя С.І. Колоколов