РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017Справа №910/18474/17

За позовом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва

До Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

Про стягнення 1 240,05 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Слостін А.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач) про стягнення 1 240,05 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.17. порушено провадження у справі № 910/18474/17 та призначено її до розгляду на 14.11.17.

08.11.17. відповідачем через відділ діловодства суду подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

За результатами судового засідання 14.11.17. розгляд справи відкладено на 07.12.17. про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

Позивач в судове засідання 07.12.17. не з'явився, проте 30.11.17. через відділ діловодства суду подав заяву про розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

Відповідач в судовому засіданні 07.12.17. проти позову заперечував.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, з огляду на подане позивачем клопотання, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе прийняти рішення за результатами судового засідання 07.12.17.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 910/18474/17.

В судовому засіданні 07.12.17. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.01.10. між Управлінням Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва (далі - Фонд) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі - Банк) укладено договір № 05/01/10-15 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1 ст. 1 розділу 1 Договору Банк виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999. № 1596 (з наступними змінами) (далі - Порядок).

Банк виконує зазначені вище функції в Миколаївській області (п. 2 ст. 1 розділу 1 Договору).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 21.12.16. Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва, Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі міста Миколаєва, Управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Миколаївської області реорганізовано шляхом злиття в Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва

Спір виник внаслідок того, що, за твердженням позивача, відповідач неналежним чином виконав свої зобов'язання за Договором в частині повернення у повному обсязі коштів перерахованих на виплату пенсії, у зв'язку з чим підлягають поверненню кошти у розмірі 1240,05 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ст. 1 розділу 1 Договору взаємовідносини між Фондом та Банком з питання виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках регулюються Порядком, цим Договором та договорами про зміну цього Договору, що є його невід'ємними частинами.

Параграфом 2 ст. 3 розділу 2 Договору передбачено, що Банк зобов'язується забезпечити, зокрема:

- відкриття для зарахування коштів від органів Фонду окремих аналітичних рахунків за балансовим рахунком № 2560 "Державні позабюджетні фонди" без нарахування відсотків за залишками коштів, що створить умови для цільового використання коштів органів Фонду;

- укладання з пенсіонерами і одержувачами допомоги договорів про відкриття поточних рахунків для зарахування сум пенсій та допомоги;

- видачу за бажанням одержувача належних йому сум пенсій та грошової допомоги як безпосередньо у Банку, так і з доставкою додому;

- зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки одержувачів не пізніше наступного операційного дня після надходження коштів від органів Фонду;

- видачу одержувачам належних їм сум пенсій та грошової допомоги за їх першою вимогою;

- повернення органам Фонду не пізніше ніж через два робочих дні після останньої дати виплати у кожному виплатному періоді завірених списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки та описів до них у кількості і за формою згідно з Порядком;

- здійснення Банком нарахування за коштами, які зберігаються на поточних рахунках пенсіонерів і одержувачів, відсотків у порядку та розмірах, визначених договором між одержувачем і Банком;

- надання за письмовим запитом органів Фонду інформації щодо зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки про їх закриття.

Даний Договір набирає чинності з 01.01.10. і діє до 01.01.12. (п. 1 ст. 10 розділу 5 Договору з врахуванням додаткової угоди № 1 від 05.01.11.).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1), перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України та отримувала пенсію за віком через установу банку - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" та на її рахунок було перераховано пенсію за листопад 2015 року у розмірі 1247,55 грн.

24.12.15. листом головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 8807/02.02 надійшли списки померлих громадян за листопад 2015 року, які надіслані Інформаційним центром персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України для опрацювання та здійснення контролю за своєчасністю припинення та виплати пенсії. Згідно із зазначеними списками ОСОБА_3 померла 02.11.15. згідно актового запису № 862 від 09.11.15. міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

25.12.15. позивачем відповідачу направлено запит про повернення грошових коштів (пенсії з нарахованими не неї відсотками) перерахованих на рахунок ОСОБА_3 ІНН НОМЕР_1 (о/р НОМЕР_2) з рахунка № НОМЕР_1 за листопад 2015 року в сумі 1247,55 грн. у зв'язку зі смертю. Зазначені кошти позивач просив повернути на рахунок управління Пенсійного фонду України в Центральному районі міста Миколаєва № 17, відкритий в ВАТ "Ощадбанк" в м.. Миколаєві.

Листом від 31.12.15. № 20.1.0.0.0/7-20151229/3222 відповідач надав відповідь на вищезазначений лист позивача, повідомивши, що розпорядження про повернення грошових коштів, зарахованих на рахунок ОСОБА_3 банком виконано в межах наявного залишку у сумі 7,05 грн., а також повідомлено позивача, що відповідно до п. 4 ст. 8 розділу 4 договору, суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками банк повертає відповідним органам фонду, за їх письмовим розпорядженням, за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1596 від 30.08.1999. затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку встановлено, що цей Порядок регулює питання виплати пенсій та грошової допомоги, що нараховуються відповідно органами Пенсійного фонду та органами праці та соціального захисту населення і фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду та відповідних бюджетів, за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх вклади до запитання (поточні рахунки) в установах уповноважених банків (далі - поточні рахунки). Уповноваженими банками є банки, визнані переможцями конкурсу на право виплати пенсій та грошової допомоги через банківські рахунки за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги, що проводиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з якими за результатами цього конкурсу Мінсоцполітики та Пенсійним фондом укладено відповідні договори.

Згідно з пунктом 2 Порядку виплата пенсій та грошової допомоги згідно з цим Порядком здійснюється через поточні рахунки, що відкриваються у банках, з якими Пенсійний фонд та Мінсоцполітики за результатами конкурсу укладають відповідні угоди з визначенням санкцій за недотримання ними договору перед одержувачами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до пункту 4 Порядку, установи уповноважених банків здійснюють відкриття поточних рахунків, проводять операції із зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки відповідно до цього Порядку, угод, укладених ними з управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, управліннями праці та соціального захисту населення райдержадміністрацій, виконкомів міських, районних у місті рад (далі - органи праці та соціального захисту населення) або центрами з нарахування і виплати пенсій та допомоги - у регіонах, де функціонують такі центри.

Відповідно до пункту 13 Порядку у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення.

Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками, починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду та соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.

Згідно з п. 4 ст. 8 розділу 4 Договору суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, Банк повертає відповідно Фонду, за його письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача за умови наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

З банківської виписки по рахунку пенсіонерки ОСОБА_3 наданої відповідачем, вбачається, що станом на день оброблення розпорядження позивача про повернення коштів на рахунку ОСОБА_3 перебували кошти у розмірі 7.05 грн., які і були повернуті відповідачем на рахунок позивача.

Крім того, з наявної банківської виписки по рахунку пенсіонерки ОСОБА_3 вбачається, що грошові кошти, які обліковувались на її рахунку, до моменту отримання повідомлення про смерть Клієнта перераховувались щомісячно шляхом автоматичного списання на депозитний рахунок «Копілка», готівка знімалась в банкоматі, відбувалась купівля товару/оплата послуги вказаними коштами.

Суд відзначає, що оскільки позивач повідомив відповідача про факт смерті пенсіонерки ОСОБА_3 шляхом направлення листа тільки 25.12.15., відповідач діяв в межах діючого законодавства та укладеним між сторонами договору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем належними засобами доказування не доведено порушення прав позивача з боку відповідача щодо не повернення коштів в сумі 1240,05 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся з позовними вимогами.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва є необґрунтованими нормативно та документально не підтвердженими, а отже такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд відзначає наступне.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Відповідно до п. 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.13. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору якщо позов залишено без задоволення, - судовий збір не стягується.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.12.17.

Суддя Т.М. Ващенко