ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Справа № 910/7748/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя: судді:Алєєва І.В. (доповідач), Корсак В.А., Коробенко Г.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Заступника прокурора міста Києва
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 15.06.2017
у справі№910/7748/16 Господарського суду міста Києва
за позовомКерівника Київської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Київської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Девелопер"
третя особаДепартамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
провнесення змін до договору,
за участю представників сторін:
від прокуратури:Доценко Т.О.,
від позивача:Рог О.В.,
від відповідача:не з'явився,
від третьої особи:не з'явився
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.01.2017 у справі №910/7748/16 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Вирішено внести зміни до п. 4.2 договору оренди земельної ділянки, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Девелопер", зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 06.10.2006 за №63-6-00376, виклавши його у такій редакції: "Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% (три відсотки) від її нормативної грошової оцінки".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 у справі №910/7748/16 вищезазначене судове рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Заступник прокурора міста Києва з прийнятою постановою апеляційної інстанції не погодився та звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та залишити без змін судове рішення місцевого господарського суду.

Обґрунтовуючи підстави звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 09.10.2017 (головуючий: суддя Бакуліна С.В., судді: Данилова М.В., Корсак В.А.) у справі №910/7748/16 касаційна скарга Заступника прокурора міста Києва на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Ухвалою від 24.10.2017 Вищий господарський суд України відклав розгляд справи.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.11.2017 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Девелопер" про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладення розгляду касаційної скарги.

Згідно Указу Президента України №357/2017 від 10.11.2017 суддю Бакуліну С.В. призначено суддею Верховного Суду.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 16.11.2017 №08.03-04/6066 призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи №910/7748/16, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Алєєва І.В., судді - Корсак В.А., Кравчук Г.А.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 21.11.2017 зазначена касаційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду у новому складі судової колегії.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 07.12.2017 №08.03-04/6775, у зв'язку з відпусткою судді Кравчука Г.А., призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі №910/7748/16, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Алєєва І.В., судді - Корсак В.А., Коробенко Г.П.

12.12.2017 до Вищого господарського суду України від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду касаційної скарги в зв'язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника у призначене судове засідання.

Зазначене клопотання судовою колегією Вищого господарського суду України відхиляється з огляду на скорочені строки розгляду касаційних скарг, встановлені ст. 1118 ГПК України та з огляду на те, що явка уповноважених представників сторін не визнавалась обов'язковою.

В призначеному судовому засіданні касаційної інстанції 12.12.2017 прокурор та представник позивача підтримали вимоги касаційної скарги. Інші учасники судового процесу уповноважених представників не направили. Явка не визнавалась обов'язковою.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, проаналізувавши доводи касаційної скарги, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Заступника прокурора міста Києва.

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 06.10.2006 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) на 15 років земельну ділянку розташовану на території мікрорайонів № 2, 3, 4 житлового масиву Осокорки-Північні у Дарницькому районі міста Києва розміром 90195кв.м для будівництва, експлуатації та обслуговування комплексу багатоповерхових житлових будинків з об'єктами культурно-побутового призначення (кадастровий номер :90:290:0030). Договір зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 06.10.2006 за №63-6-00376

Відповідно до п. 4.2 договору, річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 1,5 % від її нормативної грошової оцінки на період будівництва об'єкту; після введення в експлуатацію об'єкта: 0,03% від нормативної грошової оцінки частини земельної ділянки, яка визначається пропорційно житловій площі фонду, 2,5% від нормативної грошової оцінки частини земельної ділянки, яка визначається пропорційно площі нежитлового фонду.

Пунктом 4.3 договору визначено, що розмір орендної плати може змінюватись за згодою сторін шляхом прийняття відповідно рішення Київською міською радою та внесення змін до цього договору.

Зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього договору у порядку та у випадках, передбачених законодавством України (п. 4.4 договору).

26.02.2010 Київською міською радою прийнято рішення №31/3469 "Про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок, укладених між Київською міською радою та суб'єктами господарювання", відповідно до якого орган місцевого самоврядування вирішив внести зміни до договорів оренди земельних ділянок в частині річної орендної плати, встановивши її у трикратному розмірі земельного податку, встановленого Законом України "Про плату за землю".

Зазначеним рішенням покладено обов'язок на орендарів у місячний термін звернутись до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з клопотанням щодо організації робіт по внесенню відповідних змін до договорів оренди земельних ділянок. В п. 6 додатку до цього рішення міститься вищезазначений договір.

Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) листом від 09.06.2010 №05-532/176/2 проінформувало відповідача про прийняття Київською міською радою рішення №31/3469 та про порядок внесення змін до договору.

Проте, як встановлено апеляційною інстанцією, в матеріалах справи відсутні докази одержання відповідачем вищезазначеного листа та докази оприлюднення рішення від 26.02.2010 №31/3469.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

За приписами ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за несплату.

Приписами ст. 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

З 01.01.2011 набрав чинності Податковий кодекс України, статтею 288 якого передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

З метою приведення у відповідність до вимог законодавства істотних умов договорів оренди земельних ділянок, Київська міська рада рішенням від 28.02.2013 №89/9146 вирішила внести зміни до договорів оренди земельних ділянок згідно з додатком до цього рішення, встановивши річну оренду плату у розмірі трьох відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Орендарів земельних ділянок, зазначеним у додатку до цього рішення, зобов'язано забезпечити оформлення внесення відповідних змін до договорів оренди земельних ділянок.

Як вже зазначалось вище, сторони в договорі оренди передбачили можливість зміни розміру орендної плати за згодою сторін шляхом прийняття відповідного рішення Київською міською радою та внесення змін до цього договору (п. 4.3 договору).

Разом з цим, переглядаючи справу у повному обсязі за приписами ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд з'ясував, що в додатку до рішення Київської міської ради 28.02.2013 №89/9146, договору з Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Девелопер" не зазначено, тобто Київською міською радою, як орендодавцем, не приймалось рішення щодо приведення укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Девелопер" договору оренди земельної ділянки, у відповідності з вимогами ст. 288 Податкового кодексу України.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів прийняття Київською міською радою на виконання п. 4.3 договору рішення, зміст якого відповідав би заявленим у даній справі вимогам, апеляційний господарський суд дійшов вірного та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання скаржника на п. 5.6 Положення про плату за землю в місті Києві, що є додатком №3 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 не приймаються до уваги судовою колегією, оскільки постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 (письмове провадження №826/10434/16), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2017, зазначений пункт визнано незаконним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили (ст.ст. 1, 7, 8 Податкового кодексу України).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 (заява №3236/03), "Рябих проти Росії" від 03.12.2003 (заява №52854/99), "Нєлюбін проти Росії" від 02.11.2006 (заява №14502/04)), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

В силу приписів ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, у касаційної інстанції відсутні процесуальні повноваження щодо переоцінки фактичних обставин справи, встановлених під час розгляду справи місцевим господарським судом та під час здійснення апеляційного провадження.

Щодо викладених в касаційній скарзі інших доводів, то вони вже були обґрунтовано спростовані судом апеляційної інстанції, і колегія суддів касаційної інстанції погоджується з викладеними в оскаржуваній постанові мотивами відхилення доводів скаржника, у зв'язку з чим підстави для скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 у справі №910/7748/16 відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.06.2017 у справі №910/7748/16 - залишити без змін, а касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва - без задоволення.

Головуючий суддя (доповідач) І.В. Алєєва
Суддя В.А. Корсак
Суддя Г.П. Коробенко