КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р. Справа№ 911/2790/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Жук Г.А.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

представників

від позивача не з'явились,

від відповідача Квітін Р.В.

від третіх осіб не з'явились,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "К.С.М. - Потужні двигуни"

на рішення Господарського суду Київської області від 06.10.2017 по справі №911/2790/17 (суддя Горбасенко П.В. )

за позовом Приватного підприємства "К.С.М. - Потужні двигуни"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маядо"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Еско"

2. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соломонова Вікторія Вікторівна

про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.10.2017 по справі №911/2790/17 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "К.С.М. - Потужні двигуни" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 06.10.2017 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Жук Г.А., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 20.11.2017.

16 листопада 2017 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, представник відповідача подав відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарською суду від 20.11.2017 відкладено розгляд справи до 11.12.2017.

23 листопада 2017 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів, представник відповідача подав додаткові документи по справі.

В судове засідання 11.12.2017 з'явився представник відповідача.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання не з'явились.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представники позивача та третьої особи повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників позивача та третьої особи.

Представник відповідача, в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду Київської області від 06.10.2017.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції, з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

14 січня 2013 між ТОВ «МАЯДО» (Постачальником) та ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «ЕСКО» (Покупцем) укладено Договір поставки №1701/13К, відповідно до якого Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним договором поставки між ТОВ «МАЯДО» (Іпотекодержателем) та ТОВ «ВКФ «ЕСКО» (Іпотекодавцем) укладено Договір іпотеки від 15.07.2013.

Предметом договору іпотеки від 15.07.2013 є передання Іпотекодавцем в іпотеку Іпотекодержателю наступного нерухомого майна - будівель виробничої бази (загальна площа майна - 2830,7 кв. м.) по виготовленню вікон, які розташовані за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с. Чорногородка, вул. Леніна, б. 1, які мають у своєму складі: головний корпус 2002 p. побудови, Б, загальною площею 1186,4 кв. м.; очисна споруда 2002 p. побудови, В, загальною площею 146,4 кв. м.; прохідна 2009 p. побудови, Д, загальною площею 18,2 кв. м.; склад 2009 p. побудови, Ж, загальною площею 734,6 кв. м.; склад 2009 p. побудови, 3, загальною площею 733,6 кв. м.; прохідна 2009 p. побудови, И, загальною площею 7,8 кв. м.; будинок охорони 2009 p. побудови, Р, загальною площею 3,7 кв. м.; допоміжний корпус (незавершене будівництво), Л; гараж (незавершене будівництво), К; склад готової продукції (незавершене будівництво), О; виробничий корпус (незавершене будівництво), Н; склад (незавершене будівництво), М; тротуар; водонапірна башта;. каналізаційні колодязі; мулозбірник; огорожа; бетонна площадка під кран; інженерний колодязь; підпірна стіна; адміністративний корпус (незавершене будівництво).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником: земельної ділянки площею 6 га, землі промисловості, кадастровий номер: :04:001:0013, що знаходиться за адресою: Київська обл., Макарівський р., с/рада Чорногородська; будівлі, виробничої бази по виготовленню вікон, об'єкту житлової нерухомості загальною площею 2 830,7 кв.м., що розташована за адресою: Київська обл., Макарівський р., с. Чорногородка, вул. Ірпіньска (вулиця Леніна), будинок 1.

Зазначені об'єкти нерухомості належать позивачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 436 від 24.04.2017 та договору купівлі-продажу № 435 від 24.04.2017, засвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чижиковим Олександром Олександровичем.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він є власником нерухомого майна - земельної ділянки та будівлі виробничої бази по виготовленню вікон, придбаного у Товариства з обмеженою відповідальністю "МІГА СЕРВІС" на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 24.04.2017. Вказане майно перебуває в іпотеці у відповідача на підставі договору іпотеки від 15.07.2013. Позивач, посилаючись на ст. 23 Закону України "Про іпотеку", вважає себе іпотекодавцем за договором іпотеки.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо).

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та при наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред'явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (пункт 5постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність в силу закону, в зв'язку з її оспоренням та не визнанням іншими особами.

На підставі частини третьої статті 12 Закону України "Про іпотеку" правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, записи про іпотеку та обтяження будівель та земельної ділянки скасовані державним реєстратором Скадовської районної державної адміністрації Бабичем Владиславом Володимировичем наступними рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: рішенням № 32316966 від 10.11.2016 року скасовано запис №1654224 від 15.07.2013 року (іпотека будівель); рішенням № 32316216 від 10.11.2016 року скасовано запис № 1659501 від 15.07.2013 року (обтяження будівель); рішенням № 32406684 від 17.11.2016 року скасовано запис №1660327 від 15.07.2013 року (обтяження земельної ділянки) та скасовано запис 1660147 від 15.07.2013 року (іпотека земельної ділянки).

Підставою для скасування вищевказаних записів державним реєстратором Бабичем Владиславом Володимировичем було рішення Апеляційного суду Київської області по справі №127/1108/14-ц від 13.09.2016.

Згідно з довідкою Апеляційного суду Київської області від 28.11.2016 зазначена цивільна справи ніколи не надходила до Апеляційного суду Київської області та не розглядалась

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що прийняте до виконання державним реєстратором Скадовської районної державної адміністрації Бабичем Владиславом Володимировичем рішення Апеляційного суду Київської області від 19.09.2016 по справі №127/1108/14-ц, відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, державним реєстратором Скадовської районної державної адміністрації Бабичем Владиславом Володимировичем прийняті рішення на підставі підробленого документа, дійсність якого не перевірена державним реєстратором, відповідно до законодавчих вимог у сфері державної реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що зазначене рішення не може бути використане для державної реєстрації припинення обтяжень та іпотек.

Відтак, позивач в порядку ст. 23 Закону України "Про іпотеку" не набув прав іпотекодавця за договором іпотеки від 15.07.2013.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у позивача відсутнє право на звернення до господарського суду, як іпотекодавця за договором іпотеки від 15.07.2013, за захистом права на користування та розпорядження майном, що є предметом договору іпотеки від 15.07.2013, в порядку ст. 1 Господарського процесуального кодексу України.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Приватного підприємства "К.С.М. - Потужні двигуни" та скасування рішення Господарського суду Київської області від 06.10.2017 по справі №911/2790/17.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства "К.С.М. - Потужні двигуни" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 06.10.2017 по справі №911/2790/17 без змін.

2.Матеріали справи №911/2790/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Г.А. Жук

С.А. Пашкіна