Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "08" грудня 2017 р. Справа № 906/200/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

- за участю секретаря судового засідання: Голюк Л. А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 11.07.2017р.,

від відповідача: не прибув

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Логістикс Україна"

до RTE Gesellschaft mit beschrakter Haftung (Німеччина, м. Борнхайм)

про стягнення 1460,50 євро (за курсом НБУ станом на 22.02.2017р. складає 41616,53 грн.)

Позивач ТОВ "Спарк Логісттикс Україна" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - нерезидента RTE Gesellschaft mit beschrakter Haftung (Німеччина, м. Борнхайм) - 1460,50 євро (за курсом НБУ станом на 22.02.2017р. складає 41616,53 грн.), з яких: 1270, 00 євро основного боргу, 190,50 грн. штрафу 15%.

В обґрунтування підстав поданого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем свого грошового зобов'язання по сплаті коштів за надані послуги згідно умов, підстав та строків, визначених Договором на транспортно-експедиційне обслуговування від 04.03.2016р.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 16.03.2017р. порушено провадження у справі №906/200/17 та призначено судове засідання на 11.07.2017р., зупинено провадження у справі №906/200/17 до 11.07.2017 у зв'язку із зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави.

Ухвалою від 11.07.17р. господарський суд поновив провадження у справі №906/200/17, зобов'язав позивача на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах здійснити переклад на німецьку мову цієї ухвали господарського суду Житомирської області від 11.07.2017р., прохання про вручення, підтвердження про вручення та короткий виклад документів, що підлягають врученню (судовий документи). Нотаріально посвідчити переклад вказаних документів 2 примірники прохання та ухвали суду від 11.07.2017р., і 2 примірники інших документів (підтвердження про вручення та короткий виклад документів, що підлягають врученню) надати до канцелярії господарського суду в строк до 28 .07.2017р. для подальшого скерування відповідному органу Німеччини; після надходження від позивача вищезазначених документів надіслати їх безпосередньо до компетентного органу Німеччини - до Die Prasidentin des Oberlandesgerichts Dusseldorf Cecilienallee 3 40474 Dusseldorf. Одночасно, суд зупинив провадження у справі №906/200/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Логістикс України" до RTE Gesellschaft mit beschrakter Haftung (Alexander-Bell-Str. 12, 35552, Bornheim, Germany) про стягнення 1460,50 євро (за курсом НБУ станом на 22.02.2017 складає 41616,53 грн.) до 07.12.2017р. у зв'язку із зверненням господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави.

Ухвалою від 07.12.17р. провадження у справі №906/200/17 поновлено.

Міжнародним договором, яким регулюється питання вчинення певних процесуальних дій на території іншої держави, є Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 (надалі - Конвенція).

Держава Україна приєдналась до Конвенції 19.10.2000 відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах"» від 19.10.2000.

Відповідно до ст. 15 Конвенції, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з'явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала господарського суду Житомирської області від 10.03.2017 та копія позовної заяви направлялись до компетентного органу Німеччини - Die Prasidentin des Oberlandesgerichts Dusseldorf, з моменту направлення зазначених документів минуло понад 6 місяців. Разом з тим, суду слід зауважити, що належного підтвердження отримання відповідачем документів судом не отримано.

Також суд враховує, що ухвали суду від 16.03.17р., 11.07.17р. внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень, доступ до якого відповідач має, господарський суд керується п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" про те, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України, господарський суд створив сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, відповідно до ст. 75 ГПК України, справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2016р. між позивачем ТОВ "Спарк Логістикс Україна" (експедитор) та відповідачем RTE GmbH був укладений Договір на транспортно-експедиційне обслуговування №41, предметом якого є регулювання взаємовідносин сторін при виконанні експедитором доручень замовника по організації перевезень і транспортного -експедиційного обслуговування вантажів у міжнародному сполученні, а також при розрахунках за виконані роботи. Перевезення вантажів здійснюється у відповідності з умовами Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах (надалі (КДПВ) (зі змінами, внесеними в Протокол від 05.07.1978р.), законодавчих норм України і факс - замовлення (надалі за текстом - Договір №41).

У п. 2.1. Договору №41 сторони домовились, що в обов'язки замовника, зокрема, входить наступне, - відправляє експедитору до початку завантаження факс-замовлення на перевезення вантажів із зазначенням: місця (адреса) завантаження і митного оформлення, місця (адреса) митного очищення та розвантаження; дати і часу подачі автомобіля під завантаження; найменування і маси вантажу; вартість перевезення і умови оплати; особливі умови перевезення.

В свою чергу, експедитор має обов'язок, серед іншого, забезпечити подання транспортного засобу під завантаження в погоджені із замовником строки і в стані, придатному для міжнародного перевезення (п. 3.1. Договору №41).

Згідно умов п. 3.6. Договору м№41 передбачено, що експедитор має право за дорученням і за рахунок замовника залучати транспортні засоби інших підприємств від свого імені.

Відповідальність сторін сторони погодили у розділі 4 Договору №41, згідно п. 4.8. Договору №41 сторони погодили, що при простроченні оплати більше 20 календарних днів експедитор має право, окрім стягнення передбачених п. 4.7. суми боргу і пені, додатково стягнути із замовника штраф у розмірі 15% від суми заборгованості.

За умовами п. 5.3. Договору №41 сторони передбачили, що плата за перевезення здійснюється замовником платіжним дорученням на розрахунковий рахунок, вказаний у виставленому експедитором рахунку протягом 30-ти банківських днів (якщо інше не передбачено у заявці) після отримання оригіналу рахунку-фактури, товарно-транспортної накладної (CMR/ТТН), акту виконаних робіт.

У п. 8.1. сторони домовились, що у випадку виникненні спорів сторони будуть прагнути до їх врегулюванню шляхом переговорів або обміну листами. Якщо врегулювання спорів не буде досягнуто вказаним шляхом, спори підлягають розгляду в Господарському суді Житомирської області.

Строк дії Договору №41, згідно п. 9.1., - з моменту підписання і зберігає с вою дію до 31.12.16р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення з подальшою можливістю пролонгувати договір на наступні 12 місяців без укладення додаткових угод до Договору.

Згідно замовлення на перевезення №333300250 від 06.10.2016р. відповідач здійснив наступне замовлення: дата завантаження - 10.10.2016р., адреса місця завантаження: Kockerling GmbH@ Co.KG, Arndtstrasse 1, D-33415 Verl, вид товару: Alleounder 750, маса вантажу брутто - 6,030 кг.

Крім того, у даній заявці сторони погодили інші вказівки: наявність щонайменше 12 ремінів; слідкувати за належним завантаженням вантажу і в подальшому транспортуванні; перевантаження заборонено, строк доставки не більше 8,00 днів; зміни тільки з нашого письмового дозволу; при запізненні на завантаження, штраф 3% від суми фрахту за перевезення.

Адреса доставки - UA-Chmelnitsky obl. Krasilivski r-n, s. Veliky Sosulinzy (а.с. 20).

Додатково відповідач надіслав лист, в якому погодив, що за порушення строків доставки вантажу стягується штраф в розмірі рівній сумі простою, а також погодив ставку на перевезення (включаючи всі витрати) - 1 270, 00 євро (а.с. 21).

В свою чергу, позивач 07.10.2016р. за №471 уклав договір-заявку на перевезення вантажів з перевізником - Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, згідно якого експедитор (позивач) доручив, а перевізник приймає і організовує за винагороду міжнародне і міжміське перевезення вантажів. Перевезення вантажів здійснюється автомобільним транспортом у відповідності до вимог Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогам (КДПВ), Митної Конвенції, Конвенції про перевезення небезпечних вантажів, Законодавчими нормами України, Законодавчими нормами країн вантажовідправника і вантажоодержувача, законодавчими нормами країн, на території яких слідує вантаж і положенням даного Договору-замовлення (а.с. 22-23).

В Договорі-заявці на перевезення вантажу №471 від 07.10.2016 передбачено, місце завантаження вантажу, дата, країна - 10.10.16р., Німеччина, адреса: 1. Коскеrling GmbH, Arndtrasse 1, DE-33415 Verl+2. Exrade, Vdovenko Riesaer Str.245-247, DE-04319 Leipzid, номер автомобіля НОМЕР_1/ АС 5873 ХТ, додаткові умови: 2 місця завантаження в Німеччині, вартість перевезення та умови оплати: 1 170, 00 євро по курсу НБУ на день вивантаження, 20-25 банківських днів за оригіналами документів (а.с. 22).

Як свідчить міжнародна товарно-транспортна накладна А №0001313 складена 10.10.16р. Verl, Germany, в якій, серед іншого, вказано місце та дату завантаження вантажу - D -33415 Verl Germany 10.10.2016 (а.с. 24).

18.10.16р. позивачем складено інвойс Nr.SP 471 на суму 1270, 00 євро за перевезення вантажу.

Згідно з актом надання послуг №417 від 18.10.2016р. сума до оплати становить 1270, 00 грн. (з яких: 1170,00 євро вартість послуги за міжнародні транспортні послуги по маршруту 1) D-33415 Verl 2) D 04319 Leipzig (Німеччина) - с. Великі Зозулинці (Україна) авто НОМЕР_1/АС 5873 ХТ та 100, 00 євро транспортно-експедиційні послуги (а.с. 25-26).

Судом встановлено, що як в міжнародній товарно-транспортній накладній А №0001313 так і у інвойсі Nr. 471 від 18.10.2016р. вказано дані перевізника авто НОМЕР_1/АС 5873 ХТ, а також міститься відмітка про отримання вантажу одержувачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід-Агро-Техніка" (Волинська область, місто Луцьк)

02.11.16р. та 09.12.16р. позивач надіслав відповідачу рекомендованою кореспонденцією (авіа) рахунок на оплату на дві адреси: м. Троісдорф та м. Борнхайм Німеччина (а.с. 27-28, 29).

Відповідач свої вимоги по сплаті коштів за надані послуги не виконав у зв'язку з чим 25.01.17р. за вих№92 надіслав відповідачу вимогу про сплату коштів (а.с. 30-31).

У відповідь на претензію 07.02.17р. відповідач не заперечував суми заборгованості, однак вказав на обставини, які перешкоджають сплаті коштів за надані послуги (а.с. 32).

08.02.17р. позивач повторно надіслав відповідачу претензію з вимогою про сплату заборгованості, яка, з урахуванням штрафу в розмірі 15% від суми боргу, становить 1460, 50 євро (а.с. 33-34).

13 березня 2017р. позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з цим позовом про стягнення з відповідача 1460,50 євро (за курсом НБУ станом на 22.02.2017р. складає 41616,53 грн.), з яких: 1270, 00 євро основного боргу, 190,50 грн. штрафу 15%.

Відповідач участі у змагальному процесі не приймав, доводи позову в частині невиконання умов Договору №41 як в ході судового розгляду спору так і до дати звернення позивача з цим позовом до суду - не спростував.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку у сукупності за правилами ст. 43 ГПК України, суд приходить до висновку позов задовольнити, з наступних підстав.

Правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою), зокрема і питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, визначені Законом України "Про міжнародне приватне право".

Згідно із ст. 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Даний нормативний акт є спеціальною нормою у порівнянні з нормами ГПК України щодо визначення підсудності.

Статтею 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" права та обов'язки сторін зовнішньоекономічних договорів (контрактів) визначаються правом країни, обраної сторонами при укладенні договору (контракту) або в результаті подальшого погодження. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" регулювання зовнішньоекономічної діяльності в Україні здійснюється за допомогою законів України.

Слід зазначити, що сторони у п. 8.1. Договору №41 погодили вибір права, що застосовується до договору, а саме: ... спори підлягають розгляду в Господарському суді Житомирської області.

Таким чином, при вирішенні спору по даній справі суд застосовує норми чинного законодавства України, які є найбільш близькими до правовідносин, які виникли на підставі Договору на транспортно-експедиційне обслуговування №41 від 04.03.2016р.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з приписами ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Правовий аналіз умов Договору транспортно-експедиційного обслуговування №41 від 04.03.2016р. доводить, що за своїм змістом укладений між сторонами Договір відповідає ознакам господарського договору транспортного експедирування, який регулюється главою 65 ЦК України.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.929 ЦК України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч.1 ст.909 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено та як вбачається із міжнародної товарно-транспортної накладної А №0001313 від 10.10.16р. (СМR) вантаж (товар) отримано одержувачем ТОВ "Захід-Агро-Техніка" (м. Луцьк, ) без зауважень та претензій, а вказана накладна містить печатки митних органів.

Належне виконання зобов'язання - це виконання зобов'язання, обумовленого, насамперед, в договорі чи акті цивільного законодавства способом, предметом, у встановлений строк та в певному місці, належній особі та належною особою.

Таким чином, всі строки виконання грошового зобов'язання з оплати поставленого вантажу (товару) настали.

Крім того, позивач з посиланням на п. 4.8. Договору №41 просить суд також стягнути штраф в розмірі 15% від суми боргу, що становить 190, 50 євро (1270 х 15%)

Враховуючи вищенаведене, суд визнає обґрунтованим в частині стягнення основного боргу на суму 1270, 00 євро та 190, 50 євро штрафу 15%, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в загальній сумі 1460, 50 євро (за курсом НБУ станом на 22.02.2017р. складає 41616,53 грн.)

За правилами ч.5 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з RTE Gesellschaft mit beschrakter Haftung (53332, Німеччина, м. Борнхайм, Александр-Белл-штрассе, 12, код в торговому реєстрі Німеччини НRB 9774) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Логістикс Україна" (10014, м. Житомир, вул. Леха Качинського, 4, ):

- 1270, 00 євро (одна тисяча двісті сімдесят євро, 00 центів) основного боргу, що еквівалентно 36 188, 29 грн. (тридцяти шісти тисячам ста вісімдесяти вісьми гривням, 29 копійкам) за офіційним курсом НБУ станом на 22.02.2017р.;

- 190, 50 євро (сто дев'яносто п'ять євро, 50 центів) штрафу 15%, що еквівалентно 5 428, 24 грн. (п'яти тисячам чотириста двадцяти вісьми гривням, 24 копійкам) за офіційним курсом НБУ станом на 22.02.2017р.

Видати наказ.

3. Стягнути з RTE Gesellschaft mit beschrakter Haftung (53332, Німеччина, м. Борнхайм, Александр-Белл-штрассе, 12, код в торговому реєстрі Німеччини НRB 9774) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк Логістикс Україна" (10014, м. Житомир, вул. Леха Качинського, 4, ):

- 1600, 00 грн. судового збору, що еквівалентно 56, 15 євро (п'ятдесят шість євро, 15 центів) за офіційним курсом НБУ станом на 22.02.17р.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 13.12.17

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2- позивачу (простою)

3- відповідачу RTE Gesellschaft mit beschrakter Haftung (53332, Німеччина, м. Борнхайм, Александр-Белл-штрассе, 12) на німецькій - RTE GmbH Alexander-Bell-Str. 12, 53332 Bornheim Germany - рек. з повідомл.