РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017Справа №910/14613/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест"

до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -

Департамент фінансів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 69 822, 64 грн.

Суддя Щербаков С.О.

Представники:

від позивача: Романенко А.А.;

від відповідача: Крехальов А.А.;

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (далі-відповідач) про стягнення витрат понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у розмірі 69 822, 64 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем у період з 01.10.2015 по 30.04.2017 було надано телекомунікаційні послуги певному колу осіб на пільгових умовах, а оскільки головним розпорядником коштів бюджетного фінансування соціальних пільг в м. Києві є Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради, то на думку позивача, саме на відповідача покладено обов'язок щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікаційних послуг, за послуги надані особам, які мають право на відповідні пільги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 порушено провадження у цій справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.09.2017 за участю представників сторін.

У судове засідання 21.09.2017 представник відповідача не з'явився, через відділ автоматизованого документообігу суду подав клопотання, в якому у зв'язку з перебуванням представника відповідача у відпустці просить суд відкласти розгляд цієї справи на іншу дату.

Розгляд справи відкладався в порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України на 12.10.2017.

12.10.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду представник відповідача подав документи на виконання вимог ухвали суду від 21.09.2017 та відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що належним доказом законності вимог позивача про отримання компенсації на погашення заборгованості в сумі 69 822, 64 грн. буде наявність щомісячних актів звірки складених в період з 01.12.2015 по 30.04.2017 за встановленою нормативно-правовими актами формою та порядку.

Також, 12.10.2017 від представника відповідача через відділ автоматизованого документообігу суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача Департаменту фінансів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), яке обґрунтоване тим, що здійснення загальної організації та управління виконаннями міського бюджету, координація діяльності учасників бюджетного процесу з питань виконання бюджету, контролю за відповідністю бюджетному законодавству України бюджетних показників є завданням Департаменту фінансів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), а отже рішення у даній справі може вплинути на його права та обов'язки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2017 клопотання Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради про залучення Департаменту фінансів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача задоволено, продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 02.11.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2017 розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 23.11.2017, зокрема повторно зобов'язано позивача надати суду належним чином засвідчену копію рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 15.02.2007 № 594 про включення позивача до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій; ліцензію, що засвідчує право позивача на здійснення зазначеного в ньому виду діяльності у сфері телекомунікацій протягом визначеного строку на конкретних територіях з виконанням ліцензійних умов; належним чином засвідчені копії списків, які надавались позивачу відповідним уповноваженим органом з питань соціального захисту, які місять перелік осіб, що отримували телекомунікаційні послуги на пільгових умовах в період з 01.12.2015 по 30.04.2017; письмові обґрунтовані пояснення на відзив Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради.

23.11.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду представник позивача подав пояснення на відзив відповідача, в яких зазначив, що ніякі зміни до законодавства України, які могли вплинути на існування боргу відповідача перед позивачем не вносились.

У судовому засіданні 23.11.2017 представник Департаменту фінансів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) надав письмові пояснення, в яких зазначив, що належним доказом законності вимог позивача є щомісячні акти звірки, складені в період з 01.12.2015 по 30.04.2017 за встановленою нормативно-правовими актами формою та порядком.

Також у судовому засіданні 23.11.2017 оголошено перерву до 07.12.2017.

06.12.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду представник відповідача подав пояснення на відзив, в яких зазначає, що Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захистку населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 не встановлено вимог або механізму здійснення виплат підприємствам (операторам) за надані громадянам послуги пільгового зв'язку.

07.12.2017 представник позивача через відділ автоматизованого документообігу суду подав документи на виконання вимог ухвали суду від 02.11.2017.

У цьому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причин неявки суд не повідомив, однак про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про оголошення перерви.

Приймаючи до уваги, що представник третьої особи був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників позивача не є перешкодою для прийняття рішення у цій справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 15.09.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест" надає послуги фіксованого телефонного зв'язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв'язку: міжнародного, міжміського на всій території України відповідно до Ліцензії Серії АД № 032921, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.

Дата прийняття та номер рішення про переоформлення ліцензії № 395 від 09.08.2012.

Строк дії ліцензії: до 01.04.2016.

Відповідно до Ліцензії Серії ДЛ № 000155, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, рішенням НКРЗІ від 01.12.2015 № 622 продовжено строк дії з 02.04.2016 по 01.04.2021 на наступних ліцензійних умовах: здійснення діяльності у сфері телекомунікацій з надання послуг фіксованого телефонного зв'язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв'язку: місцевого, міжміського, міжнародного, затверджені рішенням Національної комісії з питань регулювання зв'язку України від 10.12.2009 № 1789 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 13.01.2010 № 19/17314.

Крім того, рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 15.02.2007 № 594 позивача включено до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій за № 698, що підтверджується довідкою НКРЗІ від 18.02.2015 № 02-773/111.

Як зазначає позивач, за період з 01.10.2015 по 30.04.2017 року Приватним акціонерним товариством "Фарлеп-Інвест" були надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах на загальну суму 139 645, 00 грн., у зв'язку з чим на виконання п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2013 № 117, позивачем направлено відповідачу, як головному розпоряднику коштів бюджетного фінансування соціальних пільг в м. Києві розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам, згідно з формулою « 2-пільга».

Отже, обгрунтовуючи свої вимоги Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест" зазначає, що Департаментом соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради всупереч нормам чинного законодавства понесені позивачем витрати внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.12.2015 по 30.04.2017 не відшкодовані, у зв'язку з чим, як зазначає позивач, за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 69 822, 64 грн., які позивач просить суд стягнути.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених вище норм дає змогу дійти висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання наявності або відсутності прав.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до пункту 3 статті 63 Закону України «Про телекомунікації» та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з частиною другою статті 97 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України.

Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» встановлено, що виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання.

Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Відповідно до ст. 143 Конституції України, органам місцевого самоврядування можуть надаватися законом окремі повноваження органів виконавчої влади. Держава фінансує здійснення цих повноважень у повному обсязі за рахунок коштів Державного бюджету України або шляхом віднесення до місцевого бюджету у встановленому законом порядку окремих загальнодержавних податків, передає органам місцевого самоврядування відповідні об'єкти державної власності.

Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків (ст. 95 Конституції України).

Право окремих категорій громадян на пільги з оплати телекомунікаційних послуг встановлено Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою", "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про освіту", "Про прокуратуру", "Про Службу безпеки України", "Про бібліотеки і бібліотечну справу", "Про захист рослин", "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", "Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України", "Про охорону дитинства", "Про соціальний захист дітей війни", "Про культуру", "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", "Про підвищення престижності шахтарської праці", "Про вищу освіту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про охорону дитинства".

Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 (далі - Порядок), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії; допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до пункту 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Розпорядником коштів бюджетного фінансування вказаних соціальних пільг м. Києва є Департамент.

Таким чином, відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій, згідно п. 8 Порядку, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Так, з 01.07.2015 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389 «Про затвердження порядку Про надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї» (далі-Порядок № 389 ), яка визначає механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім'ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо) відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 10 Порядку № 389, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення подає щомісяця до 25 числа житлово-експлуатаційним організаціям, житлово-будівельним (житловим) кооперативам, об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку, організаціям, що надають житлово-комунальні послуги, операторам (провайдерам) телекомунікацій, газо- та електропостачальникам, постачальникам твердого палива (далі - підприємства) списки пільговиків, які мають право на отримання пільг, надає в установленому порядку пільги готівкою для придбання твердого палива і скрапленого газу, а також видає пільговикам довідки для отримання інших видів пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо), відповідно до законодавства.

Пунктом 11 Порядку № 389 встановлено, що підприємства надають у встановленому порядку протягом дванадцяти місяців пільги пільговикам, зазначеним у списках. Після закінчення дванадцяти місяців структурний підрозділ з питань соціального захисту населення визначає право пільговика на отримання пільг на наступний період відповідно до пункту 9 цього Порядку.

Так, відповідно до п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 (далі - положення), підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Згідно п. 11 Положення, Уповноважений орган щомісяця:

1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації;

2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга";

3) до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою "3-пільга"; Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами "4-пільга" та "6-пільга".

Тобто, відповідно до пункту 10 вищезазначеного Порядку право пільговиків на отримання пільг у користуванні телефоном встановлюється структурними підрозділами з питань соціального захисту районних у м. Києві державних адміністрацій.

Інформація від підприємств щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надається конкретному пільговику, повинна проходити звірку з інформацією в Єдиному державному реєстрі осіб, які мають право на пільги, в порядку встановленому Положенням про реєстр. У разі виявлення розбіжностей відповідно до підпункту 1 пункту 11 Положенням про Реєстр управління праці та соціального захисту районних у м. Києві державних адміністрацій не проводять розрахунку щодо цих розбіжностей до уточнення інформації.

Відповідно ж до підпункту 2 пункту 11 Положення про реєстр після проведення розрахунків з підприємствами, що надають послуги, структурні підрозділи з питань соціального захисту районних у м. Києві державних адміністрацій складають акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3-пільга».

Форму « 3-пільга» затверджено наказом Мінсоцполітики від 28.03.2003 №83. У цій формі відображається заборгованість на початок звітного року, фактичне споживання (з початку року та за звітний місяць), фінансування ( у тому числі погашення заборгованості за поточний рік та минулих років). Складені акти звірки за формою « 3-пільга» погоджується начальником управління праці та соціального захисту населення відповідного району м. Києва і керівником підприємства, який були надані послуги зв'язку, шляхом їх підписання та скріплення печатками. Дотримання встановленого порядку складання актів звірки свідчить про достовірність інформації в цих документах.

Отже, з урахуванням наведеного вище, суд відзначає, що належним доказом підтвердження надання позивачем телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.12.2015 по 30.04.2017 є акти звірки (форма « 3-пільга») складені у даний період.

Крім того, відповідно до статті 43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів, яке передбачає: розрахункове-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства; контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, взятті бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов'язаннями; ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів з дотриманням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та інших нормативно-правових актів Міністерства фінансів України.

Згідно з пунктами 10.3, 10.8 Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.08.2012 № 938, у платіжному дорученні повинні бути заповненні всі реквізити, передбаченні його формою. Реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється з урахуванням вимог нормативно-правових актів та повинен містити повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бюджетних коштів отримувачу.

Платіжне доручення не приймається органами казначейства до виконання у разі неподання підтверджуючих документів про отримання послуг.

Як зазначає позивач, заборгованість у сумі 69 822, 64 грн. виникла внаслідок надання телекомунікаційних послуг певним особам на пільгових умовах, на підтвердження чого позивач надає форми «2-пільга», які підписані посадовими особами позивача та акти звірки розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги (форма « 3-пільга»), затверджена наказом Мінпраці України від 28.03.2003 № 83), укладені між Приватним акціонерним товариством "Фарлеп-Інвест" та Управліннями праці та соціального захисту населення Голосіївської РДА, Дарницької РДА Деснянської РДА, Дніпровської РДА, Оболонської РДА, Печерської РДА, Подільської РДА, Святошинської РДА.

Проте, дослідивши надані позивачем акти звірки (форма « 3-пільга»), суд зазначає, що відповідно до даних актів, складених між управліннями праці та соціального захисту населення районних в м. Києві держадміністрацій та позивачем, заборгованість відсутня, при цьому за період з 01.07.2016 по 30.04.2017 щомісячні акти звірки за формою « 3-пільга» позивачем не надані.

Таким чином, суд не може дійти до беззаперечного висновку, що заборгованість за надані телекомунікаційні послуг у спірний період з 01.12.2015 по 30.04.2017 становить саме 69 822, 64 грн., у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення зазначених коштів з Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради про стягнення 69 822, 64 грн. задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Між тим, суд вважає за необхідне зазначити, що не приймає до уваги твердження відповідача стосовно того, що даний спір підвідомчий суду адміністративної юрисдикції, оскільки жодна із сторін даного спору не здійснює щодо іншої сторони владно-управлінських функцій, та підставу позову становило невиконання відповідачем зобов'язань з компенсації витрат позивача, понесених у зв'язку із здійсненням останнім господарської діяльності з надання телекомунікаційних послуг, а отже носить приватно-правовий характер та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 12.12.2017

Суддя Щербаков С.О.