КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2017 р. Справа№ 910/13763/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Калатай Н.Ф.

Сітайло Л.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Палій О.Л. ( довір. від 23.01.17);

від відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморська телерадіокомпанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2017р.

у справі № 910/13763/17 (суддя Босий В.П.)

за позовом Національної спілки письменників України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморська телерадіокомпанія"

про стягнення 367 111, 54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2017р. у справі №910/13763/17 позов Національної спілки письменників України задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморська телерадіокомпанія" на користь Національної спілки письменників України заборгованість у розмірі 220 970грн., інфляційні у розмірі 9 217грн. 68коп., 3% річних у розмірі 1 569грн. 20коп., та судовий збір у розмірі 4 802грн. 17коп. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 88 388,00грн. припинено. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що матеріалами справи підтверджується факт передачі майна в оренду та користування переданим приміщенням відповідачем, а також наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 309 358,00 грн. за фактичне користування об'єктом оренди на підставі договору у період з січня 2017р. по липень 2017 року. Оскільки заборгованість з орендної плати на підставі договору за січень та лютий 2017 сплачена відповідачем вже після порушення провадження у справі, провадження з розгляду справи в частині стягнення заборгованості з орендної плати за січень 2017р. та лютий 2017р. припинено на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2017р.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що враховуючи наявність в рішенні суперечливих тверджень щодо періоду заборгованості, відповідач вважає, що таке могло привести до неправильного застосування норм матеріального права, нарахування відповідача інфляційних в розмірі 9 217,68 грн. та 3% річних у розмірі 1 569,20 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2017р. розгляд апеляційної скарги призначено на 04.12.2017р.

В судове засідання апеляційного господарського суду 04.12.2017р. не з'явився відповідач.

04.12.2017р. через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про продовження строку розгляду справи.

Клопотання про відкладення розгляду справи відповідач обгрунтовує неможливістю представника відповідача прибути в судове засідання. До клопотання про відкладення представник відповідача не надав обгрунтовуючих дане клопотання документів, тому колегія суддів вважає за необхідне розглядати апеляційну скаргу за наявними у справі документами, без участі представника відповідача.

Крім того, відповідно до ст.28 ГПК України представниками юридичних осіб в господарському суді крім представників їх органів, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Приймаючи до уваги, що чинне законодавство України не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво інтересів юридичної особи в суді, суд відмовляє в задоволенні клопотання.

Оскільки клопотання про продовження строку розгляду справи знаходиться у взаємозв'язку з клопотання про відкладення, а також враховуючи те, що клопотання про відкладення судовою колегією відхилено, судова колегія відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про продовження розгляду строку розгляду справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача судова колегія встановила.

13.11.2008 між Національною спілкою письменників України (НСПУ), як орендодавцем, та ТОВ "Чорноморська телерадіокомпанія", як орендарем, укладено договір оренди нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харченко Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 3115, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, орендар приймає в строкове платне користування нежилу будівлю площею 232,60 кв.м., розташовану за адресою: м. Київ, вул. Банкова, 2 (об'єкт оренди), а також право користування всіма інженерними мережами та комунікаціями, прокладеними та функціонуючими на об'єкті.

Згідно з п.5.1 договору сума орендної плати за даним договором визначена за домовленістю сторін і складає 25 000 гривень на місяць, з урахуванням ПДВ.

Додатковою угодою від 01.04.2016 № 3 до договору оренди нерухомого майна від 13.11.2008 сторони дійшли згоди про те, що розмір орендної плати за договором визначений за домовленістю сторін та становить 44 194,00 грн., в тому числі ПДВ 8838,80 грн.

Пунктом 5.2 договору визначено, що орендар проводить орендну плату та плату за комунальні послуги до 5-го числа поточного місяця, згідно виставлених орендарем рахунків.

Актом приймання-передачі від 13.11.2008 орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування нежитлове приміщення, а саме окремо розміщену двоповерхову будівлю, площею 232,60 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Банкова, 2, а також право користування всіма інженерними мережами та комунікаціями, прокладеними та функціонуючими на об'єкті.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Господарським судом міста Києва встановлено, що між сторонами підписані акти здачі прийняття робіт (надання послуг) № від 31.01.2017, № від 28.02.2017, № від 31.03.2017, № від 30.04.2017, № від 31.05.2017, № від 30.06.2017 та № від 31.07.2017 на загальну суму 309 358,00 грн., з урахування яких, положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 5.2 договору, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відповідача наявна заборгованість з орендних платежів перед позивачем за період з березня 2017 по липень 2017 на підставі договору у розмірі 309 358,00 грн. та строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

З наданого позивачем акту взаємних розрахунків від 13.07.2017 та графіку погашення заборгованості, які підписані та скріплені печатками підприємств вбачається, що ним в суму боргу (про що також встановлено судом з пояснень позивача) включено заборгованість у розмірі 32 433,32 грн., яка виникла до січня 2017 року.

Крім того, як вбачається з вказаного акту звірки, він не містить жодного посилання на договір оренди нерухомого майна від 13.11.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харченко Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 3115, а також з нього не можливо встановити за що сплачував та мав(має) сплатити відповідач, а тому не можливо встановити наявність чи відсутність заборгованості саме за договором, а відтак відсутні підстави для прийняття зазначеного акту звірки в якості належного та допустимого доказу.

Більш того, графік погашення заборгованості складений до договору оренди нерухомого майна № 3117 від 13.11.2008, що не може бути належним та допустимим доказом наявності заборгованості за даним договором оренди № 3115 від 13.11.2008р.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 309 358,00грн. за фактичне користування об'єктом оренди на підставі договору у період з січня 2017 року по липень 2017 року.

В свою чергу, відповідачем частково оплачені послуги на суму 88 388,00 грн. за січень та лютий 2017 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 318 від 01.09.2017 на суму 10 000,00 грн., № 324 від 06.09.2017 на суму 34 194,00 грн., № 339 від 19.09.2017 на суму 24 194,00 грн. та № 356 від 27.09.2017 на суму 20 000,00 грн.

Господарським судом міста Києва встановлено, що заборгованість з орендної плати на підставі договору за січень та лютий 2017 року сплачена відповідачем вже після порушення провадження у даній справі, у зв'язку з чим, провадження з розгляду справи в частині стягнення заборгованості з орендної плати за січень 2017 року та лютий 2017 року на підставі договору обґрунтовано припинено місцевим господарським судом на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Чорноморська телерадіокомпанія" заборгованості з орендної плати за період з березня по липень 2017 року на підставі договору у розмірі 220 970,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 20 899,40 грн. та 3 % річних у розмірі 4 420,82 грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 01.09.2015 по 01.07.2017.

Як встановлено, відповідач у встановлений строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений судом період заборгованості за договором, з січня 2017 по липень 2017 року, господарським судом міста Києва обґрунтовано зазначено про те, що позивачем неправомірно нараховані відповідачу штрафні санкції, а саме за період з 01.09.2015 по 05.02.2017.

З урахуванням наведеного, судова колегія погоджується з висновок місцевого господарського суду про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 9 217,68грн. та 3% річних у розмірі 1 569,20грн. за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за договором за період з січня 2017 по липень 2017 року .

Провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 88 388,00 грн. обґрунтовано припинено місцевим господарським судом на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про наявність в рішенні суперечливих тверджень щодо періоду заборгованості не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому не можуть бути покладені в основу рішення.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2017р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморська телерадіокомпанія" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.10.2017р. у справі №910/13763/17 залишити без змін.

3. Справу №910/13763/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Н.Ф. Калатай

Л.Г. Сітайло