ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2017 року Справа № 923/700/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі Крутьковій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Таврида-Плюс" с.Гаврилівка Каланчацького р-ну Херсонської обл.

до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агро-Тріус" с.Новокиївка Каланчацького р-ну Херсонської обл. ,

про відшкодування збитків від самовільного зайняття земельної ділянки у вигляді упущеної вигоди в сумі 264 885,42 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 дов. від 18.04.2017;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність від 01.08.2017р., ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Таврида-Плюс" ( в подальшому - позивач) звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агро-Тріус" ( в подальшому відповідач) збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 264 885,42 грн. Позивач посилається на те, що відповідач самовільно, без жодних правових підстав зайняв і використовував протягом 2016 року три земельні ділянки (кадастрові номери :19:006:0006, :19:006:0043 та :19:006:0045) загальною площею 5,7 га, які орендуються позивачем відповідно до договорів оренди від 12.05.2009 та від 09.11.2009.

Ухвалою від 31.07.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду в засіданні суду 29.08.2017. Цією ж ухвалою суд зобов'язав позивача надати суду належні відомості про результати кримінального провадження № 0000312 за заявою ТОВ Таврида-Плюс (постанови слідчого, рішення або вирок суду), всі оригінали документів, доданих до позову для огляду судом у судовому засіданні.

14.08.2017 до суду електронною поштою надійшло клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а 19.08.2017 поштою надійшло це ж саме клопотання. Ухвалою від 15.08.2017 зазначене клопотання відповідача відхилено з технічних причин.

22.08.2017 від відповідача надійшли копія статуту та копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.06.2017. Крім того, відповідач повідомив суд, що відзив на позовну заяву буде надано після надання позивачем належних відомостей про результати кримінального провадження № 0000312 за заявою ТОВ "Таврида Плюс" та всіх оригіналів документів, доданих до позову.

В засіданні суду 29.08.2017 відповідачем заявлено клопотання про здійснення технічної фіксації судового засідання, яке в даному судовому засіданні не здійснювалось з технічних причин.

Крім того, 29.08.2017 відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження у справі відповідно до ст. 79 ГПК України та надіслання матеріалів справи до Каланчацького відділення поліції Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області.

Клопотання мотивоване тим, що дана позовна заява повинна розглядатись органом досудового розслідування як цивільний позов, а матеріали долучені до неї - як докази у кримінальному провадженні, оскільки за заявою ТОВ "Таврида Плюс" в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 0000312 за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Судом залишено вирішення клопотання про зупинення провадження у справі на наступне судове засідання, оскільки необхідним є отримання від позивача відомостей про результати кримінального провадження № 0000312 за заявою ТОВ "Таврида Плюс".

Також 29.08.2017 відповідачем заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з урахуванням обставин справи та розгляд справи в строк, більший ніж встановлений ст. 69 ГПК України. Клопотання розглянуто судом у судовому засіданні.

Ухвалою від 29.08.2017р. суд визначив розгляд справи здійснити за межами ст. 69 ГПК України у розумні строки, з урахуванням приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Європейської конвенції з прав людини), розгляд справи відклав на 19 жовтня 2017р., призначив участь відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Агро-Тріус" у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Також суд повторно зобов'язав Позивача - надати відомості про результати кримінального провадження №0000312 за заявою ТОВ "Таврида плюс" (постанови слідчого, рішення або вирок суду), всі оригінали документів, доданих до позову для огляду судом у судовому засіданні; Відповідача - відзив на позовну заяву з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника Відповідача та ненаданням жодною із сторін витребуваних судом документів, ухвалою від 19.10.2017р. суд розгляд справи відклав на 02 листопада 2017 р., явку в засідання представників сторін з доказами про повноваження, визначеними ст. 28 ГПК України, визнав обов'язковою, повторно зобов'язав сторони надати суду документи, витребувані попередніми ухвалами.

Відповідач відповідно до відзиву на позовну заяву, поданого до суду 02.11.2017, заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що в акті обстеження земельної ділянки від 20.05.2016 № 000021, яке проведене державними інспекторами сільського господарства в Херсонській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6, інформація щодо завдання шкоди з боку відповідача не вбачається. Так, на сторінці 2 цього акту зазначається, що відповідно до пояснень співробітників позивача земельні ділянки використовуються ТОВ СТ "Івашківський інкубатор", тому незрозуміло чому позов подано до ТОВ "Агро-тріус".

Крім того, на думку відповідача, із зазначеного акту не вбачається - яким чином встановлювались межі земельних ділянок, оскільки не зазначено про застосування спеціальної вимірювальної техніки та залучення до таких робіт інженера-землевпорядника, що є обов'язковим. Таким чином, заступник директора позивача з рослинництва ТОВ «ТАВРИДА-ПЛЮС» ОСОБА_7, міг вказати державним інспекторам будь-яку земельну ділянку, видаючи її за іншу, що провірити без спеціальної вимірювальної техніки абсолютно не можливо.

Крім того, відповідно до абз. 3 стор. 2 вказаного ОСОБА_8, державні інспектори посилаються на протокол огляду місця події від 16.04.2014 року проведеного слідчим Каланчацького відділення Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області. Тобто, цей протокол складений за 2 роки до того, як було складено вказаний ОСОБА_8, а позивач зазначає, що кримінальне провадження №0000312 за ч. 1 ст. 197-1 КК України (самовільне зайняття земельної ділянки) було зареєстроване 27.04.2016 року.

Відповідач повідомив про сумніви щодо можливості використання в ОСОБА_8 обстеження земельної ділянки інформації взятої з матеріалів кримінального провадження до вирішення судом справи по суті, оскільки лише після винесення вироку в кримінальному провадженні можливо стверджувати , що ті обставини, які визнані судом як докази, можуть підтверджувати ті, чи інші фактичні обставини.

В такому разі, якщо судом буде визнано протокол огляду місця події не допустимим доказом в силу порушення норм КПК, такий документ не може використовуватись судом як доказ в будь-якому судовому процесі.

Щодо посилання на матеріали кримінального провадження № 0000312 то відповідач повідомляє, що зміст процесуальних документів, зібраних під час досудового розслідування по даній справі відповідачу не відомий.

Отже, фабула, написана заявником про вчинення, на його суб'єктивну думку, кримінального правопорушення, та внесена слідчим до ЄРДР на виконання обов'язку, визначеного ч.1 ст.214 КПК України, так само, як і складені ним процесуальні документи, не є преюдиційним та безумовним фактом, який доводить вину конкретних осіб чи розмір заподіяних ними збитків.

Більше того, усім процесуальним документам, що були зібрані під час досудового слідства, ще буде надана належна правова оцінка відповідним судом на предмет їх належності та допустимості як доказів по справі.

За недоведеності вини відповідача ТОВ "Агро-Тріус", позовна заява щодо стягнення грошових коштів з ТОВ "Агро-Тріус" є безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідач вважає, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що саме відповідач самовільно зайняв земельну ділянку позивача, чим саме спричинив останньому збитки.

В судовому засіданні 02.11.2017 позивачем подано для залучення до матеріалів справи копії процесуальних документів з кримінального провадження № 0000312, а також оригінали документів, доданих до позовної заяви, - на огляд суду.

Представником відповідача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю ознайомитись з документами, які надані позивачем 02.11.2017.

Суд ухвалою від 02.11.2017р. задовольнив зазначене клопотання відповідача та відклав розгляд справи. Крім того, представником відповідача заявлено клопотання про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції у зв'язку із тим, що представник товариства знаходиться в м. Харкові, а тому участь в судовому засіданні в Господарському суді Херсонської області потребує значного часу та коштів на відрядження.

Засідання суду 16.11.2017 в режимі відеоконференції не відбулось, оскільки з Червонозаводським районним судом м. Харкова не було встановлено зв'язку в призначений час. В засіданні суду електронною поштою надійшли додаткові пояснення відповідача, які ніким не підписані. Представник відповідача в засідання суду не прибув.

З урахуванням приписів ст.ст. 4-3 ( засади принципу змагальності сторін), 22 (права та обов'язки сторін), 77 (підстави відкладення розгляду справи), суд ухвалою від 16.11.2017р. розгляд справи відклав на 24 листопада 2017р.

На клопотання позивача, заслухавши пояснення відповідача, суд ухвалою від 24.11.2017р. викликав в засідання заступника директора відповідача ОСОБА_4 для дачі пояснень щодо протоколу від 06.08.2016 допиту його в якості свідка (а.с. 137). Також суд викликав в засідання суду працівників Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, яке є правонаступником Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 для дачі ними пояснень щодо складання акту обстеження земельної ділянки від 20.05.2016 № 000021.

На підставі ст.ст. 30, п. 8 ст. 65 , 77 ГПК України суд відклав розгляд справи на 07 грудня 2017р., відхилив клопотання Відповідача про проведення судового засідання

24.11.2017 у режимі відеоконференції, зобов'язав ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 прибути в засідання суду 07.12.2017р. для дачі пояснень по суті справи.

В судове засідання 07.12.2017р. прибув лише ОСОБА_4, який пояснив, що з 2011р. та до цього часу працює на посаді заступника директора відповідача ТОВ "Агро-Тріус", по сумісництву займається агрономією. ОСОБА_4 повідомив, що Відповідач є землекористувачем земельних ділянок на правах оренди. Так само позивач та ТОВ "Рис України" орендують земельні ділянки, які межують поруч.

ОСОБА_4 пояснив, що починаючи з 2012 р., позивач, відповідач та ТОВ "Рис України" здійснювали обміни суміжними земельними ділянками, керуючись міркуваннями зручності вирощування сільгосппродукції, проте ніяк письмово не оформлюючи відносини обміну земельними ділянками. Між керівниками позивача та відповідача існували лише усні домовленості, які наразі ніяк не можна підтвердити.

Проте весною 2016р. керівництво позивача повідомило, що в цьому році не має наміру здійснювати обмін земельними ділянками, тому підприємство-відповідач не сіяло рису на земельних ділянках, які орендує позивач.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6, викликані судом ухвалою від 24.11.2017р. в засідання суду 07.12.2017р. як працівники Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, яке є правонаступником Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області, для дачі ними пояснень щодо складання акту обстеження земельної ділянки від 20.05.2016 № 000021.

Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області розглянуло ухвалу Господарського суду Херсонської області від 24.11.2017 № 923/700/17, та листом від 07.12.2017р. № 9-21-0.41-727/90-17 повідомило, що Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2011 № 1300 «Про утворення територіальних органів Державної інспекції сільського господарства» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної інспекції сільського господарства та встановлено, що територіальні органи є правонаступниками територіальних органів Державного комітету із земельних ресурсів, у частині виконання такими територіальними органами повноважень із здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Державну інспекцію сільського господарства України ліквідовано та покладено функції із здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, родючості ґрунтів на Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру.

Поряд з цим, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 910-р на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру покладено функції і повноваження Державної інспекції сільського господарства України, що припиняється, лише із здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Отже, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру не є правонаступником Державної інспекції сільського господарства України.

За таких обставин, Головне управління не має можливості прийняти відповідний наказ та відрядити підпорядкованих працівників до Господарського суду Херсонської області, у зв'язку з тим, що порушені питання не стосуються діяльності Держгеокадастру та безпосередньо територіального органу.

В судовому засіданні 07.12.2016р. позивач надав для долучення до справи лист від 24.08.2016р. № 04-13/3201/1489 Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області про те, що на виконання наказу Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області від 16.05.2017 № 20 «Про проведення перевірки», направлення на проведення перевірки від 16.05.2017 № 7 державними інспекторами сільського господарства в Херсонській області проведена відповідна перевірка ТОВ Таврида-Плюс» на предмет самовільного зайняття земельних ділянок, які фактично перебувають у користуванні товариства.

В ході проведення перевірки встановлено наступне. З виїздом на місце, 20.05.2016, земельні ділянки сільськогосподарського призначення (контур 41/97(2), контур 34/123) загальною площею 5,7 га в адміністративно-територіальних межах Каланчацької селищної ради, Каланчацького району Херсонської області за межами населених пунктів перебувають в оренді ТОВ «Таврида-Плюс» для вирощування товарної сільськогосподарської продукції, а саме:

- відповідно до договору оренди землі від 12.05.2009 року, який зареєстрований у Херсонській регіональній філії Центру ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.05.2009 року за № 81, укладений з гр. ОСОБА_9 площею 1,77 га (кадастровий номер::19:006:0006);

- відповідно до договору оренди землі від 09.11.2009 року, який зареєстрований у Херсонській регіональній філії Центру ДЗК про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.11.2009 року за № 84, укладений з гр. ОСОБА_8. загальною площею 3,93 га, у тому числі ділянка площею 1,93 га - кадастровий номер: :19:006:0043, ділянка площею 2,0 га - кадастровий номер :19:006:0045.

На момент обстеження земельних ділянок земельна ділянка кадастровий номер: :19:006:0006 площею 1,77 га частково затоплена водою з наявними ознаками зростання сільськогосподарської культури - рису. Зазначена ділянка використовується разом з іншими ділянками єдиним масивом в рисовому чеку.

Земельна ділянка кадастровий номер :19:006:0045 площею 2,0 га, використовується разом з іншими ділянками єдиним масивом в рисовому чеку та повністю затоплена водою.

Земельна ділянка кадастровий номер: :19:006:0043 площею 1,93 га, використовується разом з іншими ділянками єдиним масивом в рисовому чеку. Більша частина рисового чеку затоплена водою. На ділянці наявні ознаки зростання сільськогосподарської культури - рису.

Відповідно до пояснень, наданих співробітниками ТОВ «Таврида-Плюс», вищезазначені земельні ділянки фактично використовуються ТОВ СТ «Івашківський інкубатор».

Окрім того, відповідно до протоколу огляду місця події від 26.04.2016 року проведеного слідчим СВ Каланчацького відділення Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції - ОСОБА_10 проведено огляд вказаних земельних ділянок в ході якого з'ясовано, що чеки на яких розташовані вказані земельні ділянки повністю підготовлені під затоплення, по краях мають насипи землі, а також виявлено засіви рису. Відповідно до пояснень ОСОБА_11 вказані ділянки засіяні ТОВ СТ «Івашківський інкубатор».

Вказані обставини, у відповідності до положень статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», свідчать про факти самовільного зайняття земельних ділянок, які перебувають у користуванні (оренді) ТОВ «Таврида-Плюс», з боку ТОВ СТ «Івашківський інкубатор».

За результатами проведених заходів складено акт обстеження земельної ділянки від 20.05.2016 № 000021 та акт перевірки від 30.05.2016 №4.

В подальшому, для вжиття вичерпних заходів реагування, у зв'язку з виявленим порушенням, керівнику ТОВ СТ «Івашківський інкубатор» 10.06.2016 направлено повідомлення про виклик для надання пояснень за № 04-24/3.

Відповідно до інформації директора ТОВ «СТ «Івашківський інкубатор» від 26.06.2016 останній повідомив, що господарську діяльність, у тому числі і використання сільськогосподарських земель в адміністративно-територіальних межах Каланчацької селищної ради Каланчацького району вказане підприємство не здійснює.

За вказаних обставин, 12.08.2016 державними інспекторами сільського господарства в Херсонській області, а також слідчого СВ Каланчацького відділення Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області та представника ТОВ «Таврида Плюс» проведене повторне обстеження вказаних земельних ділянок з метою з'ясування фактичного стану використання землі, а також встановлення ймовірних порушників, якими вчинено самовільне зайняття земельних ділянок.

За результатами проведеного огляду встановлено, що земельні ділянки загальною площею 5,7 га, які перебувають у користування ТОВ «Таврида-Плюс» засіяні сільськогосподарською культурою - рисом. Вказані дії вчинено ТОВ «Агро- Тріус».

Інших документів до суду сторони не надавали, клопотань не заявляли.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників позивачів, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до розділу 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 р. № 18 " Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції " (з наступними змінами та доповненнями ) згідно з частиною другою статті 4 3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів. У разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, прокурор, третя особа вправі звернутися до господарського суду, в тому числі й апеляційної інстанції, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обґрунтування

такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК).

Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже, ніякі інші документи не можуть підтверджувати обставини, що є підставою для покладення на перевізника відповідальності за незбереження вантажу. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи. Суд обґрунтовує своє рішення лише тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як зазначено позивачем ТОВ «Таврида - Плюс», він є сільгоспвиробником та здійснює господарську діяльність на орендованих землях на території Каланчацького району Херсонської області.

На підставі договору оренди від 12.05.2009р. між ОСОБА_9 (орендодавець) та ТОВ «Таврида - Плюс» (орендар), в оренді позивача перебуває земельна ділянка кадастровий номер :19:006:0006 площею 1,77 га, та на підставі договору від 09.11.2009р. між ОСОБА_8 (орендодавець) та ТОВ «Таврида - Плюс» (орендар), в оренді позивача знаходяться земельні ділянки кадастрові номери :19:006:0043 площею 1,93 гата :19:006:0045 площею 2,0 га. Загальна площа трьох земельних ділянок становить 5,7 га.

Судом встановлено, що зазначені Договори оренди земельних ділянок зареєстровані відповідно до законодавства, що підтверджує виникнення у позивача права володіння і користування земельними ділянками та свідчить про гарантії захисту прав і законних інтересів позивача на землю від посягань на це право з боку третіх осіб.

Як зазначає позивач, наведені три земельні ділянки, як і деякі інші орендовані землі, використовуються для вирощування рису.

Позивач стверджує, що відповідач допустив протиправні дії , які полягали у самовільному, тобто без жодних правових підстав, зайнятті і використанні протягом 2016 року орендованих позивачем вказаних трьох земельних ділянок.

Тому позивач ТОВ «Таврида - Плюс» протягом усього 2016р. з об'єктивних причин не мало можливості обробляти ці земельні ділянки та використати їх за призначенням - для вирощування рису. Внаслідок умисних протиправних дій відповідача інтересам позивача завдано збитків у вигляді упущеної вигоди, яка виразилася у неодержанні реального прибутку від продажу врожаю, який позивач планував виростити на орендованих землях.

Протягом 2016 року відповідач на самовільно зайнятих 5,7 га, які межують по периметру із землями, які перебувають у нього в оренді, здійснив посів рису, а восени минулого року зібрав та реалізував протиправно вирощений врожай сільгосппродукції.

Посилаючись на приписи ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України позивач доводить, що неотримані ним доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі, якщо б відповідачем не було порушено його прав, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Позивач посилається на постанову Вищого господарського суду України від 11 червня 2014 року по справі № 5023/4983/12, де зазначено, що у вирішенні спорів про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди суди повинні дослідити, чи могли такі збитки бути реально понесені кредитором та чи вживав кредитор заходів щодо їх відшкодування» (п. З Оглядового листа Вищого господарського суду України від 14.01.2014 № 01-06/20/2014 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків»).

Позивач стверджує та доводить, що для отримання врожаю і прибутку від його реалізації на орендованих позивачем землях, у тому числі що були самовільно зайняті відповідачем, ТОВ «Таврида - Плюс вжиті такі заходи: за орендовані 5,7 га земель своєчасно та у повному обсязі сплачена орендна плата орендодавцям; розроблена технологічна карта та кошториси по вирощуванню зернових культур від 16.01.2016р.; виконані підготовчі польові роботи на земельних ділянках перед посівом зернових культур; підготовлені сільгосптехніка, добрива, сировина, пальне, складські приміщення; укладені договори про переробку майбутнього врожаю рису сирця та договори поставки і купівлі - продажу готової продукції тощо.

Дізнавшись про самовільне зайняття відповідачем земельних ділянок, позивачем вжиті заходи, спрямовані на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема:

1) за повідомленням ТОВ «Таврида - Плюс» про кримінальне правопорушення за фактом самовільного зайняття відповідачем земельних ділянок, Каланчацьким відділенням поліції Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області 27 квітня 2016 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 0000312 за ч. 1 ст. 197-1 Кримінального кодексу України (самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику), в ході розслідування якого встановлено, що протиправні дії щодо позивача вчинені саме відповідачем;

2) за ініціативи позивача інспекцією сільського господарства в Херсонській області проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства, за наслідками якої 20 травня 2016 року складено акт, в якому зафіксовано факт самовільного зайняття земель та вирощування на них рису;

3) направлення відповідачу письмової претензії про припинення протиправних дій та відшкодування заподіяних цими діями збитків.

За поясненнями позивача, не дивлячись на вжиті заходи, відповідач самовільно зайняті ним землі звільнив тільки після збору на них врожаю наприкінці 2016 року, а заподіяні позивачу збитки у вигляді упущеної вигоди не відшкодував.

Факт зазначених протиправних дій відповідача та розмір заподіяних ними позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди позивачем підтверджується:

1) матеріалами перевірки інспекції сільського господарства в Херсонській області від 20.05.2016р.;

2) матеріалами кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР під номером № 0000312;

3) технологічною картою по вирощуванню зернових культур (рису) по ТОВ^ «Таврида - Плюс» від 16.01.2016р.;

4) договорами оренди земельних ділянок між громадянами та ТОВ «Таврида -Плюс», на яких відповідач у 2016 році здійснював протиправну господарську діяльність;

5) розрахунком розміру заподіяних позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди, підготовленого позивачем на підставі документів первинного господарського та бухгалтерського обліку і статистичної звітності;

6) статистичною звітністю позивача про площі та валові збори сільгоспкультур та основні показники роботи сільгосппідприємств за 2016 рік (звіти № 29-сг та № 50-сг);

7) первинними господарськими та документами бухгалтерського обліку щодо переробки рису-сирця та реалізації готової продукції.

Розмір заподіяних позивачу протиправними діями відповідача збитків позивачем обґрунтовується таким розрахунком:

Як і у попередніх роках, на початку 2016 року позивач планував здійснити посіви рису на орендованих землях площею 424,7 га, включаючи зазначені вище три самовільно зайняті відповідачем земельні ділянки площею 5,7 га. Але через протиправні дії відповідача, ТОВ «Таврида - Плюс» фактично здійснило посів на 419 га.

Згідно статистичної звітності позивача, з 419 га земель у 2016 році ТОВ «Таврида -Плюс» зібрано 3048,30 тон рису, що в перерахунку на 1 га врожайність становить 7275 кг.

Виробнича собівартість 1 тони рису становила 3932 грн.

Враховуючи наведені реальні статистичні показники для розрахунку розміру заподіяних збитків у вигляді упущеної вигоди, врожайність рису з 5,7 га самовільно зайнятих відповідачем земель становить 41470 кг. рису, тобто це обсяг неотриманого позивачем врожаю через протиправні дії відповідача.

Внаслідок технологічної переробки неотриманого врожаю в розмірі 41470 кг. рису та виходячи із статистичних показників позивача за 2016 рік щодо реально зібраного та переробленого врожаю рису, після переробки неотриманого врожаю рису в кількості 41470 кг. мало б бути отримано 28680 кг. рису крупи (що становить 69,16 % від обсягу зібраного врожаю до процесу технологічної переробки), 912 кг. рису дробленого (2,20 % від обсягу зібраного врожаю до процесу технологічної переробки) та 3930 кг кормової мучки (9,47 % від обсягу зібраного врожаю до процесу технологічної переробки).

Таким чином, позивач мав би отримати 33522 кг. ліквідної продукції, яка має конкретну ринкову ціну як на момент відмови відповідача добровільно відшкодувати розмір заподіяних збитків, так і на момент пред'явлення позову до суду.

Відповідно до ч. З ст. 225 Господарського кодексу України та ч. З ст. 623 Цивільного кодексу України при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ринкові ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Беручи до уваги, що за письмовою претензією позивача від 13.10.2016р., відповідач в добровільному порядку відмовився відшкодувати заподіяні збитки, для розрахунку розміру заподіяних позивачу збитків мають застосовуватися ринкові ціни, що діють на момент подання позову про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди з відповідним реальним доказовим підтвердженням таких цін.

Станом на момент пред'явлення позову до суду позивачем здійснюється реалізація продуктів переробки рису-сирця за такими цінами (що підтверджується відповідними первинними господарськими та бухгалтерськими документами, копії яких додаються): 17000 грн. за 1 тону рису крупи; 8000 грн. за 1 тону рису дробленого; 1500 грн. за 1 тону кормової мучки.

Враховуючи наведені ринкові ціни та обсяг неотриманої позивачем продукції, розмір виручки від її реалізації мав би становити 500746,46 грн. з ПДВ.

Позивач пояснює, що для визначення розміру упущеної вигоди, із суми виручки слід виключити суму виробничої собівартості неотриманого врожаю рису сирця, яка становила б 195672,05 грн. з ПДВ (що підтверджується офіційною статистичною звітністю позивача ) та суму затрат на переробку рису сирця, яка дорівнює 40188,99 грн. з ПДВ (що підтверджується первинними господарськими та бухгалтерськими документами).

Внаслідок застосування приведеного алгоритму розрахунку сума збитків (упущеної вигоди) становить 264885,42 грн. - це кошти, які позивач можливість реальну можливість отримати внаслідок своєї господарської діяльності і готувався це зробити , але через протиправні дії відповідача неотримав та має право на їх відшкодування.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має права на їх відшкодування. Збитками, зокрема, можуть бути; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ст. 22 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включається неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання стороною.

Статтями 152 Земельного кодексу України та 27 Закону України «Про оренду землі» землекористувачу (орендарю) гарантується право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю і відшкодування завданих цими порушеннями збитків.

Таким чином, умисними протиправними діями відповідача по самовільному використанню земель у 2016р., інтересам позивача завдано збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 264885,42 грн., які підлягають відшкодуванню з відповідача. Ця упущена вигода цілком кореспондується з планами позивача по її отриманню і реальною можливістю для цього, але протиправні дії відповідача стали єдиною і достатньою перешкодою по її отриманню.

Керуючись ст. ст. 22, 623 Цивільного кодексу України, ст. 225 Господарського кодексу України, ст. 152 Земельного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 54, 55, 56, 57 Господарського процесуального кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача ТОВ «ОСОБА_8 - Тріус» на користь ТОВ «Таврида - Плюс» 264885,42| грн. у якості відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

Відповідач повністю заперечує проти позовних вимог, вважає їх безпідставними. Заперечує факт самовільного зайняття земельних ділянки, які орендує позивач.

Так, відповідач звертає увагу суду на те. що обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем було надано копію акту обстеження земельної ділянки від 20.05.2016 №000021, яке проведене Державними інспекторами сільського господарства в Херсонській області ОСОБА_5, ОСОБА_6, інформація щодо завдання шкоди з боку ТОВ "Агро-Тріус" не вбачається (аркуш справи 29).

На сторінці 2 цього ОСОБА_8 зазначається «відповідно до пояснень, наданих співробітниками ТОВ Таврида-Плюс вищезазначені земельні ділянки фактично використовуються ТОВ СТ Івашківський інкубатор . Не зважаючи на це, позивач звертається до ТОВ "Агро-Тріус", як до юридичної особи, що нібито завдала шкоди позивачу.

Крім того, з вказаного ОСОБА_8 не вбачається, яким чином встановлювались межі земельних ділянок. В ОСОБА_8 не зазначається про застосування спеціальної вимірювальної техніки при встановлені меж земельної ділянки та залучення до таких робіт інженера-землевпорядника, що є обов'язково. Таким чином, заступник директора з рослинництва ТОВ «ТАВРИДА-ПЛЮС» ОСОБА_7, міг вказати державним інспекторам будь-яку земельну ділянку, видаючи її за іншу, що провірити без спеціальної вимірювальної техніки абсолютно не можливо.

Крім того, відповідно до абз. З стор. 2 вказаного ОСОБА_8, державні інспектори посилаються на протокол огляду місця події від 16.04.2014 року проведеного слідчим Каланчацького відділення Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області. Тобто, цей протокол складений за 2 роки до того, як було складено вказаний ОСОБА_8, а позивач зазначає, що кримінальне провадження №0000312 за ч.І ст. 197-1 КК України (самовільне зайняття земельної ділянки) було зареєстроване 27.04.2016 року.

Викликають сумніви, щодо можливості використання в ОСОБА_8 обстеження земельної ділянки інформації взятої з матеріалів кримінального провадження до вирішення судом справи по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Ч. 2 ст. 89 КПК України, передбачає: у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Тобто, лише після винесення вироку в кримінальному провадженні можливо стверджувати, що ті обставини, які визнані судом як докази, можуть підтверджувати ті, чи інші фактичні обставини.

В такому разі, якщо судом буде визнано протокол огляду місця події не допустимим доказом в силу порушення норм КПК, такий документ не може використовуватись судом як доказ в будь-якому судовому процесі.

На стадії досудового слідства, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення, не може бути встановлено будь-яких преюдиційних фактів, оскільки таке досудове слідство може бути завершене одним із можливих варіантів, визначених п. 5 ч. 1 ст.З КПК України, а саме: закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_12 держави та ч. 1. ст.18 КПК України гарантують, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Презумпція невинуватості, закріплена в п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є одним із найважливіших елементів справедливого кримінального процесу.

В рішенні Європейського суду з прав людини, яке, між іншим, є частиною національного законодавства, у справі «Грабчук проти України» суд підкреслює, що порушення цього принципу має місце і тоді, коли є висловлювання з приводу вини особи до встановлення цього факту відповідно до закону.

Отже, фабула, написана заявником про вчинення, на його суб'єктивну думку, кримінального правопорушення, та внесена слідчим до ЄРДР на виконання обов'язку, визначеного ч. 1 ст. 214 КПК України, так само, як і складені ним процесуальні документи, не є преюдиційним та безумовним фактом, який доводить вину конкретних осіб чи розмір заподіяних ними збитків.

Більше того, усім процесуальним документам, що були зібрані під час досудового слідства, не надана належна правова оцінка відповідним судом на предмет їх належності та допустимості як доказів по справі.

За недоведеності вини ТОВ Агро-Тріус», позовна заява щодо стягнення грошових коштів з ТОВ Агро-Тріус є безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідач вважає, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував, що саме відповідач самовільно зайняв земельну ділянку позивача, чим саме спричинив останньому збитки.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач ТОВ Таврида-Плюс з 2009 року орендує земельні ділянки з кадастровими номерами № :19:006:0006 площею 1,77 Га; № :19:006:0043 площею 1,93 Га; № :19:006:0045 площею 2,0 Га -а.с.11-27.

З наданої позивачем копії акту обстеження земельної ділянки від 20.05.2016 № 000021 - а.с.29 - вбачається, за результатами обстеження проведеного Державними інспекторами сільського господарства в Херсонській області ОСОБА_5, ОСОБА_6 за участю заступника директора позивача з рослинництва ОСОБА_7, встановлено факт самовільного зайняття орендованих позивачем земмельних ділянок іншою особою - ТОВ СТ Івашківський інкубатор та в даному акту інформація щодо завдання позивачу будь-якої шкоди з боку відповідача ТОВ "Агро-Тріус" відсутня.

На сторінці 2 цього ОСОБА_8 зазначається «відповідно до пояснень, наданих співробітниками ТОВ Таврида-Плюс (самого позивача) вищезазначені земельні ділянки фактично використовуються ТОВ СТ Івашківський інкубатор .

Відтак, позивач звертається не до особи, зазначеної в акті обстеження земельної ділянки від 20.05.2016 № 000021 , що самовільно зайняла земельні ділянки позивача, а до ТОВ "Агро-Тріус" , як до юридичної особи, що нібито завдала шкоди позивачу.

Крім того, відповідно до абз. З стор. 2 вказаного ОСОБА_8, державні інспектори посилаються на протокол огляду місця події від 16.04.2014 року проведеного слідчим Каланчацького відділення Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області. Тобто, цей протокол складений за 2 роки до того, як було складено вказаний ОСОБА_8, а позивач зазначає, що кримінальне провадження №0000312 за ч.І ст. 197-1 КК України (самовільне зайняття земельної ділянки) було зареєстроване 27.04.2016 року.

З даного акту не вбачається, що представники відповідача або ТОВ СТ Івашківський інкубатор запрошувались або приймали участь у обстеженні земельної ділянки від 20.05.2016р.

На підтвердження своїх вимог позивачем було надано витяг з кримінального провадження (а.с.28) та Постанову про закриття кримінального провадження № 0000312 від 01.11.2017р. (а.с.131-133) , з яких вбачається , що 26.04.2016р.

до Каланчацького відділення Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області із заявою з приводу того, що невстановлені особи незаконно засіяли земельні ділянки , які належать ТОВ Таврида-Плюс. Дата внесення інформації до ЄРДР - 27.04.2016р.

З протоколу огляду місця події від 26.04.2016 (а.с.134), складеного слідчим СВ Каланчацького відділення Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області , за участю ОСОБА_11 ( ТОВ СТ Івашківський інкубатор) та ОСОБА_7 (ТОВ Таврида-Плюс - позивач) вбачається, що спірні земельні ділянки засіяні саме ТОВ СТ Івашківський інкубатор).

З протокол допиту потерпілого ОСОБА_13 (керівник позивача) від 27.04.2016 -а.с.135 - вбачається, що спірні земельні ділянки засіяні ТОВ СТ Івашківський інкубатор.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 27.04.2017 (а.с.136) вбачається лише те, що він на підставі договору з охоронною фірмою " ОСОБА_9 +" здійснює охорону рисових чеків ТОВ Агро-Тріус.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_4 (заступник керівника відповідача) від 06.08.2016 (а.с.137-138 ) вбачається, що ТОВ Таврида-Плюс, ТОВ Агро-Тріус та ТОВ "Рис України"з 2012 року здійснювали обміни суміжними земельними ділянками, керуючись міркуваннями зручності вирощування сільгосппродукції, проте ніяк письмово не оформлюючи відносини обміну земельними ділянками. Між керівниками позивача та відповідача існували лише усні домовленості, які наразі ніяк не можна підтвердити.

Проте весною 2016р. керівництво позивача повідомило, що в цьому році не має наміру здійснювати обмін земельними ділянками, тому ТОВ Агро-Тріус не сіяло рису на земельних ділянках, які орендує позивач.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_7 (заступник керівника позивача) від 18.08.2016 вбачаються його пояснення про те, що у оренді позивача ТОВ Таврида-Плюс знаходяться земельні ділянки в межах Каланчацької селищної ради. На вказаній території здійснюють обробку своєї землі також і ТОВ Рис України та ТОВ Агро-Тріус.

ОСОБА_7 18.08.2016р. пояснив, що 26.04.2016р. було виявлено, що спірні земельні ділянки засіяні ТОВ Агро-Тріус. Однак, дане твердження ОСОБА_7 повністю протирічить відомостям, викладеним та посвдчені ним в акті обстеження земельної ділянки від 20.05.2016р. (а.с.29 ) та в акті огляду місця події від 26.04.2016 (а.с.134), складеним за участю того ж ОСОБА_7 Це явне протиріччя ніяким чином не пояснюється.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 29.04.2016 (а.с.142) вбачається, що йому відомо про факт використання спірних ділянок ТОВ СТ Івашківський інкубатор.

Як зазначено у розділі 3 Постановами Вищого господарського суду від 17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" (Із змінами, внесеними згідно з наступними Постановами Вищого господарського суду) відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо. У вирішенні питання про задоволення вимог щодо стягнення шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, господарським судам необхідно мати на увазі, що розмір такої шкоди визначається відповідно до розрахунку, зробленого територіальними органами інспекції Міністерства екології та природних ресурсів України або Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель Держкомзему та її територіальними підрозділами на підставі ОСОБА_15 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963. . Власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 № 284.

Відповідно до п. 3.9 Постанови ВГСУ від 17.05.2011р., згідно з пунктом 3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 № 110 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування ОСОБА_15 визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963" підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

Доказів притягнення відповідача до відповідальності за самовільне зайняття земельних ділянок в порядку ст. 53-1 Кодексу адміністративних правопорушень позивач суду не надавав.

За таких обставин суд критично оцінює наданий позивачем лист від 24.08.2016р. № 04-13/3201/1489 Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області , з якого випливає, що 12.08.2016 державними інспекторами сільського господарства в Херсонській області, а також слідчого СВ Каланчацького відділення Новокаховського відділу поліції ГУНП в Херсонській області та представника ТОВ «Таврида Плюс» проведене повторне обстеження вказаних земельних ділянок з метою з'ясування фактичного стану використання землі, а також встановлення ймовірних порушників, якими вчинено самовільне зайняття земельних ділянок та за результатами проведеного огляду встановлено, що земельні ділянки загальною площею 5,7 га, які перебувають у користування ТОВ «Таврида-Плюс» засіяні сільськогосподарською культурою - рисом. та вказані дії вчинено ТОВ «Агро- Тріус».

Лист Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області не може слугувати належним доказом факту самовільного зайняття земельної ділянки саме відповідачем, з огляду на приписи п. 3.9 Постанови ВГСУ від 17.05.2011р. № 6 , та протирічить матеріалам справи.

Суд зазначає, що відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги i заперечення поданими суду доказами; господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи i правильного застосування законодавства.

Згідно ч.1 ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення ycix обставин справи.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України суд повинен оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному i об'єктивному розгляді в судовому процесі всіхобставин справи в їх сукупності, керуючись Законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено поняття і види доказів Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов'язок доказування і подання доказів, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Докази мають бути належними і допустимими. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відтак, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту самовільного зайняття саме відповідачем спірних земельних ділянок з кадастровими номерами № :19:006:0006 площею 1,77 Га; № :19:006:0043 площею 1,93 Га; № :19:006:0045 площею 2,0 Га земельних ділянок, що орендуються позивачем.

За таких обставин є безпідставною і вимога про відшкодування будь-яких можливих збитків позивача саме відповідачем ТОВ Агро-Тріус.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

Повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Херсонської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його підписання.

Повне рішення складено

12.12.2017р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна