УХВАЛА

06.12.2017Справа № 910/19190/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЩЕББУД"

про стягнення 10 366 984,41 грн.

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Мірошник С.Б. - представник за довіреністю № 131 від 01.11.17

від відповідача Сульженко А.Г. - представник за довіреністю б/н від 03.02.17

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРЩЕББУД" про стягнення 10 366 984,41 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.05.2014 між Публічним акціонерним товариством "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРЩЕББУД" (надалі - Відповідач) було укладено договір про депозитний вклад «Стандартний» № DU 1223/2014-1 (надалі - договір), відповідно до умов якого позивач прийняв від відповідача грошову суму 40 000 000,00 грн. та зобов'язався повернути 17.05.15р. відповідачу депозит, проценти за користування депозитом. В подальшому вказаний договір був розірваний, в результаті чого кошти з депозитного рахунку переведені на погашення заборгованості за кредитним договором та договором поруки. За доводами позивача, відповідач грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість у розмірі 10 366 984,41 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2017 порушено провадження у справі № 910/19190/17 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 06.12.2017.

01.11.17р. через загальний відділ діловодства суду надійшла заява № 7 про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просить суд накласти арешт на майно боржника, а саме:

- земельна ділянка, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 24, кадастровий номер - :05:004:0123, площею 2,4045 (га), дата державної реєстрації земельної ділянки - 23.04.2014, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки - управління земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області, розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський p., с. Білогородка.

В обґрунтування поданої заяви, позивач звертає увагу, що відповідач ухиляється від сплати заборгованості незважаючи на вимогу позивача. Крім того, позивач просить врахувати, що відповідач має значний розмір заборгованості перед позивачем, має необмежені можливості стосовно розпорядження власним майном та грошовими коштами, а тому з метою забезпечення належного виконання в майбутньому судового рішення, необхідно вжити заходи забезпечення позову.

У судовому засіданні, яке призначене на 06.12.17, з'явився представник позивача, який надав усні пояснення та підтримав заяву №7 про вжиття заходів забезпечення позову.

Представник відповідача надав усні пояснення та заперечив щодо задоволення заяви №7 про вжиття заходів забезпечення позову.

Розглянувши заяву позивача № 7 про вжиття заходів до забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України визначено заходи забезпечення позову, зокрема, накладення арешту на майно або грошові суми, що належить відповідачу; заборона іншим особам вчиняти дії, що стосується предмета спору; зупинити стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як зазначено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглянувши заяву, судом встановлено, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, припущення позивача про неможливість виконання прийнятого в подальшому судового рішення, в разі його задоволення, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а тому заява Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви № 7 Публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю.

Суддя Л.Г. Пукшин