ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2017 р. Справа № 926/3549/17

За позовом квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці, м.Чернівці

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Чернівці

про зобовязання вчинити дії

суддя В.В.Дутка

представники сторін не зявилися

СУТЬ СПОРУ: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернівці звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобовязання забрати майно від зберігача після закінчення строку зберігання, згідно договору зберігання від 01.10.2015р. №68.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 03.11.2017р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.11.2017р.

Ухвалою від 23.11.2017р. відкладено розгляд справи на 11.12.2017р.

11.12.2017р. позивач подав заяву про відкладення розгляду справи в звязку з зайнятістю представника КЕВ на виконавчих діях.

Представник відповідача в засідання не зявився, хоча про дату, час і місце проведення судового засідання сторони повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, суд вважає клопотання про відкладення розгляду справи безпідставним та можливим розглянути справу у відсутності представників сторін, за наявними у справі доказами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд встановив таке.

01 жовтня 2015 року між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці (зберігач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (поклажодавець) укладено договір зберігання №68, згідно якого місцем зберігання майна визначено за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна,6 військове містечко №101, буд.№4 (літ.А), зовнішня стіна будівлі площею 1,00 кв.м.

Відповідно до п.1.1 договору встановлено, що зберігач зобовязується прийняти від поклажодавця і за плату зберігати майно останнього, а також повернути поклажодавцеві відповідне майно в схоронності в обумовлений договором строк.

Передача майна (1 термінал для здійснення оплат за різні види послуг, військового містечка №101, буд. №4 (літ.А) за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6) відбулася згідно акту приймання-передачі майна на зберігання від 01 жовтня 2015 року.

Відповідно до п.6.2. договір діє з 01.10.2015р. по 31.08.2016р.

Враховуючи те, що сторонами договір був пролонгований до 31 липня 2017 року (п.6.2. договору у разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення або зміну Договору за 30 днів до закінчення його строку, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах), на теперішній час термін дії договору закінчився 31 липня 2017 року.

Листом від 13.06.2017 року №1597 позивачем проінформовано відповідача про закінчення терміну дії договору зберігання №68 від 01.10.2015 року та повідомлено про необхідність не пізніше 31.07.2017 року забрати майно, яке передано на зберігання.

Повторно листом від 02.08.2017 року №2101 позивачем повідомлено відповідача про те, що 31.07.2017 року закінчується термін дії договору зберігання №68 від 01.10.2015 року, у звязку з чим відповідачу необхідно вивезти майно з оформленням акту приймання-передачі майна.

Однак, наведені звернення відповідач залишив без відповіді і без задоволення.

Як зазначається в п.4.1 договору зберігання, поклажодавець зобовязаний забрати майно від зберігача після закінчення строку зберігання.

Згідно п.1.6. договору, порядок повернення майна із зберігання відбувається через акт прийому-передачі, накладні.

Станом на теперішній час, відповідач, покладені на нього договором та законом обовязки не виконав, а саме: не забрав майно від зберігача після закінчення строку зберігання, не дивлячись на те, що відповідач був попереджений про закінчення терміну договору та необхідність забрати майно, передане згідно акту прийому-передачі від 01.10.2015 року.

Отже, предметом позову є вимога до відповідача забрати майно.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на таке.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали договір зберігання №68 від 01.10.2015р., у зв'язку із чим набули взаємних прав і обов'язків.

Відповідно до п.6.2. договір діє з 01.10.2015р. по 31.08.2016р. та був пролонгований до 31 липня 2017 року.

За договором зберігання, відповідно до положень ст. 936 ЦК України, одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Як встановлено судом, позивачем свої зобов'язання щодо зберігання майна за спірним договором виконано повністю. Натомість, відповідач своїх зобов'язань, передбачених п. 4.1., в частині обовязку забрати майно від зберігача після закінчення строку зберігання не виконав.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ст. 948 ЦК України, поклажодавець зобов'язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

Відповідач позовних вимог не спростував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

З огляду на установлений факт порушення відповідачем зобов'язань за договором зберігання в частині обов'язку забрати майно після закінчення строку його зберігання, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у звязку із задоволенням позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) забрати майно, а саме: один термінал який був переданий згідно акту прийому- передачі майна на зберігання 01.10.2015 року.

3.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці (58002, м. Чернівці, вул. Українська,43, МФО 820172 в ДКСУ м. Київ рахунок №5673 ) судовий збір 1600,00 грн.

Суддя В.В.Дутка