ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" грудня 2017 р.Справа № 922/3430/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1, м. Харків
до Приватного підприємства "Агро Маркет", с. Царедарівка 3-ті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. ОСОБА_2, м. Лозова 2. ОСОБА_3, м. Лозова
про визнання недійсним рішення
за участю представників:

позивача - Кундіус І.В. (адвокат, свідоцтво №1721, договір від 10.01.17);

відповідача - ОСОБА_5 (дов.б/н від 30.10.17);

3-ї особи (ОСОБА_2.) - ОСОБА_5 (дов.№2733 від 26.10.15);

3-ї особи (ОСОБА_3 - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1, м. Харків звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Агро Маркет", с. Царедарівка, Харківська область про визнання недійсним рішення учасників Приватного підприємства "Агро Маркет", оформлене протоколом Загальних зборів засновників №15 від 11.03.2013 року, визнання недійсним та скасування реєстраційного запису №000387 від 11.03.2013 року про реєстрацію змін до статуту Приватного підприємства "Агро Маркет ", визнання за ОСОБА_1 право власності на частку в розмірі 50%у статутному капіталі Приватного підприємства "Агро Маркет".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.10.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 02.11.2017 о 10:00.

01.11.2017 представником відповідача до канцелярії суду був наданий відзив за (вх. № 35823), в якому останній заперечує проти задоволення позову та зазначає, що 11.03.2013р. ОСОБА_1 було здійснено вихід зі складу учасників підприємства на підставі свого волевиявлення, в результаті чого, його частка правомірно відійшла на користь ПП "Агро Маркет" і була в подальшому перерозподілена на користь ОСОБА_2, як єдиного учасника підприємства. Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглядаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 по справі № 922/695/16, у своїй постанові від 12.06.2017 зазначила про те, що погоджується з висновком судів, що в даному випадку між сторонами виникли відносини щодо виходу зі складу учасників підприємства. Отже, ОСОБА_1 реалізував своє законне право на вихід зі складу учасників ПП "Агро Маркет", що виключає можливість визнання недійсним рішення засновників приватного підприємства "Агро Маркет", оформленого протоколом № 15 від 11.03.2013, на яких було прийнято рішення про виключення позивача зі складу засновників та затвердження відповідних змін до статуту. Окрім того, представник відповідача зазначає, що рішенням господарського суду Харківської області у справі № 922/1156/17 встановлено відсутність обов'язку у ПП "Агро Маркет" щодо здійснення будь-яких компенсаційних виплат ОСОБА_1 за його частку у статутному капіталі підприємства, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не виконав свій обов'язок зі здійснення внеску до статутного капіталу ПП "Агро Маркет", що свідчить про відсутність у нього права на отримання частини майна товариства, що пропорційна його частці у статутному капіталі. Факт невиконання позивачем покладеного на нього законодавством та статутом ПП "Агро Маркет" обов'язку щодо статутного капіталу встановлено також рішенням господарського суду Харківської області від 05.12.2016 у справі № 922/695/16 та рішенням Київського районного суду міста Харкова від 24.12.2015 у справі № 640/10932/15-ц. Зазначені обставини, на думку відповідача, спростовують твердження позивача.

02.11.2017 представником відповідача до суду була надана заява (за вх. № 35992), відповідно до якої останній просить відмовити відповідачу в позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Заява долучена судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від 02.11.2017 року, розгляд справи відкладено до 09.11.2017 року.

Ухвалою господарського суду від 09.11.2017 року, розгляд справи відкладено до 22.11.2017 року.

22.11.2017 року від представника позивача, через канцелярію (вх. № 38609 ) надійшли додаткові пояснення стосовно заявлених позовних вимог, в яких останній наголошував на тому, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), письмова угода купівлі-продажу корпоративних прав між Позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладалася, вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 намагались укласти договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП "Агро Маркет", але договір так і не було укладено. Саме вказані обставини і було встановлено господарськими судами при розгляді справи № 922/695/17.

Також позивач в своїх поясненнях наголошував на тому, що ОСОБА_1 (позивачем) була оформлена нотаріально завірена заява про складання з себе усіх прав та обов'язків засновника з передачею свого внеску у статутному фонді ПП "АгроМаркет", розмір якої складає 50%, статутного фонду, громадянці України ОСОБА_2 в обмін на грошові виплати ОСОБА_2 за частку ОСОБА_1, тобто, позивач вказує на те, що сторони домовилися про оплатний перехід частки засновника (50% статутного капіталу) - ОСОБА_1 іншому засновнику ПП "Агро Маркет" ОСОБА_2

При цьому, на переконання позивача ОСОБА_1, виконуючи свої зобов'язання за домовленістю, вийшов зі складу учасників ПП "Агро Маркет", склав з себе повноваження директора цього товариства, а ОСОБА_2 набула право власності на частки в статутному капіталі товариства (позивач - в розмірі 50%, відповідач - 50%), що підтверджується протоколом загальних зборів учасників ПП "Агро Маркет" від 11.03.2013 року.

22.11.2017 року від представника позивача, через канцелярію (вх. № 38607 ) надійшла заява про поважність причин пропуску строку позовної давності , в якій останній наголошував на тому , що господарським судом Харківської області при вирішенні справи №922/695/16 було встановлено факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 11 березня 2013 року намагалися укласти договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ГІП "Агро Маркет" в розмірі 50%, що належала на той час ОСОБА_1, помиляючись у правовій природі своїх дій. Таким чином, приймаючи рішення про вихід ОСОБА_1 зі складу учасників ПП "Агро Маркет" з відступленням належної позивачу частки відповідачу ОСОБА_2 в обмін на грошові виплати, що було оформлено протоколом загальних зборів учасників ПП "Агро Маркет" № 15 від 11.03.2013 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 помилково вважали, що укладають між собою договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП "Агро Маркет".

Таким чином, на переконання позивача, саме той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 11 березня 2013 року намагалися укласти договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП "Агро Маркет" в розмірі 50%, що належала на той час ОСОБА_1, помиляючись у правовій природі своїх дій, було встановлено лише рішенням господарського суду по справі 922/695/16, яке набрало законної сили після його перегляду апеляційним судом, тобто 09.03.2017 року, тому позивач вважає, що строк позовної давності пропущено з поважних причин та, враховуючи приписи ч. 5 ст. 261 ЦК України, просить суд захистити порушені права позивача у даній справі.

22.11.2017 року від третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ( ОСОБА_2), через канцелярію господарського суду (вх.№38525) надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання наголошувала на тому, що 11.03.2013 ОСОБА_1 було здійснено вихід зі складу учасників підприємства на підставі власного волевиявлення, в результаті чого, його частка правомірно відійшла на користь ПП «Агро Маркет» і була в подальшому перерозподілена на користь ОСОБА_2, як єдиного учасника підприємства. Крім того представник третьої особи, посилаючись на постанову Вищого господарського суду України від 12.06.2017 , вказує на те, що ОСОБА_1 здійснив саме вихід за складу засновників ПП "Агро Маркет" та припинив свою участь у ПП "Агро Маркет".

Крім того, представник третьої особи в своєму відзиві посилається на рішення господарського суду Харківської області від 19.06.2017 у справі № 922/1156/17 вказаним рішенням суду було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПП "Агро Маркет" про стягнення вартості частини майна, пропорційної частці позивача у статутному капіталі в розмірі 1094000,00 грн., інфляційних втрат в сумі 154983,43 грн. та 3% річних в сумі 35337,50 грн., які ОСОБА_1 намагався стягнути з ПП "Агро Маркет" у зв'язку зі своїм виходом із складу засновників (учасників) ПП "Агро Маркет", зокрема, рішенням господарського суду Харківської області від 19.06.2017 у справі № 922/1156/17 було встановлено відсутність обов'язку у ПП «Агро Маркет» щодо здійснення будь-яких компенсаційних виплат ОСОБА_1 за його частку у статутному капіталі підприємства, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1, не виконав свій обов'язок зі здійснення внеску до статутного капіталу ПП «Агро Маркет», що свідчить про відсутність у нього права на отримання вартості частини майна товариства, що пропорційна його частці у статутному капіталі.

22.11.2017 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (ОСОБА_3), через канцелярію господарського суду (вх.№38523) надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній наголошував на тому, що ОСОБА_1 не наведено жодних аргументів та не надано жодних доказів порушення його прав та законних інтересів рішенням загальних зборів засновників ПП "Агро Маркет", оформленого протоколом №15 від 11.03.2013, на яких було розглянуто та задоволено його ж заяву про вихід зі складу учасників ПП "Агро Маркет", оскільки відповідно до норм Цивільного кодексу України та Закону України "Про господарські товариства" учасник вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства, вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства, у зв'язку із чим представник третьої особи, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою господарського суду від 22.11.2017 року , розгляд справи відкладено до 05.12.2017 року, з метою надання сторонами доказів в підтвердження заявлених вимог та заперечень.

04.12.2017 року від представника Приватного підприємства "Агро Маркет"(відповідача), через канцелярію суду (вх.№40239) надійшли пояснення по справі , в яких останній наголошував на тому, що підставою для прийняття 11.03.2013 року загальними зборами ПП «Агро Маркет» рішення про виключення позивача зі складу засновників слугувала подана ним, ОСОБА_1, на адресу загальних зборів учасників (засновників) підприємства ПП "Агро Маркет" нотаріально посвідчена заява про вихід позивача із складу засновників (учасників) ПП "Агро Маркет".

Також, представник відповідача відмічає, що ПП «Агро Маркет» фактично є корпоративним, а не унітарним підприємством. Це випливає зі змісту ч.1 ст.63, ч.1 ст.113 та ч.1 чт. 79 ГК України та п.п. 5.2, 5.3 статуту ПП «Агро Маркет», котрими передбачено можливість поділу статутного капіталу підприємства на частки та відповідає правовій позиції висловлені у п.1.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин".

30.11.2017 року від представника третьої особи (ОСОБА_3). через канцелярію суду (вх.№39934) надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника .

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе клопотання задовольнити, оскільки брати участь у судовому засіданні, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, є правом сторони а не обов'язком, а обов'язковість явки в судове засідання представника третьої особи судом не визнавалась.

В призначеному судовому засіданні 05.12.2017 був присутній представник позивача , проте всіх вимог ухвали суду від 22.11.2017 року не виконав , в судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та подану заяву про поважність пропуску строку позовної давності.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.12.2017 року заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву , також представник відповідача в судовому засіданні підтримав заяву про застосування строку позовної давності до заявлених позивачем позовних вимог.

Представник третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (ОСОБА_2) в судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву .

Представник третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (ОСОБА_3) в судове засідання не з'явився.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи , суд прийшов до висновку про необхідність залишення позову без розгляду, з огляду на наступне.

Предметом розгляду у даній справі є визнання недійсними рішення учасників Приватного підприємства "Агро Маркет", оформлене протоколом Загальних зборів засновників №15 від 11.03.2013 року, визнання недійсним та скасування реєстраційного запису №000387 від 11.03.2013 року про реєстрацію змін до статуту Приватного підприємства "Агро Маркет ", визнання за ОСОБА_1 право власності на частку в розмірі 50%у статутному капіталі Приватного підприємства "Агро Маркет".

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Агро Маркет» створене за рішенням єдиного засновника ОСОБА_3 та зареєстровано Реєстраційною службою Лозівського управління юстиції Харківської області 29.12.2007р. за №0000317 .

10.07.2008р. до складу учасників ПП «Агро Маркет» увійшов ОСОБА_1 Частки у статутному капіталі були розподілені між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 50% кожному. Дане рішення було оформлене протоколом загальних зборів засновників від 10.07.2008р. №1 та змінами до статуту ПП «Агро Маркет» від 15.09.2008р.

06.06.2011р. рішенням загальних зборів учасників ПП «Агро Маркет» було визначено розмір статутного капіталу підприємства у сумі 2.188.000,00 грн. та його розподіл між учасниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 50% кожному. Це рішення було оформлене протоколом загальних зборів засновників від 06.06.2011р. №8 та змінами до статуту ПП «Агро Маркет» від 07.06.2011р. (п.5.3.)

11.03.2013р. ОСОБА_1 звернувся до загальних зборів ПП «Агро Маркет» із заявою посвідченою приватним нотаріусом Лозівського РНО Завадою М.В. р/№666.

В заяві ОСОБА_1 посилаючись на власне волевиявлення заявив про свій вихід зі складу учасників (засновників) ПП «Агро Маркет». Крім того, він заявив про те, що він передав (відступив) у повному обсязі належну йому частку в статутному капіталі ПП «Агро Маркет» у розмірі 50% позивачеві ОСОБА_2 на умовах послідовної грошової компенсації, згідно графіку та розміру. А саме в порядку авансу відразу готівкою 240.000,00 грн., що еквівалентно 30.000,00 долл. США. В період з 30.03.2013р. по 20.04.2013р. готівкою 400.000,00 грн., що еквівалентно 50.000,00 долл. США. В заяві ОСОБА_1 також вказав, що до розподілу прибутку та ведення діловодства до ПП «Агро Маркет» та до ОСОБА_8 на фінансовий період з моменту його вступу до складу засновників і до 11.03.2013р. він претензій не має.

Того ж дня, 11.03.2013р. ОСОБА_1 звернувся до ПП «Агро Маркет» із заявою посвідченою приватним нотаріусом Лозівського РНО Завадою М.В. р/№670.

В цій заяві ОСОБА_1 підтвердив що ним від ОСОБА_2, як директора ПП «Агро Маркет», що діє на підставі статуту отримані грошові кошти на суму 240.000,00грн., еквівалентну 30.000,00 доларів США в якості авансу за вихід зі складу учасників (засновників) ПП «Агро Маркет».

В той же день 11.03.2013р. загальними зборами засновників ПП «Аро Маркет» затверджено зміни до статуту ПП «Агро Маркет» (протокол №15) у відповідності до яких визначено, що засновником підприємства є ОСОБА_2 - 100%. Реєстрацію вказаних змін також проведено 11.03.2013р.

Тобто, в даному випадку сторони домовилися про оплатний перехід частки засновника (50% статутного капіталу) - ОСОБА_1 іншому засновнику ПП ПП "Агро Маркет" ОСОБА_2

При цьому, ОСОБА_1, виконуючи свої зобов'язання за домовленістю, вийшов зі учасників ПП "Агро Маркет", склав з себе повноваження директора цього іриства, а ОСОБА_2 набула право власності на частки в статутному капіталі товариства (позивач - в розмірі 50%, відповідач - 50%), що підтверджується протоколом загальних зборів учасників ПП "Агро Маркет" від 11.03.2013 року.

Водночас, як вказував позивач ОСОБА_2 у 2016 році звернулась до суду з позовом, в якому стверджувала , що помилялась у дійсній правовій природі правовідносин з ОСОБА_1 та витребувала передані йому в якості розрахунку за частку грошові кошти.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.12.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2'094'620,48 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року в задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 було відмовлено, рішення господарського суду Харківської області залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.06.2017 року залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_1 _ ОСОБА_9, рішення Господарського суду Харківської області та Постанова Харківського апеляційного господарського суду залишено без змін.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що Господарським судом Харківської області при вирішенні справи № 922/695/16 було встановлено факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11 березня 2013 року намагалися укласти договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП "Агро Маркет" в розмірі 50%, що належала на той час ОСОБА_1, помиляючись у правовій природі своїх дій. Таким чином, приймаючи рішення про вихід ОСОБА_1 зі складу учасників ПП "Агро Маркет" з відступленням належної позивачу частки відповідачу ОСОБА_2 в обмін на грошові виплати, що було оформлено протоколом загальних зборів учасників ПП "Агро Маркет" № 15 від 11.03.2013 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 помилково вважали, що укладають між собою договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП "Агро Маркет".

Відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог , зокрема , вказуючи на те, що за своєю правовою природою вихід учасника з господарського товариства є одностороннім правочином. Суть права на вихід учасника з товариства полягає у тому, що учасник реалізує це право тільки з власної ініціативи, незалежно від волі та волевиявлення інших учасників чи товариства. Визначальним у правовідносинах щодо виходу зі складу учасників товариства, є одностороннє волевиявлення учасника, що спрямоване на припинення корпоративних правовідносин з товариством. Зазначене волевиявлення жодним чином не пов'язується ані з рішенням загальних зборів учасників, ані з внесенням відповідних змін до установчих документів товариства.

Також відповідач наголошував на тому, що 11.03.2013 ОСОБА_1 було здійснено саме вихід зі складу учасників підприємства на підставі власного волевиявлення, в результаті чого, його частка правомірно відійшла на користь ПП «Агро Маркет» і була в подальшому перерозподілена на користь ОСОБА_2, як єдиного учасника підприємства. Відповідні зміни до статуту ПП "Агро Маркет" зареєстровано 11.03.2013 року державним реєстратором , про що зроблено реєстраційний запис №1000387, отже на думку відповідача, загальний трирічний строк позовної давності звернення за захистом своїх прав у ОСОБА_1 розпочався з 11.03.2013 року і сплив з 11.03.2016 року.

В свою чергу позивач ,в процесі розгляду справи просив суд визнати поважними причини пропуску строків позовної давності по справі №922/3430/17,посилаючись на той факт що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11 березня 2013 року намагалися укласти договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ПП "Агро Маркет" в розмірі 50%, що належала на той час ОСОБА_1, помиляючись у правовій природі своїх дій, було встановлено лише рішенням господарського суду по справі №922/695/16, яке набрало законної сили після його перегляду апеляційним судом, тобто 09.03.2017 року, тому Позивач вважає, що строк позовної давності пропущено з поважних причин та, враховуючи приписи ч. 5 ст. 261 ЦК України, та суд може захистити порушені права позивача у даній справі.

Згідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Конвенція гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій України" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

У п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України у судах першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 (із внесеними змінами та доповненнями) роз'яснено, що згідно з частиною другою статті 43 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК).

Ухвалами господарського суду по справі №922/3430/17 було зобов'язано позивача надати до суду, зокрема:

- докази наявності у позивача корпоративних прав на відповідача (докази участі в заснуванні, докази набуття прав учасника (установчі документи, протоколи зборів засновників, протоколи загальних зборів учасників, договори про набуття частки, заяви про відступлення частки тощо);

- письмові пояснення, в яких чітко визначитись, стосовно правової природи оскаржуваного рішення учасників Приватного підприємства "Агро Маркет", оформлене протоколом Загальних зборів №15 від 11.03.2013 року, а саме: чи є вищеозначене рішення правочином в розумінні ст.202 ЦК України, або актом ненормативного характеру (індивідуальним актом),

- належні докази реєстрації своєї частки в Приватному підприємстві "Агро Маркет",

- належні докази здійснення передачі до статуту Приватного підприємства "Агро Маркет" відповідного майнового внеску,

- нормативно - правове обґрунтування заявленої позовної вимоги про визнання недійсним рішення учасників Приватного підприємства "Агро Маркет", оформлене протоколом Загальних зборів засновників №15 від 11.03.2013 року з врахуванням норм діючого господарського законодавства ,зокрема, постанови Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 року, та постанови Пленуму Верховного Суду України №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів".

В п.4.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України у судах першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 (із внесеними змінами та доповненнями) роз'яснено, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність. Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК. У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, залишити позов без розгляду.

Позивачем не наведено поважних причин, які унеможливили виконання вимог ухвали суду та подання доказів.

Відповідно до п. 5 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 3.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто незалежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Як зазначалося вище, ухвалами суду від 10.10.2017 року та 22.11.2017 року витребувались вищеозначені документи в підтвердження заявлених позовних вимог.

Вимоги вказаних ухвал суду позивачем не виконані і витребувані документи не надані, що на думку суду перешкоджає вирішенню спору.

Подані позивачем докази суд вважає недостатніми для вирішення спору та такими, що підлягають перевірці на предмет їх достовірності, а тому неподання позивачем витребуваних матеріалів перешкоджають вирішенню спору по суті.

Відповідно до абз. 4 підпункту 2.1. пункту 2, абз. 1, 2 підпункту 2.2. пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»:

заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертої статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб;

за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Відтак, з огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства і судової практики позов і заява представника відповідача про застосування позовної давності, подана в його межах, підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 ГПК України про залишення заяви без розгляду виноситься ухвала, в якій можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

У випадку залишення позовної заяви без розгляду з підстав передбачених п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України, суд має вирішити питання про розподіл між сторонами господарських витрат, тобто про покладення таких витрат або на позивача, або на відповідача у справі, що і передбачено у ч. 2 вказаної статті кодексу.

З огляду на вищезазначені норми, суд зазначає, що сума сплаченого судового збору поверненню не підлягає, оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, у зв'язку із звільненням останнього від сплати судового збору.

Після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, заявник має право звернутись до суду в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Фізичної особи ОСОБА_1, м. Харків до Приватного підприємства "Агро Маркет", с. Царедарівка, 3-ті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:1. ОСОБА_2, м. Лозова, 2. ОСОБА_10, м. Лозова залишити без розгляду.

Суддя О.О. Присяжнюк