ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 грудня 2017 року Справа № 913/2218/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Куровського С.В. - головуючого (доповідача),Панової І.Ю., Полякова Б.М.,

розглянувши

касаційні скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2017

та ухвалу господарського суду Луганської області від 29.08.2017

у справі №913/2218/13 господарського суду Луганської області

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізінговий фонд"

до Державного підприємства "Первомайськвугілля"

про на дії та бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду Луганської області від 29.08.2017 у справі №913/2218/13 скаргу ТОВ "Український лізинговий фонд" від 03.07.2017 (з урахуванням уточнень) на дії та бездіяльність державного виконавця у справі №913/2218/13 задоволено частково. Визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 16.06.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №53500048. Визнано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу винесену 16.06.2017 у виконавчому провадженні № 53500048 недійсною.Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зупинити виконавче провадження №53500048 відповідно до ст.1 Закону України від 13.04.2017 №2021-УШ "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств".В решті вимог за скаргою відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2017 ухвалу господарського суду Луганської області від 29.08.2017 у справі №913/2218/13 змінено, виключено п.4 резолютивної частини, а саме: зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зупинити виконавче провадження № 5350006 відповідно до ст.1 Закону України від 13.04.2017 №2021-УШ "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств". В іншій частині ухвалу залишено без змін.

Департамент ДВС Міністерства юстиції України звернувся до Вищого господарського суду України із касаційними скаргами на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2017 та ухвалу господарського суду Луганської області від 29.08.2017 у справі №913/2218/13, в яких просить скасувати оскаржувані судові рішення, у задоволенні вимог відмовити у повному обсязі.

Проте, касаційні скарги не можуть бути прийняті Вищим господарським судом України до розгляду, оскільки не відповідають вимогам розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Розмір та порядок сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір".

Згідно з п. п. 7 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, тобто 1600,00 грн.

Як вбачається із матеріалів касаційних скарг, заявником доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі не додано, проте заявлені клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Згідно приписів ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. При цьому обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які унеможливлюють сплату судового збору у встановлених законом розмірах, покладається на заінтересовану сторону.

Заявником до касаційних скарг не надано належних доказів того, що фінансове становище останнього унеможливлює сплату судового збору за подання касаційної скарги, у клопотанні про відстрочення сплати судового збору не наведено та не подано доказів на підтвердження того, що матеріальне становище заявника зміниться протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду касаційної скарги та він зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення клопотань заявника касаційних скарг про відстрочення сплати судового збору.

За таких обставин, касаційні скарги не можуть бути прийняті до розгляду і підлягають поверненню заявнику на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційні скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2017 та ухвалу господарського суду Луганської області від 29.08.2017 у справі №913/2218/13, не можуть бути прийняті до розгляду і підлягають поверненню заявнику.

Після усунення обставин, наведених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, касаційні скарги можуть бути подані повторно.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст.111-3 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відстрочення сплати судового збору залишити без задоволення.

Касаційні скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2017 та ухвалу господарського суду Луганської області від 29.08.2017 у справі №913/2218/13 повернути без розгляду.

Головуючий Куровський С.В.

Судді Панова І.Ю.

Поляков Б.М.