ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

04 грудня 2017 р. Справа № 902/922/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Павловій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фермерського господарства "Яружанка", м.Вінниця

до товариства з обмеженою відповідальністю "Вершина ЛТД", м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Всесвітні інтернаціональні пріорітетні технології", м.Вінниця

про стягнення 469836,78 грн згідно договору поставки

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № б/н від 03.10.17, відповідача - 1: не з'явився,

відповідача - 2: не з'явився.

ВСТАНОВИВ :

Фермерське господарство "Яружанка" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про солідарне стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Вершина ЛТД" та товариства з обмеженою відповідальністю "Всесвітні інтернаціональні пріоритетні технології" заборгованість в сумі 1000, 00 грн та стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Вершина ЛТД" заборгованість в сумі 468836,78 грн.

Ухвалою суду від 04.10.2017 порушено провадження у справі №902/922/17 з призначенням судового засідання на 02.11.2017.

Ухвалою суду від 02.11.2017 розгляд справи № 902/922/17 відкладено на 04.12.2017.

На визначену судом дату (04.12.2017) в судове засідання з'явився представник позивача, представники відповідачів правом участі в судовому засіданні не скористалися.

Про місце та час слухання справи відповідачі були повідомлені завчасно та належним чином.

Щодо відповідача 2 вказане підтверджується наявними у справі матеріалами, зокрема, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 15.11.2017 вх.№ 6914 (а.с.85).

Поряд з цим, відповідач 1 правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином ухвалою суду від 02.11.2017, яка надсилалась йому рекомендованою кореспонденцією за адресою, яка відповідає тій, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.76-81) відповідач 1 зареєстрований за адресою, яка відповідає тій адресі, за якою надсилалась останньому ухвала суду від 02.11.2017, яка станом на 04.12.2017 органом поштового зв'язку на адресу суду не повернута.

Відповідно до абзацу першого пункту 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно ст.64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином. Таким чином, суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду справи.

Крім того, відповідно до п.3.9.2 вказаної Постанови у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача 1 належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому суд констатує, що відповідачем 1 не подано жодного клопотання, заяви, телеграми, в тому рахунку і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача 1 належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Суд з'ясував думку представника позивача стосовно можливості розгляду справи за відсутності представників відповідачів.

Представник позивача просить суд перейти до розгляду справи по суті.

Беручи до уваги приписи ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

17 серпня 2017 року на адресу ФГ «Яружанка» (Постачальник) надійшов лист від ТОВ «Вершина ЛТД» (Покупець) з пропозицією укласти Договір поставки сільськогосподарської продукції N 004235 (Договір).

Згідно п.З Договору поставки, предмет Договору - поставка Товару з оплатою після поставки.

Пунктом 4 Договору поставки визначено найменування товару - горох жовтий, та його кількість - 100 метричних тон +/- 10% залікової ваги.

В п.5 Договору поставки зазначено ціну товару за 1 метричну тону, яка разом з ПДВ складає 6420 грн. 00 коп., та загальну вартість договору, що становить 642000 грн. 00 коп.

Пунктом 6 Договору поставки визначено, що поставка Товару здійснюється на елеватор ТОВ «Вершина ЛТД» за адресою: Вінницька область, Барський район, с. Ялтушків, вул. Залізнична, 4. Обов'язок Постачальника по поставці товару вважається виконаним з моменту приймання товару елеватором поставки на ім'я Покупця. Моментом поставки Товару Постачальником вважаться фактична його передача Покупцеві на елеваторі поставки та наданням Покупцю видаткової накладної на товар.

Згідно п.7 Договору Покупець оплачує 100% вартості поставленого Товару протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання договору, рахунку фактури, видаткової накладної, податкової накладної та реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання умов Договору Постачальник поставив а Покупець прийняв Товар загальною вагою нетто 68580 кг, що стверджується скріпленими печатками сторін товарно - транспортними накладними №14 від 19.08.2017; №15 від 20.08.2017; №16 від 21.08.2017 (а.с.68-70).

Тобто, враховуючи умови викладені в п.5 Договору поставки, а саме ціну товару за 1 метричну тону, яка разом з ПДВ складає 6420 грн. 00 коп., Постачальник поставив а Покупець прийняв Товар на загальну суму 440283,60 грн.

Разом з цим, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару згідно Договору поставки.

Відповідач 1 за поставлений товар у визначені договорами поставки строки не розрахувався, що стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Станом на день слухання справи, відповідач розрахунків з позивачем не провів, тому за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем на загальну суму 440283,60 грн.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Статтею 193 Господарського кодексу України (ГК України) визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як випливає з наявних матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, що випливають з договору поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України одна сторона - продавець передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В судовому засіданні позивачем доведено суду, що на день розгляду справи у відповідача 1 перед ним існує заборгованість у сумі 440283,60 грн за договором поставки № 004235 від 17.08.2017, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основної заборгованості.

Також, позивач заявив до стягнення: 7539 грн - пені за період з 28.08.2017 по 21.09.2017 та 22014,18 грн - 5% штрафу згідно договору поставки №004235 від 17.08.2017.

Згідно ст.ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п.10 Договору поставки № 004235 від 17.08.2017 у разі нездійснення Покупцем остаточного платежу згідно п.7 Договору, Постачальник має право вимагати оплати Покупцем пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від несвоєчасно сплаченої суми, а також нарахування 3% річних і розрахунок інфляційних втрат, за весь термін прострочення. У разі прострочення оплати на строк більше 10 (десяти) робочих днів. Постачальник має право вимагати від Покупця додатково заплатити штраф у розмірі 5% від несвоєчасно сплаченої суми.

Провівши перерахунок пені за допомогою програми "ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3 ТОВ "Інформаційно-аналітичний центр "ЛІГА", ТОВ "ЛІГА: ЗАКОН", 2017", заявлених позивачем до стягнення за період з 28.08.2017 по 21.09.2017 відповідно до суми боргу 440283,60 грн суд встановив, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 7539 грн - пені за період з 28.08.2017 по 21.09.2017 підлягають задоволенню.

Провівши перерахунок штрафу 5%, заявленого позивачем до стягнення відповідно до суми боргу 440283,60 грн суд встановив, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 22014,18 грн.- 5% штрафу підлягають задоволенню.

17 серпня 2017 року між Позивачем та ТОВ «Всесвітні інтернаціональні пріорітетні технології» (Поручитель) було укладено Договір поруки, згідно з умовами якого Поручитель зобов'язався відповідати перед Позивачем за виконання всіх зобов'язань ТОВ «Вершина ЛТД», що виникли з Договору поставки сільськогосподарської продукції № 004235.

Згідно з п.3.2. Договору поруки, поручитель забезпечує виконання зобов'язання за основним договором в обсязі, зазначеному в п.4 Договору поруки.

Відповідно до п.4. Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язання боржником згідно основного договору в сумі, що дорівнює 1 000 грн 00 коп.

Згідно ч.1,2 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач 1 не подав до суду будь-яких належних та допустимих доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості за отриманий товар, пені, штрафу, в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

З огляду на викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач при подачі позову до суду згідно платіжного доручення №1019 від 18.09.2017 фактично сплатив 7047,56 грн судового збору із позовних вимог про стягнення 469836,78 грн.

Разом з тим, із позовних вимог про стягнення 469836,78 грн. згідно закону сплачується судовий збір в сумі 7047,55 грн, що на 0,01 грн менше, ніж сплачено позивачем при подачі позову.

Тобто переплата позивачем судового збору при зверненні останнього з позовом складає 0,01 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на те, що позивач не звертався до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору із державного бюджету, враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", станом на 07.11.2017, суд не вирішує питання про повернення позивачу сплаченого судового збору із державного бюджету.

За таких обставин, питання щодо повернення позивачу надмірно сплаченого судового збору в сумі 0,01 грн буде розглянуто судом у разі звернення позивача до суду із відповідною заявою.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Вершина ЛТД" (03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.92; ) та з товариства з обмеженою відповідальністю "Всесвітні інтернаціональні пріорітетні технології" (21050, м.Вінниця, вул.Пирогова, буд.151-А; ) на користь фермерського господарства "Яружанка" (21018, м.Вінниця, вул.М.Литвиненко-ВольгемутАДРЕСА_1; ) 1000,00 грн основного боргу та 15 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Вершина ЛТД" (03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.92; ) на користь фермерського господарства "Яружанка" (21018, м.Вінниця, вул.М.Литвиненко-ВольгемутАДРЕСА_1; ) 439283,60 грн основного боргу; 7539,00 грн - пені; 22014,18 грн - 5% штрафу та 7032,55 грн судового збору.

4. Копію рішення направити відповідачам рекомендованими листами.

Повне рішення складено 12 грудня 2017 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу 1 - ТОВ "Вершина ЛТД" (03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.92);

3 - відповідачу 2 - ТОВ "Всесвітні інтернаціональні пріоритетні технології" (21050, м.Вінниця, вул.Пирогова, буд.151-А)