РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2017Справа №910/16907/17
За позовом Фізичної особи-підприємця Терещенко Андрія Михайловича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОР-АЛЬЯНС"

про стягнення 59 127,92 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємць Терещенко Андрій Михайлович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОР-АЛЬЯНС" про стягнення 59 127,92 грн. за Договором від 13.02.2017 про надання транспортно експедиційних послуг у міжнародному автомобільному сполученні та по території України № 180-15.

Відповідно до ст. 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 03148, м. Київ, вул. Героїв Космоса, буд. 4.

Проте, за зазначеною адресою відповідача не було розшукано, а тому конверт з вказаною ухвалою суду було повернуто назад до суду, із відповідною відміткою про це органу поштового зв'язку (за закінченням встановленого терміну зберігання).

Відповідно до статті 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За встановлених обставин справи, відповідач належним чином був повідомлений про місце, дату та час судових засідань.

На призначені судові засідання 07.11.2017р, 05.12.2017р. представник відповідача не з'явився, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив.

За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані позивачем документів і матеріалів, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2017 між Фізичною особою-підприємцем Терещенко Андрієм Михайловичем (далі - позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФАВОР-АЛЬЯНС» (далі - відповідач, експедитор) було укладено Договір №180-15 надання транспортно - експедиторських послуг у міжнародному автомобільному сполучення та по території України (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, цей договір регулює взаємовідносини сторін щодо організації міжнародних та внутрішніх перевезень і транспортно-експедиційного обслуговування (ТЕО) вантажів автомобільних транспортом, коли ініціатором таких перевезень являється одна із сторін, що виступає за перевізника (надалі - перевізник), з якими вони уклали відповідні договори чи працюють за окремими дорученнями, заявками та замовленнями.

Відповідно до п. 2.3. договору, на кожному транспортно-експедиторську послугу оформлюється транспортне замовлення (заявка), що складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою експедитора і передається перевізнику в тому числі числі за допомогою факсимільного зв'язку або по електронній пошті. Замовлення (заявка) є невід'ємною частиною даного договору. Замовлення (заявки) передані по факсу чи електронній пошті мають силу оригіналу, без обов'язкового передання їх оригіналів у майбутньому.

Згідно з п.4.1. договору, розмір плати за перевезення визначається за згодою сторін та вказується в транспортному замовленні (заявці) і може змінюватися за взаємною письмовою згодою сторін в залежності від зміни умов перевезення вантажу, виходячи із ситуації на транспортному ринку.

Відповідно до п.4.2. договору, розрахунки між сторонами за даним договором відбуваються в безготівковому порядку шляхом оплати експедитором, за рахунок коштів свого клієнта, виставлених перевізником рахунків протягом 30-ти банківських днів з моменту отримання оригіналів наступних оформлених належним чином документів:

- рахунок на виконанні роботи;

- оригінали СМR з підписом і печаткою вантажоодержувача та датою розвантаження (зазначенням браку/недостачі якщо вони мали місце) та митних органів (при міжнародних перевезеннях);

- акт виконаних робіт, договір, замовлення;

- копія СМR з печаткою перевізника;

- контрольний лист прибуття/відбуття;

У випадку, якщо в СМR вантажоодержувачем зазначено про виявлення браку/недостачі і, у випадку його складання, складений акт виявлення браку/недостачі, експедитор зобов'язаний надати даний акт перевізнику. В цьому випадку, навіть за умови надання усіх необхідних для оплати документів експедитор має право відкладати оплату до з'ясування всіх обставин, що спричинили брак/недостачу та пред'явлення претензії зацікавленими сторонами.

Відповідно до п.9.1. договору, цей договір набирає сили з моменту підписання і діє весь період співробітництва сторін

13.02.2017 між Фізичною особою підприємцем Терещенко А.М. (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фавор - Альянс» (експедитор) було укладено заявку №2 до договору №180-15 від 13.02.2017 про надання послуг з транспортування вантажу за маршрутом Голландія - Україна, автомобіль НОМЕР_1.

Відповідно до Заявки №2 від 13.02.2017р., в графі умови оплати, сторони домовились, що ставка оплати дорівнює 2 070 у.о в грн..по курсу НБУ на дату завантаження.

На виконання умов договору та за заявкою відповідача №2 від 13.02.2017 позивач надав послуги з перевезення, що підтверджується міжнародною товаротранспортною накладною (СМR) №ОЕК-02.

Позивач неодноразово (28.02.2017, 14.04.2017 - разом із претензією) надсилав на адресу відповідача документи відповідно до п. 4.2. договору (- рахунок на виконанні роботи; - оригінали СМR з підписом і печаткою вантажоодержувача та датою розвантаження (зазначенням браку/недостачі якщо вони мали місце) та митних органів (при міжнародних перевезеннях);- акт виконаних робіт, договір, замовлення; - копія СМR з печаткою перевізника; - копія свідоцтва платника податків; - копія витягу з ЄДРПОУ перевізника; - довідка про транспортні витрати), що підтверджується фіскальним чеком від 14.04.2017, опис вкладення в цінний лист від 14.04.2017, поверненням поштового конверту за закінченням терміну зберігання, роздруківками офіційного веб-сайту Укрпошта за результатами пошуку за штрихованими індифікаторами. В зв'язку з цим та відповідно до умов договору у відповідача обов'язок по оплаті боргу настав.

Таким чином, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед ФОП Терещенко А.М. в розмірі 59 127,92 грн.

Станом на момент подання позову так і на час розгляду справи Відповідач надані транспортні послуги не оплатив.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

При цьому, споживання послуги має місце в процесі її надання (в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Законодавець розмежував в окремі інститути послуг "перевезення" та "транспортне експедирування". Так, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України). Наведене свідчить, що за договором перевезення у перевізника виникає обов'язок доставити вантаж у пункт призначення одержувачеві, а у експедитора за договором транспортного експедирування виконати особисто експедиційні послуги, пов'язані з перевезенням вантажу, або організувати їх виконання.

Спір між сторонами даного судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем обов'язку з оплати наданих позивачем транспортних послуг за договором. Відповідач надіні послуги на користь позивача не оплатив, в результаті чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 59 127,92 грн.

Оскільки спір виник з правовідносин надання послуг з міжнародного автомобільного перевезення вантажу, ці правовідносини регулюються положеннями Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (КДПВ) від 19.05.1956, яка набрала чинності для України 17.05.2007, за приписами якої дана Конвенція застосовується до всякого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду за допомогою автомобілів, коли зазначені в договорі місце прийняття до перевезення вантажу і місце, передбачене для здачі вантажу, знаходяться на території двох різних країн, з яких, принаймні, одна є учасником Конвенції (ст. 1 глави 1 Конвенції).

Підписанням заявки №2 від 13.02.2017 сторони обумовили усі істотні умови договору перевезення, якими згідно ст. 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" є: найменування та місцезнаходження сторін, найменування та кількість вантажу, його пакування, умови та термін перевезення, місце та час навантаження і розвантаження, вартість перевезення, інші умови, узгоджені сторонами.

Суду доведено, факт виконання позивачем своїх зобов'язань, відповідно до умов укладеного Договору.

Позивачем надана суду міжнародна товарно-транспортні накладні - СМR, як доказ виконання перевезення позивачем. Вказана накладна, згідно умов Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів засвідчує укладання договору міжнародного перевезення. Конвенція КПДВ, відповідно до сфери її застосування, визначеної ст.1 цієї міжнародної угоди, - застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні є договірною країною, не зважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Згідно з ст. 4 "Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ)" від 19.05.1956, визначено, що договір перевезення встановлюється накладною. Таким чином, наявність накладної СМR засвідчила укладання договору перевезення, за умовами визначеними заявами та накладними.

Таким чином, позивачем доведено, що ним було виконано умови договору в повному обсязі, що підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №10 від 24.02.2017, міжнародною накладною СМR та рахунком на оплату №10 від 24.02.2017 на загальну суму 59 127,92 грн. , і станом на дату подання позову відповідачем заборгованість в розмірі 59 127,92 грн. не погашена та не заперечувалась відповідачем.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи та в їх сукупності, факт наявності заборгованості у Відповідача перед позивачем за договором у сумі 59 127,92 грн. належним чином доведений, документально підтверджений, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з Відповідача заборгованості, яка виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов'язання за договором, підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 59 127,92 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону, відповідачем не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи позивач довів, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАВОР-АЛЬЯНС" (03148, м. Київ, вул. Героїв Космоса, будинок 4, ) на користь Фізичної особи-підприємця Терещенко Андрія Михайловича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) 59 127 (п'ятдесят дев'ять тисяч сто двадцять сім) грн. 92 коп. основного боргу, та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 08.12.2017

Суддя І.І. Борисенко