ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
(в порядку ст. 47 ГПК України)
судді Вищого господарського суду України Полякова Б.М.
Як вбачається, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "БК "Атекс" у складі одного кредитора - ТОВ "Строй Трейдинг" на суму 204 219 482,66 грн. - 4 черга, 3 200 грн. - перша черга.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.06.2017 припинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Мореплавне" на вказану ухвалу суду першої інстанції з огляду на ненабуття скаржником статусу повноцінного учасника справи про банкрутство
Мною, Поляковим Б.М., при винесені вказаної постанови від 07.12.2017 висловлено окрему думку, суть якої полягає у наступному.
Стаття 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.
Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.
Між тим, згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-V, далі - Закон про банкрутство).
У силу особливостей справи про банкрутство (ст. 41 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, чинним законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, в хід процедури банкрутства.
У відповідності до абз. 16 ст. 1 Закону про банкрутство учасниками провадження у справі про банкрутство визнано таких осіб: сторони (конкурсні кредитори та боржник), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.
Слід зазначити, що положеннями Закону про банкрутство передбачено можливість порушення в межах провадження у справі про банкрутство ряду відокремлених проваджень з розгляду спорів за участю боржника, зокрема: розгляд майнових спорів з вимогами до боржника (ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство), розгляд заяв конкурсних та поточних кредиторів (ч. 15 ст. 16, ст.ст. 23, 83 Закону про банкрутство), спори при проведенні та виконанні результатів аукціонів (ч. 8 ст. 44 Закону про банкрутство), спори про визнання недійсною мирової угоди або її розірвання (ст. 82 Закону про банкрутство) тощо.
При цьому в абз. 16 ст. 1 Закону про банкрутство учасників справи про банкрутство диференційовано на дві групи: сторони - конкурсні кредитори і боржник та інші учасники справи про банкрутство. Так, сторони є основними учасниками справи про банкрутство, а тому приймають участь у всій справі про банкрутство, у тому числі і в усіх порушених в межах цієї справи відокремлених провадженнях. Що стосується інших осіб, залучених в якості учасників справи про банкрутство, то їх процесуальний статус обмежується тим відокремленим провадженням, в якому безпосередньо приймає участь відповідний учасник справи.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, ТОВ "Мореплавне", посилаючись на свої права власника, оскаржувало в межах даної справи про банкрутство правомірність внесення майна до ліквідаційної маси та, відповідно, його реалізації в ліквідаційній процедурі. Так, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2017, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.06.2017, частково задоволено заяву ТОВ "Мореплавне" про скасування аукціону та виключення майна з ліквідаційної маси.
Отже, в силу особливостей процедури банкрутства процесуальний статус ТОВ "Мореплавне", як учасника справи про банкрутство, у тому числі стосовно оскарження судових рішень у цій справі на підставі ч. 1 ст. 91 ГПК України, обмежується тільки відокремленим провадженням щодо розгляду заяви ТОВ "Мореплавне" про скасування аукціону та виключення майна з ліквідаційної маси.
За таких обставин заявник апеляційної скарги - ТОВ "Мореплавне" позбавлений права на оскарження інших судових рішень у даній справі про банкрутство, окрім тих, що стосуються та прийняті в межах провадження за його вищевказаною заявою. Таким правом на оскарження всіх судових рішень у справі про банкрутство наділені тільки сторони - конкурсні кредитори та боржник, як основні учасники справи про банкрутство.
У зв'язку з тим, що скаржником у даному випадку оскаржувалась ухвала про затвердження реєстру вимог кредиторів, яка не має відношення до спору про скасування аукціону та виключення майна з ліквідаційної маси, а отже не стосується прав та інтересів ТОВ "Мореплавне", судом апеляційної інстанції законно та обґрунтовано припинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою останнього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.
Більше того, звертає увагу та обставина, що відповідно до наявних у матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на момент звернення з апеляційною скаргою ТОВ "Мореплавне" не було власником майна боржника.
- постанова ВГСУ від 04.10.2017 у справі № Б3/268-08/22/8 на 4 арк.
суддя
Вищого господарського
суду України Б.М. Поляков