РІШЕННЯ

06.12.2017 Справа №910/17690/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/17690/17

за позовом державного підприємства «Український державний центр радіочастот», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Автолайф Центр», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Північний офіс Державної аудиторської служби України, м. Київ,

про зобов'язання вчинити дії шляхом внесення змін до актів виконаних робіт за договором від 10.02.2017 № 39,

за участю представників:

позивача - Ізюмської І.В. (довіреність від 30.12.2016 №80/07.1-9/18079);

відповідача - Очеретюк О.О. (довіреність від 01.11.2017 № б/н),

третьої особи - Кирилюк А.С.(довіреність від 10.01.2017 № 26-16-17-17/184).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Автолайф Центр» (далі - Товариство) про зобов'язання вчинити дії шляхом внесення змін до актів виконаних робіт за договором від 10.02.2017 № 39 (далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2017 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 15.11.2017.

Товариство 13.11.2017 подало суду довідку про відсутність аналогічного спору та відзив на позовну заяву з додатками, в якому заперечило в повному обсязі проти задоволення позовних вимог.

15.11.2017 позивач подав суду заяву про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

Підприємство 15.11.2017 подало суду клопотання про витребування доказів у відповідача, проте в судовому засіданні 15.11.2017 представник позивача не підтримав дане клопотання та не наполягав на його задоволенні.

15.11.2017 Підприємство подало суду заяву про залучення до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Північного офісу Державної аудиторської служби України (далі - Служба).

Суд визнав клопотання позивача обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 розгляд справи відкладено на 06.12.2017 та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Служби.

06.12.2017 позивач подав суду письмові пояснення, в яких підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні 06.12.2017 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору; проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник третьої особи зазначив, що остаточних результатів перевірки позивача ще немає, вони будуть готові до кінця поточного року, а через велику завантаженість Служби додаткових письмових пояснень по суті позову немає, підтримав позицію позивача.

У судовому засіданні 06.12.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2017 Підприємством (замовник) і Товариством (підрядник) укладено Договір, за умовами якого:

- виконавець бере на себе зобов'язання надати протягом 2017 року замовнику послуги з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів (далі - КТЗ) замовника та їх складових частин (систем), у тому числі, як з використанням матеріалів, деталей (запасних частин) замовника, так і спеціально замовлених виконавцем (пункт 1.1 Договору);

- замовник бере на себе зобов'язання прийняти і оплатити ці послуги, а також вартість використаних матеріалів, деталей (запасних частин) виконавця в розмірі, строки та в порядку, що передбачені умовами Договору (пункт 1.2 Договору);

- перелік робіт з технічного обслуговування та ремонту, а також перелік матеріалів, що використовуються, вказуються в наряді-замовлення, при цьому ціни на запасні частини та матеріали повинні бити середньоринкові (пункт 1.3 Договору);

- конкретний перелік та вартість послуг, запасних частин та матеріалів, що надаються замовнику, визначається при кожному прийманні автомобіля на СТО та оформлюється нарядом-замовлення. Наряд-замовлення узгоджується з замовником та є підставою для складання рахунків (пункт 1.4 Договору);

- Договір набуває чинності з дати підписання і діє до 31.12.2017, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами зобов'язань за Договором (пункт 9.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача директором з фінансових питань Кишинським А.В., який діяв на підставі довіреності від 29.12.2016 № 80/07.1-9/18034, та від відповідача генеральним директором Бистровим В.Л., який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не розірвано, не визнано недійсним.

Таким чином, Договір є дійсними, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором підряду.

На виконання умов Договору відповідачем були виконані роботи, які були прийняті позивачем без зауважень, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі робіт.

Разом з тим, позивач заявив позовні вимоги про зобов'язання Товариства вчинити дії шляхом внесення змін до актів виконання робіт за Договором щодо зменшення загальної вартості на суму 150 482,64 грн., посилаючись, зокрема, на зустрічну звірку, яка була проведена Службою, довідку від 19.05.2017 № 18-31/493 Служби, тощо.

Відповідно до проведеної перевірки Службою було встановлено, що відповідачем завищено вартість запчастин на суму 150 482,64 грн.

04.08.2017 Підприємство звернулося до Товариства з листом № 80/18.3/10928 з вимогою відкоригувати акти виконаних робіт та відшкодувати кошти на суму 150 482,64 грн.

12.09.2017 позивач отримав лист-відповідь від 08.09.2017 № 105, в якому товариства відмовилося від коригування актів виконаних робіт та відшкодування коштів на суму 150 482,64 грн.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вартість деталей була визначена відповідно до умов Договору за середньо ринковими цінами і жодного завищення не було.

Суд дійшов висновку про відмову у позові, з огляду на таке.

На виконання умов Договору сторонами було оформлено та підписано акти виконаних робіт і наряди-замовлення, копії яких надані відповідачем і долучені до матеріалів справи.

Вказані акти та наряди-замовлення підписано та скріплено печатками сторін, що свідчить про те, що позивачем погоджено вартість всіх деталей та прийнято роботи без будь-яких зауважень.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що: Договір укладено, з узгодженням всіх істотних умов; Договір виконано повністю як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, тобто роботи виконані, прийняті та оплачені; жодних претензій та зауважень зі сторони замовника підряднику заявлено не було.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки, які носять рекомендаційний характер, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством України порядку.

Що ж до посилань позивача на статтю 843 ЦК України, то слід вказати таке.

Відповідно до частини першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Статтею 843 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Сторони у Договорі чітко узгодили, що конкретний перелік та вартість послуг, запасних частин та матеріалів, що надаються замовнику, визначається при кожному прийманні автомобіля на СТО та оформлюється нарядом-замовлення; наряд-замовлення узгоджується з замовником та є підставою для складання рахунків; при цьому ціни на запасні частини та матеріали повинні бити середньоринкові.

Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Зі змісту правовідносин сторін вбачається, що позивач очікував отримання послуги за обумовленою ціною і одержав її, а відповідач зобов'язався надати послугу за плату, за рахунок якої одержати прибуток.

Судом встановлено, що позивачем було узгоджено вартість запчастин у вказаних нарядах-замовленнях; Підприємство не подало суду жодного документального підтвердження того, що вартість спірних запчастин була не середньоринковою, а вищою.

Інші доводи позивача, викладені ним у позові та поясненнях, суд вважає непереконливими та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, спростовуються матеріалами та встановленими обставинами справи.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно із статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Позивач не подав доказів в підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, та підстави для задоволення позовних вимог документально не підтвердив.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 12.12.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук