ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2017 р. Справа № 922/2781/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Слободін М.М.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

прокурора - Ногіна О.М.,

позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №3417 Х/1-7) на рішення господарського суду Харківської області від 18.10.17 у справі

за позовом Харківської місцевої прокуратури № 2, м. Харків,

в інтересах держави в особі Регіонального фонду держаного майна України у Харківській області, м. Харків,

до ТОВ "Профессіонал", м. Харків,

про розірвання договору, повернення майна, стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Керівник Харківської місцевої прокуратури №2 в особі Регіонального фонду держаного майна України (надалі - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Профессіонал" та просить суд:

- розірвати договір оренди державного майна №4383-Н/2, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Харківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профессіонал»;

- зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Профессіонал» звільнити та повернути державне майно нежитлове приміщення на 2-му поверсі навчального корпусу, загальною площею 60,4 кв.м., за адресою: м. Харків, пров. Свердлова (Рубанівський), 1, що перебуває на балансі Харківського ордена «Знак Пошани» електромеханічного технікуму транспортного будівництва, Регіональному відділенню Фонду державного майна по Харківській області за актом приймання-передачі;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профессіонал» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області 15 120,39 грн;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог, прокурор вказує на те, що відповідач систематично допускав та продовжує допускати порушення п.3.6 договору та Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995 р. №786, згідно яких він зобовязаний щомісячно до 12 числа наступного місяця своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Представник позивача просив місцевий господарський суд припинити провадження в частині стягнення заборгованості та нарахованих штрафних санкцій, а в частині розірвання договору та повернення приміщень винести рішення згідно вимог чинного законодавства.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.10.2017 року (суддя Лаврова Л.С.) припинено провадження в частині вимог по стягненню 15120,39 грн. заборгованості та нарахованих штрафних санкцій за договором оренди №4383-Н/2 від 14.03.2009 року. Позовні вимоги задоволено частково. Розірвано договір оренди державного майна №4383-Н/2 від 14.03.2009 року, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Харківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профессіонал».

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Профессіонал» (61177, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код особи 14065842) звільнити та повернути державне майно нежитлове приміщення на 2-му поверсі навчального корпусу, загальною площею 60,4 кв.м., за адресою: м. Харків, пров. Свердлова (Рубанівський), 1, що перебуває на балансі Харківського ордена «Знак Пошани» електромеханічного технікуму транспортного будівництва, Регіональному відділенню Фонду державного майна по Харківській області за актом приймання-передачі (61057, Харківська обл., місто Харків, МАЙДАН ТЕАТРАЛЬНИЙ, будинок 1, ідентифікаційний код особи 23148337).

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

Частиною 1 статті 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 p. і набула чинності в Україні 11 вересня 1997 p. У ній сформульовано основні права і свободи людини, зокрема право при визначенні її громадянських прав і обовязків, висуненні проти неї кримінального обвинувачення на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, субєктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду цивільної справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо), подальше відкладення розгляду справи суперечитиме вищезгаданому принципу розгляду справи впродовж розумного строку.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

За договором оренди №4383-Н/2 від 14.03.2009 року (надалі - Договір) Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (орендодавець) надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Профессіонал» (орендар) в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлові приміщення на 2-му поверсі навчального корпусу, загальною площею 60,4 кв.м., за адресою: м. Харків, пров.Сердлова (Рубанівський), 1, що перебуває на балансі Харківського ордена «Знак Пошани» електромеханічного технікуму транспортного будівництва (балансоутримувач), вартість якого становить 231330,00 грн. (в редакції додаткової угоди №7 від 08.07.2015 р.). Майно передавалося в оренду з метою розміщення офісу ТОВ «Профессіонал».

Термін дії Договору (в редакції додаткової угоди №10 від 28.11.2016 р.) встановлено до 30.11.2017 р.

За умовами розділу 3 укладеного Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувача щомісячно, до 12 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до вимог діючої Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 (зі змінами) у співвідношенні:

- безпосередньо до державного бюджету на рахунки, визначені фінансовими органами у розмірі 50%;

- на рахунок, визначений балансоутримувачем у розмірі 50%.

З урахуванням додаткової угоди №7 від 08.07.2015 р., орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 (зі змінами), і становить без ПДВ за перший місяць перерахунку листопад 2014 р. 3535,88 грн. Орендна плата визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.3 Договору).

Актом документальної перевірки виконання умов договору оренди №4383-Н/2 від 01.12.2009 р. (акт №65/2017-Д від 13.03.2017 р.) було зафіксовано заборгованість по сплаті орендної плати до державного бюджету станом на 07.03.2017 р. Відповідно до наданої Регіональним відділенням фонду державного майна України по Харківській області довідки, станом на 04.07.2017 р. заборгованість зі сплати орендних платежів за Договором складала 13377,19 грн., нараховані пеня та штраф 1743,20 грн.

Враховуючи те, що відповідачем було допущено порушення умов Договору в частині своєчасності внесення орендних платежів, прокурор звернувся до місцевого господарського суду із даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, із полиланням на положення статті 782 Цивільного кодексу України та частину 3 статті 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна, зазначив про те, що оскільки відповідачем не виконувалося зобовязання зі своєчасної сплати орендних платежів більш ніж протягом 3 місяців, є підстави для задоволення позовних вимог прокурора в частині розірвання Договору та зобов"язання відповідача звільнити приміщення та повернути його позивачу.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що з початку 2017 року з боку позивача не було заявлено вимог щодо звільнення орендованого приміщення, а умовами Договору не передбачено його розірвання при відсутності сплати орендної плати протягом більше ніж трьох місяців.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязаннями є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Таке ж положення містить і у статті 173 Господарського кодексу України.

Статтею 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи - копії платіжного доручення №332 від 22.08.2017 року та довідки заступника начальника відділу орендних відносин Регіонального фонду держаного майна України у Харківській області, Товариством з обмеженою відповідальністю «Профессіонал» по Договору оренди в повному обсязі було сплачено заборгованість з орендної плати, пеню та штраф.

Приписами п.1-1, ч.1 ст. 80 ГПК України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до абзацу першого п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова) господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Оскільки сторонами надано докази погашення відповідачем заборгованості з орендної плати і нарахованих штрафних санкцій, та таке погашення було здійснено після звернення прокуратури з позовом до господарського суду, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно зазначив про наявність підстав для припинення провадження в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.ст. 638, 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частинами 1, 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування обєктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності; строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Положеннями статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до вимог статті 782 Цивільного кодексу України, наймодавець може відмовитись від договору найму та вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить орендну плату за користування річчю протягом трьох місяців.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобовязань та з інших підстав передбачених законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не виконувалося зобовязання зі своєчасної сплати орендних платежів більш ніж протягом 3 місяців. Зазначене не спростовується і самим відповідачем.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги прокурора в частині розірвання Договору оренди і повернення майна є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що з початку 2017 року з боку позивача не було заявлено вимог щодо звільнення орендованого приміщення, а умовами Договору не передбачено його розірвання при відсутності сплати орендної плати протягом більше ніж трьох місяців, колегія суддів зазначає наступне.

Так, вищеназвані положення статті 782 Цивільного кодексу України, та частини 3 статті 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна передбачають можливість дострокового розірвання договору і без застереження про це у договорі.

При цьому, законом не встановлено коли саме наймодавець повинен реалізувати своє право та вимагати розірвання договору. Як вбачається з пояснень позивача - останній просить суд розірвати Договір, а отже для застосування положень статті 782 Цивільного кодексу України у даному випадку наявні як факт відсутності сплати орендної плати протягом більше ніж трьох місяців з боку відповідача, так і вимога позивача про розірвання такого договору.

За викладеного, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи.

Беручи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів.

Повний текст постанови складено 11.12.2017 року.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Слободін М.М.