ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Справа № 905/3151/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О.-головуючого (доповідач),
Нєсвєтової Н.М.,
Карабаня В.Я.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Управління Пенсійного фонду України в місті Дзержинську Донецької області
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017
у справі№ 905/3151/16 Господарського суду Донецької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок механік"
До1)Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської", 2)Управління Пенсійного фонду України в місті Дзержинську Донецької області;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1
Торецьке міське відділення державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області;
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2:
1) ОСОБА_6, 2) ОСОБА_7, 3) ОСОБА_8, 4) ОСОБА_9, 5) ОСОБА_10, 6) ОСОБА_11, 7) ОСОБА_12, 8) ОСОБА_13, 9) ОСОБА_14, 10) ОСОБА_15, 11) ОСОБА_16, 12) ОСОБА_17, 13) ОСОБА_18, 14) ОСОБА_19, 15) ОСОБА_20, 16) Регіональне відділення фонду державного майна України по Донецької області, 17) ОСОБА_21, 18) ОСОБА_22, 19) ОСОБА_23, 20) ОСОБА_24, 21) ОСОБА_25, 22) ОСОБА_26, 23) ОСОБА_27, 24) ОСОБА_28, 25) ОСОБА_29, 26) Бахмутська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління державної фіскальної служби у Донецькій області, 27) ОСОБА_30, 28) ОСОБА_31, 29) ОСОБА_32, 30) ОСОБА_33, 31) ОСОБА_34, 32) ОСОБА_35,
Провизнання права власності на майно та звільнення майна з під арешту,
за участю представників сторін:від позивача: не з'явилися, від відповідача: не з'явилися, від третіх осіб: не з'явилися,
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 27.02.2017 у справі № 905/3151/16 (у складі колегії суддів: Харакоз К.С.-головуючого, Мельниченко Ю.С., Ніколаєвої Л.В.) відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок механік".

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017 у справі № 905/3151/16 (у складі колегії суддів: Малашкевич С.А.-головуючого, Агапова О.Л., Москальової І.В.) рішення Господарського суду Донецької області від 27.02.2017 у справі № 905/3151/16 скасовано, і прийнято нове рішення, яким частково задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок механік"; визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок механік" право власності на довгоття рудничне, соснове у кількості 194,68 м.куб. загальною вартістю 165478,00 грн., яке знаходиться за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, с. Клебан-Бик, вул. Набережна, б.1а, склад ТДВ "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської"; виключено з опису та звільнено з- під арешту сировину-ліс (деревина сосни) у кількості 113,085 м.куб. вартістю з розрахунку наданої ДП "Дзержинськвугілля" на момент опису у сумі шістсот грн. за куб, сировину-деревину сосни у кількості 118,8 м.куб. вартістю з розрахунку 600 гривень, яка знаходиться за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, с. Клебан-Бик, вул.Набережна, б.1а, склад ТДВ "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської"; стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" (85201, Донецька область, м. Торецьк, вул. Фестивальна, 1, ідентифікаційний код-36182252) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок механік" (87503, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Київська, буд. 49-Б, к. 6, ідентифікаційний код-3593422) 4246,19 грн. витрат з оплати судового збору за подання апеляційної скарги; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017 у справі № 905/3151/16, Управління Пенсійного фонду України у місті Дзержинську Донецької області звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017 у справі № 905/3151/16, залишити в силі рішення Господарського суду Донецької області від 27.02.2017.

У касаційній скарзі заявник посилається недотримання судами норма матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що на виконанні у Торецькому міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області знаходиться зведене виконавче провадження № 51491635, до складу якого входили виконавчі документи про стягнення грошових коштів на користь фізичних осіб (заборгованості з оплати заробітної плати та заборгованості з покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій) та юридичних осіб на загальну суму 5574838,90 грн., де боржником виступає Товариство з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської", що підтверджується наданими суду письмовими поясненнями і запереченнями Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області (третя особа 1 у справі).

Торецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 51491635 17.08.2016 складено акт опису та арешту майна Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" за адресою: Донецька область, місто Торецьк, вул. Фестівальна, б.1, серед якого, в пунктах 2, 5 акта значиться: сировина ліс (деревина сосни) у кількості 113,085 м. куб. вартістю з розрахунку, наданого ДП "Дзержинськвугілля" на дату опису у сумі 600 гривень за куб; сировина-деревина сосни у кількості 120 м.куб. вартістю з розрахунку по 600 грн.

Акт опису та арешту містить заперечення від представників відповідача 1 щодо неналежності йому спірного майна.

В акті зазначено, що під час опису майна застосовувалася фото, відеозйомка.

До акта опису додано фототаблиці із зображенням деревини сосни у вагонах і поряд з вагонами. Деревини сосни відображено на фототаблицях знаходяться частково в обробленому вигляді (розпил навпіл, розпил на шпальний брус, на дошки різного діаметру). Також зафіксовано зображення відходів обробки деревини (т.1 а.с. 150-171).

На фототаблицях № № 13, 15, 16 (т.1 а.с. 156-158) відображено, що частина спірного майна перебуває у залізничних вагонах.

Відповідно до п. 1.1. договору поставки № 010301 від 01.03.2016, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок механік" (покупець, позивач у справі) та Товариством з додатковою відповідальністю "Техлесресурс" (постачальник) постачальник зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти і оплатити лісоматеріали. Кількість, найменування, вартість товару, строки поставки і т.д. визначаються в специфікаціях, які є невід'ємною його частиною (п. 1.2.) (т.1 а.с. 39-41).

Розділами 2-3 договору визначено умови поставки, кількість і якість, приймання товару за кількістю і якістю, та порядок розрахунків.

Відповідно до п. 2.4. договору умови поставки товару здійснюється відповідно до міжнародних правил "ІНКОТЕРМС-2000": DDU-автотранспортом за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, с. Клебан Бик, вул. Набережна, 1а, Шахта ім. Св. Матрони Московської, DDU (Р) залізн. транспортом за адресою: станція Кривий Торець Донецької залізниці, код станції 491003, вантажоодержувач ТОВ "ТБ Механік", якщо інше не вказано в специфікаціях.

Відповідно до п. 2.5. договору право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту поставки товару.

В п. 2.6. договору зазначено, що моментом поставки (отримання) товару є момент підписання покупцем супровідних документів із зазначенням дати фактичного отримання товару в таких документах. Якщо дата покупцем не проставляється, моментом отримання є дата, яка позначена постачальником при складанні супровідної документації:

2.6.1. при постачанні ЗД транспортом-дата календарного штемпелю станції призначення на ЗД накладній.

2.6.2. при постачанні автомобільним транспортом постачальника - дата товарно-транспортної накладної постачальника.

Відповідно до п. 8.1 договору цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2016. Дату підписання договору слід рахувати дату, вказану у преамбулі договору.

Відповідно до специфікацій до договору № 010301 від 01.03.2016 постачальник здійснює поставки наступного товару: довготи рудникові, сосна діаметром 10-16 довжина 4 м. кількістю 1500,00 ціною 708,33 грн., всього на суму 1275000,00 грн. в т.ч. ПДВ в сумі 212500,00 грн.

Період поставки липень-серпень 2016 року.

Позивачем надано: накладну ТОВ "Техлісресурс" № 72 від 05.08.2016, товарно-транспортну накладну № 543/3, карантинний сертифікат Державної ветеринарної та фіто санітарної служби України № 60/12-6006/АА-359565; найменування товару зазначено довгоття рудничне хв..п. ? 10-16 см. L-4м. у кількості 38,100 м.куб.; накладну ТОВ "Техлісресурс" № 77 від 12.08.2016, товарно-транспортна накладну № 627/3, карантинний сертифікат Державної ветеринарної та фіто санітарної служби України №60/12-6004/АА-359451; найменування товару зазначено довгоття рудничне хв..п. ? 10-16 см. L-4м. у кількості 38,520 м.куб.; накладну ТОВ "Техлісресурс" № 78 від 12.08.2016, товарно-транспортна накладну № 628/3, карантинний сертифікат Державної ветеринарної та фіто санітарної служби України № 60/12-6004/АА-359452; найменування товару зазначено довгоття рудничне хв..п. ? 10-16 см. L-4м. у кількості 36,100 м.куб.; накладну ТОВ "Техлісресурс" № 79 від 16.08.2016, товарно-транспортна накладну № 644/3, карантинний сертифікат Державної ветеринарної та фіто санітарної служби України № 60/12-6004/АА-359471; найменування товару зазначено довгоття рудничне хв..п. ? 10-16 см. L-4м. у кількості 24,090 м.куб.; накладну ТОВ "Техлісресурс" № 80 від 16.08.2016, товарно-транспортна накладну № 645/3, карантинний сертифікат Державної ветеринарної та фіто санітарної служби України № 60/12-6004/АА-359472; найменування товару зазначено довгоття рудничне хв..п. ? 10-16 см. L-4м. у кількості 23,000 м.куб.; накладну ТОВ "Техлісресурс" № 81 від 17.08.2016, товарно-транспортна накладну № 676/3, карантинний сертифікат Державної ветеринарної та фіто санітарної служби України № 60/12-6004/АА-359473; найменування товару зазначено довгоття рудничне хв.п. ? 10-16 см. L-4м. у кількості 34,870 м.куб.

Позивачем надано копії податкових накладних від 02.08.2016, від 03.08.2016, від 05.08.2016, від 05.08.2016, від 06.08.2016, від 08.08.2016, від 12.08.2016, від 16.08.2016; звіт про дебетові та кредитові операції по рахунку 5437 відповідно у період з 01.08.2016 по 31.08.2016 між ТОВ "Тезліссервіс" та позивачем.

На підтвердження факту перебування переліченого спірного майна на зберіганні у відповідача 1 позивачем надано договір зберігання від 01.03.2016 (т.1 а.с. 61), за умовами якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний будинок механік" (поклажедавець) передано, а Товариством з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" (зберігач) прийнято на відповідальне зберігання майно, зазначене в додатках до договору, які є невід'ємною частиною даного договору (п.1.1. договору).

Передача майна на зберігання, а також повернення майна поклажодавцю оформлюється двостороннім актом приймання-передачі, який є невід'ємною частиною даного договору. В акті вказується найменування майна, кількість переданого майна, заставна вартість майна (п. 3.1. договору).

Датами передачі майна на зберігання та повернення його вважаються дати відповідних актів приймання-передачі (п.п. 3.4., п. 3.5.).

За умовами п.п. 3.6., 3.7. договору транспортування майна на/зі зберігання, а також вантажо-вивантажувальні роботи здійснюються силами та за рахунок поклажодавця (позивач по справі).

В розділі 4 договору описано розмір плати за зберігання й порядок розрахунків.

Відповідно до пунктів 4.1.,4.2. договору за одну добу плата за зберігання майна становить 5,00 гривень, у т.ч. ПДВ 0,83 грн. У випадку зміни розміру плати за зберігання майна сторони підписують додаткову угоду до договору, яка є невід'ємною частиною договору. Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зберігача протягом 180-ти календарних днів з дати підписання акта здачі-прийняття робіт, якщо інше не зазначене в додатках до даного договору.

На підтвердження своїх доводів щодо знаходження деревини на зберіганні у відповідача 1 позивачем суду надано: акти приймання-передачі майна на зберігання від 05.08.2016, від 12.08.2016, від 16.08.2016, від 17.08.2016; акт від 01.08.2016 звірки залишків майна, яке перебуває на зберіганні за договором № 36 від 01.03.2016. (т.1.а.с. 67-71).

За умовами наданого позивачем договору поставки № 040101 від 04.01.2016 ТОВ "Торгівельний будинок механік" (постачальник) зобов'язався у порядку та на умовах цього договору передати у власність ТОВ "Ексіменерго" ПЕК (покупець), а покупець зобов'язався прийняти і оплатити лісоматеріали. Кількість, найменування, вартість, строки поставки і т.п. визначаються у специфікаціях.

Суду надано специфікації № 1, 2 від 04.01.2016 до договору поставки № 040101 від 04.01.2016, за якими ТОВ "Торгівельний будинок механік" здійснено поставку ТОВ "Ексіменерго" ПЕК товару: "рудстойка, сосна діаметром 8-13, 10-16, 14-18, 16-22 довжина 2-4м.".

При укладанні договору № 040101 поставки від 04.01.2016 сторони домовились про те, що позивач накопичує лісоматеріали у кількості вагонних норм та поставляє їх ТОВ "Ексіменерго" ПЕК на контрольованій Україною території в місці, розташованому поблизу лінії зіткнення та залізничної станції, на якій ТОВ "Ексіменерго" ПЕК акредитовано по Укрзалізниці як вантажовласник/вантажовідправник.

В підтвердження замовлення ТОВ "Ексіменерго" ПЕК, як вантажовідправника, рухомого залізничного складу для перевезення лісоматеріалів у період 16-17 серпня 2016 року, по станції Кривий Торець регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця", за договором поставки № 0400101 від 04.01.2016 позивачем суду надано договір на транспортне обслуговування, який укладений між ТОВ "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" та ТОВ "Ексіменерго" ПЕК від 07.06.2016; рахунок ТОВ "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" на оплату послуг залізничного транспорту за другу декаду серпня 2016 року та користування вагонами УЗ; розрахункову відомість за перевозку вагонів, які прибули під загрузку лісу за другу декаду серпня 2016 року; відомість № 1 плати за користування вагонами по станції Полева за другу декаду серпня 2016 року по вантажовласнику ТОВ "Ексіменерго" (т.2 а.с. 127-137).

У серпні 2016 року в період з 05 по 17 серпня тому в процесі підготовки до постачання ТОВ "Ексіменерго" ПЕК позивачем передано на зберігання відповідачу 1 лісоматеріалів обсягом 194,68 м.куб.

У серпні 2016 року позивачу стало відомо про те, що Торецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області (далі-ВДВС) на примусове виконання зведеного виконавчого провадження ВП № 51491635, що знаходиться в провадженні ВДВС, про стягнення з відповідача 1 заборгованості на користь юридичних та фізичних осіб, 17.08.2016 здійснено опис та арешт майна відповідача 1, в перелік якого включено лісоматеріали, які належать позивачу на праві власності та передано відповідачу 1 на відповідальне зберігання.

Вважаючи зазначений арешт майна незаконним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що вважає недоведеними обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, зокрема, деревина, що є предметом договору поставки № 010301 від 01.03.2016 (довгоття рудничне) та майно, що включено до акта опису та арешту майна зафіксоване на фотододатках до акта (дошки, брус, матеріали обробки деревини тощо) не є тотожнім; договір зберігання містить економічну необґрунтовану вартість зберігання майна (5 гривень за добу не залежно від кількості), та враховуючи, що відповідач 1 є діючим вугледобувним підприємством, яке в своїй діяльності використовує деревину, а відсутність окремого складського обліку та фактичного відокремлення власного майна та майна на зберіганні, а також факт самостійного розпорядження спірним майном, зафіксований в акті держвиконавця від 12.02.2017, дійшов до висновку, що використання майна здійснювалось відповідачем 1 на власний розсуд; суду не надано докази фактичного виконання умов договору зберігання, зокрема, яким чином та якими особами здійснювалося завантаження/розвантаження, складування майна на склад відповідача 1, а умовами договору зберігання цей обов'язок покладено на позивача, місцем знаходження якого є м. Маріуполь; договір зберігання, акти прийняття майна на зберігання та договори щодо постачання майна ТОВ "Ексіменерго" з використання території відповідача 1 як перевалочної бази, підписані представниками відповідача 1, позивача та ТОВ "Ексіменерго" не з метою створення реальних правових наслідків, а для формальної зміни титулу спірного майна, з метою його приховання від органів державної виконавчої служби та ухилення від виконання рішень суду.

Суд апеляційної інстанції правомірно вважає, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на доданих до справи документальних доказах, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до п. 9.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (зі змінами та доповненнями) вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил підвідомчості (ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з- під арешту. Орган Державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем 01.03.2016 укладено з ТОВ "ТЕХЛІСРЕСУРС" договір № 010301 поставки, за яким ТОВ "ТЕЗЛІСРЕСУРС" є постачальником, а позивач є покупцем.

Пунктом 1.1. договору № 010301 поставки від 01.03.2016 передбачено, що постачальник зобов'язується в порядку та на умовах цього договору передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити лісоматеріали.

На виконання умов зазначеного договору та додатку до нього в період з 05.08.2016 по 17.08.2016 включно ТОВ "ТЕХЛІСРЕСУРС" поставлено та передано у власність позивача лісоматеріали-довгоття рудничне у кількості 194,68 м.куб. загальною вартістю 165478,00 грн. Зазначене підтверджується супровідними документами (накладними, товаротранспортними накладними, карантинними сертифікатами).

Лісоматеріали поставлено у серпні ТОВ "ТЕХЛІСРЕСУРС" за договором № 010301 поставки від 01.03.2016 перейшли у власність позивача.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями статті 328 ЦК України закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач є власником лісоматеріалів, а саме: довгоття рудничного хвойних порід діаметром 10/16 мм. довжиною 4 м. кількістю 194,68 м. куб., враховуючи, що договір № 010301 від 01.01.2016, який укладений позивачем та ТОВ "ТЕХЛІСРЕСУРС" є чинним і в уставленому законом порядку недійсним не визнавався, тому суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо законності арешту майна судом апеляційної інстанції зазначено наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" зобов'язано державного виконавця вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Торецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № .08.2016 складено акт опису та арешту майна Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" за адресою: Донецька область, місто Торецьк, вул. Фестівальна, б.1, серед якого, в пунктах 2, 5 акта значиться: сировина ліс (деревина сосни) у кількості 113,085 м.куб. вартістю з розрахунку наданого ДП "Дзержинськвугілля" на момент опису у сумі 600 грн. за куб; сировина -деревина сосни у кількості 120 м.куб. вартістю з розрахунку по 600 грн. (т.1 а.с. 30-33).

Умови і порядок виконання рішень судів регламентовані Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802.

Відповідно до п. 4.2.1. зазначеної Інструкції опис та арешт майна боржника здійснюються в такій послідовності: після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані: назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо).

З акта арешту від 17.08.2016 вбачається, що в позиціях під № 2 описано "сировина-ліс (деревина сосни) у кількості 113,085 м. куб. вартістю з розрахунку, наданої ДП "Джержинськвугілля" на момент опису у сумі 600 грн. за куб"; під № 5 описана "сировина- деревина сосни у кількості 120 м. куб. вартістю з розрахунку 600 грн.".

З пояснень, наданих у судовому засіданні апеляційного суду представником Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, за відсутністю спеціальних знань та вмінь державного виконавця, при проведенні опису та арешту спірного майна, виміри арештованого майна не проведено, та дані щодо кількості спірного майна зафіксовано в акті зі слів представника відповідача 1.

При складанні акта опису та арешту працівники державної виконавчої служби при визначенні походження спірного майна, встановлення його ознак, кількості тощо, керувались лише візуальним оглядом та поясненнями, отриманими в усній формі від представника відповідача 1, який брав участь при складанні акта. Жодних документів на описане в акті майно державним виконавцем не отримано, та на час складення акта опису не мав.

Тобто в порушення п. 4.2.1 вказаної Інструкції в частині зазначення назви кожного внесеного до акта предмета і його відмінних ознак (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо) третьою особою вказано лише найбільшу його родову ознаку- "сировина-деревина", не зазначено конкретний вид такої сировини, зокрема, довгоття рудничне. Інші додаткові ознаки, окрім рослинного походження -"деревина сосни", в акті відсутні.

Інші відмінні ознаки спірного майна в акті від 17.08.2016 відсутні, та враховуючи, що лісоматеріали є річчю, що визначається родовими ознаками, властивими усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою, тому суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що є підстави ідентифікувати описану ВДВС сировину-деревину сосни, як саме ті лісоматеріали, які позивач придбав у власність у ТОВ "Техлісресурс", оскільки в даному випадку родові ознаки описаної/арештованої деревини сосни та лісоматеріалів збігаються: зовнішній вигляд, походження (хвойна порода), кількість.

Додатковим підтвердженням того, що ВДВС описано та арештовано належні саме позивачу лісоматеріали є те, що вони знаходились у відповідача 1 на відповідальному зберіганні (акти приймання-передачі майна на зберігання за серпень 2016 року).

З довідки № б/н від 06.06.2017, наданої відповідачем 1 до апеляційного суду вбачається, що станом на 17.08.2016 (на момент арешту майна) на балансі підприємства знаходились лісоматеріали, які можливо кваліфікувати як "сировина-ліс (деревина сосни)" загальним обсягом 30,8 м.куб., у тому числі: руднична стійка у кількості 18,0 м.куб. в підземних виробках під лавою для забезпечення виробничого процесу видобутку вугілля; довгоття рудничне-1,2 м.куб.; або піл -4,6 м.куб.; відходи деревини -7,0 м.куб.

Виходячи зі змісту акта опису від 17.08.2016, до акта внесено відомості щодо майна, яке було лише на поверхні підприємства, та підземні виробки підприємства не описувалися. Тобто на час опису арештованого майна у відповідача 1 лише 1,2 м.куб. довгоття рудничного, що йому належало, решта частини з описаного належала позивачу.

Разом з тим в акті опису в позиції 2 вказано, що описано лісоматеріали в кількості 113, 085 м.куб. Зазначене майно, як пояснили представники сторін в засіданні, та це підтверджується фотографіями, які зроблено під час опису майна та копії яких знаходяться в матеріалах справи, завантажене у вагони. Тому кількість таких матеріалів визначено державним виконавцем відповідно до маркувань на вагонах, виходячи з їх вантажовмістимості. Щодо лісоматеріалів, які знаходилися на площадках відповідача 1 у кількості 120 м.куб, то цей обсяг визначено державним виконавцем, як повідомлено представником Торецького міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області у судовому засіданні апеляційного суду, лише зі слів супроводжуючого представника відповідача 1, без звірки таких обсягів у відповідних облікових документах.

Суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що не може бути визнаним обґрунтованим внесення до акта опису позиції № 5 - сировина-деревина сосна у кількості 120 м.куб. Враховуючи, що іншого ідентичного лісоматеріалу, крім цього, що належить позивачу та 1,2 м.куб., які знаходились на балансі відповідача 1 на площадках не перебувало, слід вважати, що вся деревина сосни (довгоття рудничне), яке знаходилося на площадках відвідача 1, та описано в акті опису державного виконавця, за виключенням власності відповідача (1,2 м.куб.) належало позивачу, та саме на це майно за ним визнано право власності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що представником відповідача 1 Артюшкіним О.В. в акті опису та арешту майна від 17.08.2016 зазначено, що з описом та арештом майна підприємство категорично не згоден, оскільки описане майно, у т.ч. зазначене в позиціях № 2 та № 5 акта опису ТДВ "ОП "Шахта ім. Св. Матрони Московської" не належить.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності у боржника-юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення).

Суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що ВДВС при опису й накладанні арешту не пересвідчилось в тому, що лісоматеріали належать саме відповідачу 1, а не іншій особі, яка не є боржником, щодо якої будь-яких процесуальних документів про накладення арешту не внесено.

Враховуючи, що у відповідача 1 на балансі на час проведення арешту майна знаходилось довгоття рудничне-1,2 м.куб., що вбачається з довідки, наданої до суду, із загальної кількості сировини - деревини сосни-120 м.куб., що заявлена позивачем до виключення з акта арешту від 17.08.2016, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що слід вирахувати 1,2 м.куб. довгоття рудничного, що знаходилось на балансі шахти на час складання акта.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення;

3) скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції;

4) скасувати рішення першої інстанції, постанову апеляційної інстанції повністю або частково і припинити провадження у справі чи залишити позов без розгляду повністю або частково;

5) змінити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції;

6) залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Відповідно до стаття 11111. Господарського процесуального кодексу України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд приймає постанову.

У постанові мають бути зазначені:

1) найменування касаційної інстанції, склад суду, номер справи і дата прийняття постанови;

2) найменування сторін і найменування особи, яка подала касаційну скаргу;

3) найменування місцевого господарського суду або апеляційного господарського суду, рішення, постанова якого оскаржується, номер справи, дата прийняття рішення, постанови, прізвище судді (суддів);

4) стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду, рішення, постанови апеляційного господарського суду;

5) підстави, з яких оскаржено рішення, постанову;

6) доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу;

7) мотиви, за якими касаційна інстанція не застосовує закони та інші нормативні правові акти, на котрі посилалися сторони, а також закони та інші нормативно-правові акти, якими керувався суд, приймаючи рішення;

8) у разі скасування або зміни рішення, постанови, - мотиви, за якими касаційна інстанція не погодилася з висновками суду першої або апеляційної інстанції;

9) висновки за результатами розгляду касаційної скарги;

10) дії, що їх повинні виконати сторони та суд першої інстанції у разі скасування рішення, постанови і передачі справи на новий розгляд;

11) новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова надсилається сторонам у справі у триденний строк з дня її прийняття.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017 у справі № 905/3151/16 Господарського суду Донецької області прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Таким чином постанова Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017 у справі № 905/3151/16 Господарського суду Донецької області підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Дзержинську Донецької області на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017 у справі № 905/3151/16 Господарського суду Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 07.06.2017 у справі № 905/3151/16 Господарського суду Донецької області залишити без змін.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж. О.
Судді:Нєсвєтова Н.М.
Карабань В.Я.