Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "11" грудня 2017 р. Справа № 906/746/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 31.07.2017;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 28.12.2016;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТК-Україна"

до Закритого акціонерного товариства "Житомирські ласощі"

про стягнення 2614681,10 грн.

Строк розгляду спору продовжено на підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

ТОВ "ОТК-Україна" звернулося з позовом до Господарського суду Житомирської області про стягнення з відповідача - ЗАТ "Житомирські ласощі" заборгованості у розмірі 2614681,10 грн за продукцію, поставлену ТДВ "ЖЛ" на підставі договору №18/15 від 01.07.2015.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, що відображають факт переходу продукції від ТДВ "ЖЛ" до ЗАТ "Житомирські ласощі".

Суд неодноразово звертався до слідчого відділу Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області в порядку ст.38 ГПК України про необхідність надати інформацію та відповідні документи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000070 про наявність на території ЗАТ "Житомирські ласощі" поставлених ТОВ "ОТК-Україна" товарів.

Однак станом на день розгляду справи витребувані матеріали до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТК-Україна" (постачальник) та Товариством з додатковою відповідальною відповідальністю "ЖЛ" (замовник) укладено договір на поставку продукції №18/15 (а.с. 9-13), пунктом 2.1. якого передбачено, що постачальник зобов'язується виконати роботи по виготовленню продукції, поставити та передати у власність ТДВ "ЖЛ" продукцію за цінами, які узгоджені сторонами у додаткових угодах (додатках) до договору поставки, що є невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно до п.2.2. договору на поставку замовник зобов'язується прийняти продукцію та оплатити її вартість на умовах даного договору.

У пункті 5.2 договору на поставку сторони погодили умови оплати партії продукції, а саме: оплата партії продукції здійснюється ТДВ «ЖЛ» по факту поставки. Оплата проводиться двома частинами - протягом 60 календарних днів: перша частина 50% оплачується замовником протягом 30 днів з моменту поставки, друга частина 50% оплачується протягом 60 днів.

Як визначено пунктом 3.3 договору на поставку датою поставки партії продукції вважається фактична дата отримання цієї партії продукції замовником згідно з відміткою замовника у видатковій накладній постачальника .

Для замовлення партії продукції та погодження цін за договором на поставку сторонами укладено специфікації №1 та №2 від 03.07.2015, які є невідємною частиною договору на поставку (а.с. 14-17).

Відповідно до укладеного сторонами договору на поставку та специфікацій ТОВ «ОТК-України» 20.08.2015 року поставило ТДВ «ЖЛ» продукцію, а саме: «Булат» Проз. ПГООмкм+Мет.ПШОмкм у кількості 2174 кг на суму 259858,22 грн, що підтверджується видатковою накладною №8 від 20.08.2015 (а.с. 18).

05.10.2015 ТОВ «ОТК-Україна» здійснило поставку ще продукції, а саме: 1) «Універсальний пакет» (Оптімікс) Проз. ПП20мкм+Проз. ПГООмкм кількістю 5 264 кг за ціною 560 931,84 грн; 2) «Тетерів» Проз. ПГООмкм +Мет. ПГООмкм у кількості 1996 кг за ціною 231 555,96 грн; 3) «Жайма» Мет. ПГООмкм +Мат. ПГООмкм у кількості 2100 кг за ціною 261 156,00 грн; 4) «Кльово з арахісом міні» Мет. ПГООмкм +Мат. ПГООмкм у кількості 3 201 кг за ціною 410 752,32 грн; 5) «Гостинець від їжачка» Проз. ПГООмкм +Мет. ПГООмкм у кількості 3 664 кг за ціною 425 866,72 грн 6) «Гостинець від боровичка» Проз. ПГООмкм +Мет. ПГООмкм у кількості 2950 кг за ціною 342878,50 грн; 7) «Булат» Проз. ПГООмкм +Мет. ПГООмкм у кількості 1018 кг за ціною 121681,54 грн. Вказана поставка оформлена видатковою накладною №10 від 05.10.2015 на загальну суму 2354822,88 грн (а.с.20).

02.12.2015 між ТОВ «ОТК-Україна» та ТДВ «ЖЛ» проведено звірку взаєморозрахунків, за результатом чого складено акт звірки взаєморозрахунків (а.с. 22-23) за період з 01.11.2015 по 01.12.2015, згідно з яким сума заборгованості ТДВ «ЖЛ» перед ТОВ «ОТК- Україна» за поставлений товар за договором на поставку станом на 01.12.2015 року склала 2614 681,10 грн (259 858,22+2 354 822,88).

Однак ТДВ «ЖЛ» вартість отриманого товару не сплатило, продукцію позивачу не повернуло. При цьому, як зазначала представник ТОВ "ОТК-Україна", право власності на продукцію, яка є предметом продажу відповідно до договору на поставку №18/15 від 01.07.2015, переходить при повній оплаті ціни покупки цієї продукції. Таким чином, відповідно до договору поставки у випадку несплати вартості поставленої продукції ТДВ "ЖЛ" право власності на продукцію не переходить до покупця і залишається за ТОВ "ОТК-Україна".

Також позивач посилається на те, що адресою доставки (місцем поставки) обох партій продукції відповідно до видаткових накладних визначено: 10003, м. Житомир, вул. Щорса, 67.

Однак в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань 27.11.2015 виключено запис про Товариство з додатковою відповідальністю "ЖЛ" на підставі судових рішень з одночасним відновленням запису в ЄДР про Закрите акціонерне товариство «Житомирські ласощі», місцезнаходження якого: 10003, м. Житомир, вул. Щорса, 67. На підставі вказаного запису ЗАТ «Житомирські ласощі» відновило свою виробничу діяльність на виробничих потужностях Житомирської кондитерської фабрики, якими користувався до свого припинення в 2011 році.

У звязку з цим ТОВ «ОТК-Україна» звернулося до ЗАТ «Житомирські ласощі» про стягнення 2614 681,10 грн як компенсації за безпідставно набуте майно з посиланням на положення ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Відповідно до 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частина 3 ст. 1212 ЦК України визначає, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, норма ст.1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого (власника майна) поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Як визначено у ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. У разі, якщо позивачу неможливо повернути в натурі безпідставно набуте відповідачем майно визначене родовими ознаками, зокрема, сировину, відшкодуванню підлягає його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Статті 1212, 1213 ЦК України спрямовані на захист порушених прав власника майна, яке вибуло з його володіння без достатньої правової підстави.

Для застосування положень ст.ст. 1212, 1213 ЦК України до спірних правовідносин необхідно встановити сам факт набуття майна відповідача за рахунок позивача.

Факт передання продукції від ТОВ «ОТК-Україна» до ТДВ «ЖЛ» підтверджується копіями видаткових накладних №8 від 20.08.2015 та №10 від 05.10.2015, що не заперечував представник позивача в засіданні суду.

Натомість матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували набуття чи збереження ЗАТ "Житомирські ласощі" майна, яке поставлено ТДВ "ЖЛ" за договором поставки продукції №18/15 від 01.07.2015. Також відновлення запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань щодо ЗАТ "Житомирські ласощі" не підтверджує факт правонаступництва від ТДВ "ЖЛ" до ЗАТ "Житомирські ласощі".

Разом з тим, під час огляду справи 906/395/16 за позовом ТОВ "Ренесанс Траст" до ЗАТ "Житомирські ласощі" за участю у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 та ТОВ "Ренесанс ОСОБА_4" про заборону використовувати торгівельні марки, знаки та вчинити певні дії, предметом дослідження якого був договір №246 з додатковою угодою №1 до договору від 26.11.2015, укладений між ТОВ "ЖЛ" та ТОВ "Ренесанс Траст", на підставі якого постачальник зобов'язався передати у власність, а покупець прийняти та оплатити на умовах викладених в даному договорі етикет з кондитерських виробів (надалі-товар). Разом з етикетом покупець передає покупцю всі майнові та немайнові права інтелектуальної власності, які належать продавцю на увесь існуючий товар, а саме візуальне оформлення товару, всі зображення, візерунки, малюнки, поєднання кольорів і т.д., що належать продавцю (п.1.1. договору).

Згідно з п. 2.2. вказаного договору, кількість товару, який продається за даним договором складає 6942315 шт. та 174855 кг загальною вартістю 19928889,00 грн.

Відповідно до бухгалтерської довідки ТОВ "Ренесанс Траст" отримано та поставлено на облік від ТДВ "ЖЛ" етикет за актом прийому-передачі до договору № 246 від 26.11.2015 у кількості 6972315 шт. та 174855 кг. При дослідженні вказаного документа виявлено, що продукція, яка поставлялася позивачем відповідно до договору №18/15 від 01.07.2015 ТДВ "ЖЛ" (етикет для цукерок: «Булат», «Тетерів», «Жайма», «Кльово з арахісом міні», «Гостинець від їжачка», «Гостинець від боровичка»), передана ТОВ "Ренесанс Траст".

Таким чином, відсутність встановленого факту набуття відповідачем майна за рахунок позивача виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, що унеможливлює задоволення позову про стягнення з відповідача компенсації вартості майна в сумі 2614681,10 грн.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судові витрати в порядку ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.12.17

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1- в справу;

2,3- сторонам (рек.)