ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Справа № 904/2233/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Малетича М.М.,

Сибіги О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду

України Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04 вересня 2017 року

у справі № 904/2233/17

господарського суду Дніпропетровської області

за позовом Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Берегиня"

про стягнення 6 367,99 грн.,-

за участю представників:

позивача: не з'явилися

відповідача: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Берегиня" про стягнення 6 367,99 грн., які є переплатою пенсії громадянину ОСОБА_4 за період з серпня 2008 року по червень 2014 року.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що внаслідок видачі відповідачем недостовірної довідки про заробітну плату для обчислення пенсії гр. ОСОБА_4 № 145 від 08 серпня 2008 року було здійснено неправильне її нарахування та виплату, що завдало матеріальних збитків бюджету Пенсійного фонду України і бюджету держави, які відповідач відповідно до ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зобов'язаний відшкодувати.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року (суддя Воронько В.Д.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04 вересня 2017 року (склад колегії суддів: Антонік С.Г. - головуючий, Вечірко І.О., Березкіна О.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що підстави для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування збитків у розмірі переплаченої позивачем пенсії за статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відсутні, оскільки видана відповідачем довідка № 145 від 08 серпня 2008 року є достовірною, підтверджує стаж роботи працівника колгоспу ім. Б. Хмельницького ОСОБА_4 за період роботи з 1968 року по 1971 рік, який має бути зарахований до стажу роботи та який дає право на трудову пенсію з огляду на те, що у зазначений період прибутковий податок сплачувався колгоспами на підставі Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 квітня 1965 року "Про прибутковий податок з колгоспів" не за рахунок відрахувань із заробітної плати конкретного працівника, а з частини загального фонду заробітної плати працівників господарства, іншого порядку в той час не існувало. За висновком судів переплати пенсії не відбулось та відсутня шкода.

Не погодившись із зазначеними рішенням та постановою Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04 вересня 2017 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, громадянин ОСОБА_4 перебуває на обліку у відділі з призначення пенсії та отримує пенсію за віком.

03 червня 2014 року Управлінням пенсійного фонду України в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, правонаступником якого є позивач, проведено зустрічну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми "Берегиня" щодо достовірності довідки № 145 від 08 серпня 2008 року, виданої громадянину ОСОБА_4 за період з 1968 року по 1971 рік, який працював в колгоспі ім. Б. Хмельницького Дніпропетровського району Дніпропетровської області, за результатами якої складено акт №167.

Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_4 не був членом колгоспу ім. Б. Хмельницького, в книгах обліку праці та розрахунків відсутні утримання по заробітній платі. Розбіжностей по кількості вихододнів та нарахуванню заробітної плати за книгами обліку праці та розрахунків за період з 1968 року по 1971 рік під час перевірки даних довідки №145 від 08 серпня 2008 року, виданої на гр. ОСОБА_4, не встановлено.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у листі №18856/09/29 від 12 серпня 2014 року про надання роз'яснень на запит Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області від 11 липня 2014 року повідомлено, що стаж роботи у колгоспі за період після 1965 року обчислюється на підставі відомостей про виконання членом колгоспу встановленого мінімуму трудової участі у громадському господарстві; у разі не виконання членом колгоспу без поважних причин встановленого мінімуму, враховується час роботи за фактичною тривалістю. У вказаному роз'ясненні також зазначено, що відповідно до п. 24 Порядку підтвердження трудового стажу, затвердженого постановою КМУ №637 від 12 серпня 1993 року, для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесено в довідки на підставі документів. Також в листі вказано про відсутність підстав для зарахування до трудового стажу періодів роботи ОСОБА_4 в колгоспі ім. Б. Хмельницького за фактично відпрацьованим стажем, оскільки за результатами зустрічної перевірки факту роботи заявника в колгоспі (акт від 03.06.2014 №167) з'ясовано, що книга наказів відсутня та причина її відсутності посадовими особами не пояснена.

Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з даним позовом про стягнення з відповідача 6 367,99 грн., які є переплатою пенсії громадянину ОСОБА_4 за період з серпня 2008 року по червень 2014 року, посилаючись на те, що довідка відповідача про заробітну плату для обчислення пенсії гр. ОСОБА_4 № 145 від 08 серпня 2008 року є недостовірною і на підставі цієї довідки було здійснено неправильне нарахування та виплату пенсії громадянину ОСОБА_4, що завдало матеріальних збитків бюджету Пенсійного фонду України і бюджету держави, які відповідач відповідно до ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зобов'язаний відшкодувати.

Стаття 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст.101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Судами встановлено, що відповідно до довідки відповідача № 145 від 08 серпня 2008 року гр. ОСОБА_4 не був членом колгоспу, але працював в колгоспі з 01 січня 1968 року по 04 травня 1971 року і з його зарплати утримувався прибутковий податок.

Факт перебування гр. ОСОБА_4 в трудових відносинах з колгоспом ім. Б. Хмельницького у зазначений період підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з книги обліку праці і розрахунків та не заперечується позивачем.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Таким чином оскільки ОСОБА_4 не був членом колгоспу, то на нього не розповсюджувалися вимоги щодо виконання мінімуму трудової участі.

Крім того, як правильно зазначено судами, в період трудової діяльності ОСОБА_4 в колгоспі з 1968 року по 1971 рік, прибутковий податок сплачувався колгоспами на підставі Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 квітня 1965 року "Про прибутковий податок з колгоспів".

Відповідно до зазначеного Указу, прибутковий податок з колгоспів стягувався з чистого доходу і частини фонду оплати праці колгоспників, що перевищує неоподатковуваний мінімум.

Податковий податок з оподаткованої частини фонду оплати праці сплачувався колгоспами протягом року, щоквартально, з фактично нарахованого фонду оплати праці.

Таким чином, податок сплачувався не за рахунок відрахувань з заробітної плати конкретного працівника, а з частини загального фонду заробітної плати працівників господарства. Іншого порядку в той час не існувало, про що правильно зазначили суди попередніх інстанції.

З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що підстави для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування збитків у розмірі переплаченої позивачем пенсії за статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" відсутні, оскільки видана відповідачем довідка № 145 від 08 серпня 2008 року є достовірною, переплати пенсії не відбулось та, відповідно, збитки у позивача відсутні, у зв'язку з чим суди правильно та обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог.

Матеріали справи свідчать про те, що приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення відповідно до вимог закону та обставин справи. Розглянувши справу повторно, в порядку ст.101 ГПК України, господарський суд апеляційної інстанції обґрунтовано залишив прийняте рішення без змін.

Посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час винесення оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04 вересня 2017 року у справі № 904/2233/17 залишити без змін.

Головуючий І.А. Плюшко

Судді М.М. Малетич

О.М. Сибіга