ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Справа № 915/549/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Владимиренко С.В., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОС-НОВА 2007"
на рішеннягосподарського суду Миколаївської області від 04.08.2017
на додаткове рішеннягосподарського суду Миколаївської області від 07.08.2017
та постановиОдеського апеляційного господарського суду від 19.09.2017
у справі№ 915/549/17 господарського суду Миколаївської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ОС-НОВА 2007"
простягнення 982 422,00 грн.,
за участю представників:
від позивачаМельник М.А.
від відповідачаВоронков В.О.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Українська залізниця") звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОС-НОВА 2007" (далі - ТОВ "ОС-НОВА 2007") про стягнення з відповідача 982 422,00 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 04.08.2017 у справі № 915/549/17 (суддя Коваль С.М.) позов задоволено повністю.

Додатковим рішенням господарського суду Миколаївської області від 07.08.2017 у справі № 915/549/17 (суддя Коваль С.М.) вирішено питання про розподіл судових витрат у справі.

Постановами Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 (колегія суддів у складі: Таран С.В. - головуючого, Будішевська Л.О., Мишкіна М.А.) рішення господарського суду Миколаївської області від 04.08.2017 та додаткове рішення господарського суду Миколаївської області від 07.08.2017 у справі № 915/549/17 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Миколаївської області від 04.08.2017, додатковим рішенням господарського суду Миколаївської області від 07.08.2017 та постановами Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 у справі № 915/549/17, ТОВ "ОС-НОВА 2007" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати зазначені судові акти та прийняти нове рішення про відмову у позові.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувані рішення, додаткове рішення та постанови прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 21.11.2017 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Владимиренко С.В., Шевчук С.Р. прийнято зазначену касаційну скаргу ТОВ "ОС-НОВА 2007" до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 12.12.2017 о 10 год. 30 хв.

У відзиві на касаційну скаргу відповідача, який надійшов до Вищого господарського суду України 12.12.2017, позивач проти касаційної скарги заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржувану судові акти - без змін.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановили господарські суди попередніх інстанцій, 24.02.2017 між ПАТ "Українська залізниця" (Покупець) та ТОВ "ОС-НОВА 2007" (Постачальник) були укладені договори про закупівлю № ДОН/Т-17059/НЮ, № ДОН/Т-17060/НЮ (далі - Договори), відповідно до умов яких предметом їх є поставка Постачальником Покупцю товару (вугілля сортове марки АМ 13-25) в асортименті та кількості згідно специфікацій (додатки № 1), які є невід'ємними частинами Договорів.

Згідно з п.п. 4.1 Договорів товар повинен бути поставлений Постачальником вагонними нормами протягом 20 календарних днів від дня надання заявки Покупцем (допустиме відхилення по об'єму +/- 5%).

Відповідно до п.п. 4.3 Договорів товар постачається Постачальником за рахунок Постачальника на склад Покупця м. Красний Лиман на умовах DDР згідно правил ІНКОТЕРМС-2010.

Пунктами 9.3 Договір передбачено, що Постачальник несе відповідальність за порушення термінів поставки товару, визначених цими Договорами: Постачальник має сплатити штраф у розмірі 20% від суми непоставленого в строк товару.

Згідно з п.п. 15.1 Договорів вони діють до 31.03.2017.

У додатках № 1 (специфікаціях) до Договорів сторонами узгоджено найменування товару, його марку, кількість, ціну тощо.

Зокрема, за специфікацією до договору № ДОН/Т-17059/НЮ від 24.02.2017 ТОВ "ОС-НОВА 2007" зобов'язалось поставити ПАТ "Українська залізниця" вугілля сортове за кодом 09111 марки АМ 13-25 в кількості 950 тонн на загальну суму 2 469 050,00 грн., а за специфікацією до договору № ДОН/Т-17060/НЮ від 24.02.2017 - вугілля сортове за кодом 09111 марки АМ 13-25 в кількості 940 тонн на загальну суму 2 443 060,00 грн.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на те, що на виконання Договорів ПАТ "Українська залізниця" направило відповідачу листи з заявками від 06.03.2017 щодо поставки йому вугілля сортового марки АМ 13-25 у загальній кількості 1 890 тонн, однак ТОВ "ОС-НОВА 2007" свої зобов'язання щодо своєчасної поставки товару за вказаними договорами не здійснило, з огляду на що Постачальник повинен сплатити Покупцю штраф у розмірі 20% від суми непоставленого у строк товару, що становить суму 982 422,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, з яким погодився господарський суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в силу п. 4.1 Договорів ТОВ "ОС-НОВА 2007" зобов'язано було поставити товар за Договорами у строк до 26.03.2017, оскільки ПАТ "Українська залізниця" 06.03.2017 направило відповідні заявки на поставку, однак Постачальник у зазначений строк поставку товару не здійснило, у зв'язку з чим з відповідача підлягають до стягнення штрафні санкції у вигляді штрафу.

Також, суди попередніх інстанцій відхилили доводи відповідача про неможливість виконання умов Договорів у зв'язку з існуванням форс-мажорних обставин, оскільки, як зазначили суди, ТОВ "ОС-НОВА 2007" не надано доказів наявності форс-мажорних обставин, так як вони (обставини) повинні бути підтверджені компетентними органами, а саме, Торгово-промисловою палатою України.

У зв'язку з цим, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Проте, висновки судів попередніх інстанцій є передчасними, з огляду на таке.

Пунктами 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто, з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Частиною 1 ст. 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пунктом 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" роз'яснено, що господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 42 ГПК України передбачено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це, зокрема, і право на обґрунтоване рішення. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" від 27.09.2001).

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст.ст. 32- 34, 43, 82, 84 ГПК України визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позовів.

Як зазначалось вище, задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій визнали обґрунтованими вимоги позивача та послались на неналежне виконання відповідачем умов Договорів щодо поставки товару у визначений строк (до 26.03.2017 включно).

Виходячи з предмету позову, при вирішенні спору підлягало з'ясуванню питання щодо виконання позивачем п.п. 4.1 Договорів, а саме, дати надання ПАТ "Українська залізниця" відповідних заявок відповідачу та, як наслідок, питання щодо своєчасного виконання ТОВ "ОС-НОВА 2007" своїх зобов'язань.

Так, місцевий господарський суд зазначив, що 06.03.2017 позивач направив відповідачу лист з заявками за № в.о. НДОН Філія - 01/764 та № в.о. НДОН Філія - 01/763 щодо поставки вугілля у кількості 1 890 тонн (загалом) з моменту отримання рознарядки поштою.

Натомість апеляційна інстанція зазначила, що на виконання умов вказаних договорів позивач направив відповідачу листи з заявками №в.о.НДон Філія-01/763, № в.о.НДон Філія-01/764 від 06.03.2017 щодо поставки йому вугілля сортового марки АМ 13-25 у загальній кількості 1 890 тонн.

Також апеляційний господарський суд вказав, що заявки на здійснення поставки товару позивачем направлені відповідачу та отримані останнім нарочно 06.03.2017.

Тобто, судами попередніх інстанцій встановлено суперечливі обставини, чи відповідні заявки направлялись поштовим зв'язком, чи надавались відповідачу безпосередньо під підпис (нарочно).

У випадку направлення позивачем таких заявок поштовим зв'язком, судам попередніх інстанцій потрібно було встановити конкретну дату надання заявок відповідачу, враховуючи дату відправлення, поштовий перебіг тощо, та з'ясувати яким доказами це підтверджується, зокрема, чеком поштової установи, описом вкладення у цінний лист тощо.

У випадку ж надання відповідачу таких заявок безпосередньо під підпис (нарочно), судам попередніх інстанцій слід було встановити чи міститься на вказаних заявках підпис уповноваженої особи відповідача про отримання заявок та дати такого отримання.

Таким чином, судами попередніх інстанцій неналежно досліджено, чи мало місце дотримання Покупцем п.п. 4.1 Договорів, дати виникнення обов'язку у відповідача щодо поставки товару за Договорами та, як наслідок, настання відповідальності Постачальника за неналежне виконання зобов'язань.

Отже, суди попередніх інстанцій припустились неправильного застосування приписів ч. 1 ст. 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України є підставою для скасування прийнятих у справі судових рішень.

Враховуючи встановлені ст. 1117 ГПК України межі перегляду справи в касаційній інстанції, які не дають права касаційній інстанції встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, оскаржувані судові акти підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції необхідно взяти до уваги викладене у даній постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, дати належну правову оцінку зібраним у справі доказам, доводам та запереченням учасників судового процесу і, в залежності від встановленого та відповідно до вимог закону, вирішити спір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОС-НОВА 2007" задовольнити частково.

Постанови Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2017, рішення господарського суду Миколаївської області від 04.08.2017 та додаткове рішення господарського суду Миколаївської області від 07.08.2017 у справі № 915/549/17 скасувати.

Справу № 915/549/17 передати на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

С.Р. Шевчук