ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017р. Справа № 914/1526/17

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів: Гоменюк З.П. (головуючий), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Державного підприємства Харківське бюро з машинобудування ім.О. ОСОБА_3, м. Харків

до відповідача Державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА, м. Львів

за участю у справі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державного Концерну Укроборонпром, ОСОБА_4

за участю у справі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерства оборони України, м.Київ

про стягнення 1151311,50 грн.

Представники:

від позивача ОСОБА_5, О.М. представник; ОСОБА_6 представник.

від відповідача ОСОБА_7 представник;

від третьої особи-1 не зявився;

від третьої особи-2 ОСОБА_8 представник.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Державного підприємства Харківське бюро з машинобудування ім.О.О.Морозова до відповідача Державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА за участю у справі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державного Концерну Укроборонпром, за участю у справі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерства

оборони України про стягнення 1151311,50 грн., з яких 993440,44 грн. пеня та 158871,06 грн. штраф.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та протоколах судового засідання.

Представник позивача позовні підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача, проти позову заперечив повністю з підстав, наведених у поданому відзиві на позовну заяву та поданих доповненнях (вх.№30911/17 від 12.09.2017р.) до відзиву, підтримав клопотання (вх.№30910/17 від 12.09.2017р.), відповідно до якого просить суд звільнити Державне підприємство Львівський державний завод ЛОРТА від відповідальності за невиконання зобовязання за Договором №52/6-ХКБМ від 21.03.2016р.

Третя особа-1 явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, однак надіслала на адресу суду письмові пояснення (вх.№41959/17 від 08.12.2017р.), що стосуються предмета спору.

Представник третьої особи-2 надав усні пояснення щодо предмета спору.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд,-

встановив:

21.03.2017р. між Державним підприємством Харківське бюро з машинобудування ім.О.О.Морозова (замовник) та Державним підприємством Львівський державний завод ЛОРТА (виконавець) укладено договір №52/6-ХКБМ на виконання складової частини дослідно-конструкторської роботи «ОСОБА_8/1-КСНТП», відповідно до умов якого виконавець зобовязується виконати і здати замовнику, а останній зобовязується прийняти і оплатити на умовах цього договору проведення робіт СЧ ДКР «ОСОБА_8/1-КСНТП»: виготовлення дослідних зразків комплексної системи навігаційно-топогеодезичної привязки (КСНТП) і проведення попередніх випробувань. Передбачена договором робота виконується відповідно до спеціального рішення Міністерства оборони України, Державного концерну «Укроборонпром» та підприємств Державного концерну «Укроборонпром» щодо визначення порядку виконання робіт СЧ ДКР, шифр «ОСОБА_8/1» (п.1 договору).

Додатковою угодою №1 до договору №52/6-ХКБМ на виконання складової частини дослідно-конструкторської роботи «ОСОБА_8/1-КСНТП» сторони узгодили викласти пункт 1 вказаного договору в наступній редакції: «Виконавець зобовязується виконати і здати замовнику, а останній зобовязується прийняти і оплатити на умовах цього договору проведення робіт СЧ ДКР «ОСОБА_8/1-КСНТП» у дві черги:

- черга 1: виготовлення блоків та інших складових частин комплекту апаратури комплексної системи навігації та топопривязки (КСНТП). Дороблення РКД згідно з Домовленням №6 до ТЗ. Проведення першого етапу попередніх (автономних) випробувань блоків дослідного зразка комплекту апаратури КСНТП на ДП «ЛДЗ «ЛОРТА». Поставка блоків із складу комплекту апаратури КСНТП до ДП «ХКБМ» в повному обсязі». Термін виконання до 30.11.2016р.

- черга 2: складання, комплексне налагодження та здача дослідного зразка комплекту апаратури КСНТП на дослідному зразку БМ-21У. Проведення другого етапу попередніх випробувань (ПВ) дослідного зразка комплекту апаратури КСНТП у складі дослідного зразка БМ-21У. Коригування РКД, відновлення та доробка дослідного зразка комплекту апаратури КСНТП за результатами ПВ (за необхідністю). Присвоєння РКД літеро «О». Передача одного комплекту врахованих копій РКД до ДП «ХКБМ». Термін виконання до 30.11.2016р.

Згідно із п.12 договору, терміни виконання робіт згідно відомості виконання та можуть змінюватися за письмовою домовленістю сторін із оформленням узгоджувального протоколу. Строки виконання робіт встановлено в термін до 30.11.2016 р., про що відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не заперечив.

Пунктом 14 договору передбачено, що датою виконання обов'язків за договором вважається дата затвердження акту про приймання роботи та виготовлення продукції. Роботи складової частини дослідно-конструкторських робіт за договором вважаються виконаними після затвердження замовником «ОСОБА_7 приймання» за позитивним висновком комісії з приймання виконаного обсягу робіт складової частини дослідно-конструкторських робіт (п.31 договору).

Як зазначив позивач, акт від 10.12.2016р. про приймання робіт (науково-технічної продукції) першої черги за договором затверджено директором ДП «ХКБ» 19.12.2016р., тобто відповідач роботи виконав пізніше, ніж це передбачено договором. За другою чергою відповідач роботи не виконав. Невиконання робіт за другою черго відповідачем також не заперечується.

Орієнтовна вартість ціна продукції відповідно до підписаного між сторонами протоколу складає 8406629,23 грн.

Відповідно до п.33 договору, за порушення встановлених договором термінів виконання робіт, виконавець сплачує пеню у розмірі 0,1% від вартості виконаних робіт за кожен день прострочення. За прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 3% від вартості виконаних робіт.

Таким чином позивач на підставі п.33 договору нарахував відповідачу пеню в розмірі 1152311,50 грн. та штраф в розмірі 158871,06 грн., що разом становить 1152311,50 грн., які позивач просить стягнути на його користь з відповідача.

Відповідач проти позову заперечив, подавши відзив на позовну заяву, в якому ДП Львівський державний завод ЛОРТА зазначає, що нарахування пені за несвоєчасну здачу робіт І черги є безпідставним, оскільки відповідач вчасно до 30.11.2016р. належним чином виконало зобовязання (згідно з умовами договору заздалегідь попередив про готовність здачі робіт, жодних зауважень стосовно якості робіт від позивача не отримав), але внаслідок неготовності установки, за що відповідальним був позивач, комісія з прийняття робіт склала акт із затримкою 10.12.2016р., а директор позивача затвердив акт 19.12.2016р.

Крім того відповідачем подано клопотання про звільнення його від відповідальності за невчасне виконання ним своїх зобов'язань за договором.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.03.2017р. між Державним підприємством Харківське бюро з машинобудування ім.О.О.Морозова (замовник) та Державним підприємством Львівський державний завод ЛОРТА (виконавець) укладено договір №52/6-ХКБМ на виконання складової частини дослідно-конструкторської роботи «ОСОБА_8/1-КСНТП». Строки виконання робіт встановлено в термін до 30.11.2016 року.

Із матеріалів справи та пояснень сторін у справі вбачається, що акт щодо І черги робіт складено із запізненням та затверджено його 19.12.2016р., що не заперечується ДП Львівський державний завод ЛОРТА. Вказані обставини відповідач не заперечує, що викладено у відзиві на позовну заяву, доповненнях до відзиву та клопотанні про звільненні ДП Львівський державний завод ЛОРТА від відповідальності за невиконання зобовязання за договором. У відзиві на позовну заяву відповідач також не заперечує факту невиконання робіт, що передбачені ІІ чергою робіт.

Згідно із п.15 договору виконавець зобовязаний у письмовій формі повідомити ГПЗ №4762 за 30 днів та замовника за 15 днів про готовність до здачі робіт та продукції в терміни передбачені договором.

Відповідно до Календарного плану виконання етапу 3 складової частини дослідно-конструкторської роботи, шифр «ОСОБА_8/1-КСНТП», який є додатком до додаткової угоди від 23.11.2016р. №1 до договору, термін закінчення виконання роботи за І етапом до 30.11.2016р., тобто ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» повинно було повідомити ДП «ХКБМ» про готовність до здачі робіт в строк не пізніше 15.11.2016р. Проте повідомлення про виконання етапу З СЧ ДКР Відповідачем було надіслано листом від 24.11.2016 № 520-3020, що свідчить про несвоєчасність виконання ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» своїх зобов'язань, передбачених п.15 договору.

Приймання робіт за І етапом здійснювалось комісією, створеною згідно наказу ДП «ХКБМ» від 24.11.2016р. №160а «Щодо утворення комісії з приймання робіт першої черги етапу 3 складових частин дослідно-конструкторських робіт, шифр «ОСОБА_8/1 КСНТП» та «ОСОБА_8/1 СУОК». Отже, роботи приймались як представниками ДП «ХКБМ», так і представниками замовника та ДП «ЛДЗ «ЛОРТА».

До складу комісії входили представники ДП «ХКБМ» (ОСОБА_9 голова комісії, ОСОБА_10 член комісії), представники ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» (ОСОБА_11 заступник голови комісії, ОСОБА_12, ОСОБА_4 члени комісії) та представники замовника (ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 члени комісії). Пунктом 2 зазначеного наказу визначено, що приймання робіт необхідно здійснити з 25 по 26 листопада 2016р. на базі підприємства ДП «ЛДЗ «ЛОРТА».

Наказом від 25.11.2016р. №161а «Щодо продовження термінів роботи комісії з приймання робіт першої черги етапу 3 складових частин дослідно-конструкторських робіт, шифр «ОСОБА_15/ 1-КСНТП» та «ОСОБА_15/1-СУОК» термін роботи комісії з приймання робіт було продовжено до 10.12.2016р. Причиною продовження термінів роботи комісії був великий обсяг робіт, пов'язаних з перевіркою якості, комплектності та повноти робочої конструкторської документації, перевіркою наявного на підприємстві стендового обладнання, перевіркою наявності, повноти та правильності оформлення технологічних паспортів, актів попередніх та приймально-здавальних випробувань складових частин комплектів апаратури СУОК та КСНТП, а також з необхідністю внесення змін до складу членів комісії.

Що стосується II черги, то у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на форс-мажорні обставини, а саме: внаслідок дії форс-мажорних обставин виробничого характеру ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» не змогли вчасно здійснити поставку блоку VRU до ДП «ХКБМ».

Відповідно до частини 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 617 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з пунктом 2 статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув грунту, інші стихійні лиха тощо.

Інформаційним листом Вищого Господарського суду України від 07.04.2008р. №01-8/211 «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України» роз'яснено, що підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності є обставина, яка характеризується одночасно як ознакою надзвичайності, так і ознакою невідворотності (п.46).

Крім того, відповідно до частини 4 ст.219 Господарського кодексу України сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Із зазначеного випливає, що при укладенні договору сторони повинні зазначити, які обставини вважатимуться форс-мажором (обставинами непереборної сили).

Пунктом 36 Договору передбачено вичерпний конкретний перелік обставин непереборної сили, у разі виникнення яких сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором, серед яких: аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, диверсія, війна, інша небезпечна подія.

Також пунктом 4 ст.44 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво здійснюється на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Отже із суті пункту 36 Договору та ст.218 Господарського кодексу України, ст.617 Цивільного кодексу України, ст.14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» випливає, що обставини виробничого характеру, внаслідок чого Державному підприємству «ЛДЗ «ЛОРТА» не було поставлено блоки УКД є комерційним ризиком відповідача, а тому ці обставини не можуть вважатися форс-мажорними (обставинами непереборної сили).

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондують приписами, встановленими Господарським кодексом України. Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Так, згідно із п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п.33 договору, за порушення встановлених договором термінів виконання робіт, виконавець сплачує пеню у розмірі 0,1% від вартості виконаних робіт за кожен день прострочення. За прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 3% від вартості виконаних робіт.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що нарахування пені по ІІ черзі робіт не може нараховуватися за 182 дні, оскільки пеню слід нараховувати за 180 днів з моменту коли боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, посилаючись при цьому на ч.6 ст.232 ГК України.

Так, відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Таким чином, посилання позивача на те, що пеню слід нараховувати за 180 днів, а не за 182 дні є помилковим, оскільки максимальний період нарахування пені є саме 6 місяців, а не 180 днів, як це зазначає відповідач.

Здійснивши перерахунок розміру пені та штрафу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 993440,44 грн. пені та 158871,06 грн. штрафу є обґрунтовані (разом: 1151311,50 грн.).

Щодо поданого відповідачем клопотання про звільнення його від відповідальності суд зазначає наступне.

Пунктом 3 статті 83 ГПК України надано право господарському суду, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Крім того, відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У частині третій статті 551 Цивільного кодексу України йдеться про право суду зменшувати належну до сплати кредиторові неустойку, зазначено, що розмір такої неустойки може бути зменшений судом, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд при цьому враховує, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013).

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Крім того, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені та штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість,

добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України).

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що вони не є імперативними, тобто зменшення розміру неустойки є правом, а не обов'язком суду, та може бути застосоване на розсуд суду за наявності певних умов.

Суд при цьому враховує, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013).

Так, з матеріалів справи та пояснень відповідача вбачається, що згідно з умовами договору відповідач зобовязався виконати роботи до 30.11.2016 року.

Однак, об'єктивно оцінивши наслідки порушення зобов'язання, вважає за можливе зменшити штрафні санкції на 60 % у звязку з тим, що відповідач знаючи заздалегідь, що ним будуть порушені строки виконання контракту не скористався своїм правом щодо внесення змін до договору в частині строку виконання робіт.

Таким чином, враховуючи інтереси як відповідача, так і позивача, беручи до уваги, що доказів понесення позивачем збитків матеріали справи не містять, суд вважає за доцільне зменшити розмір штрафних санкцій на 60% та стягнути з відповідача на користь позивача 460924,60 грн.

Пунктом 4.4. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 21.02.2013 року №7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене позов підлягає задоволенню частково.

Як передбачено частиною 6 статті 84 ГПК України, в резолютивній частині рішення вказується про розподіл судових витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Суд вважає, що відповідно до вимог ст.49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Львівський державний завод ЛОРТА (79040, м.Львів, вул.Патона, 1, ідентифікаційний код 30162618) на користь Державного підприємства Харківське бюро з машинобудування ім.О. ОСОБА_3 (61001, м.Харків, вул.Плеханівська, 126, ідентифікаційний код 14310299) штрафні санкції в розмірі 460924,60 грн. та судовий збір в розмірі 17284,67 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

В судовому засіданні 11.12.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 14.12.2017р.

Головуючий суддя Гоменюк З.П.

Суддя Мазовіта А.Б.

Суддя Мороз Н.В.