ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" грудня 2017 р. Справа № 911/4751/15

За позовом прокурора Києво Святошинського району Київської області

в інтересах держави

до Києво Святошинської районної ради Київської області,

Селянського (Фермерського) господарства Мрія

за участю третіх осіб , які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Київській області,

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

про визнання незаконним та скасування рішення в частині, визнання недійсним акту на право постійного користування землею

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від прокуратури (стягувач) не зявилися;

від відповідача 1 (боржник) - не зявилися

СУТЬ СПОРУ: прокурор Києво Святошинського району Київської області в інтересах держави звернувся до господарського суду Київської області з позовом та просить визнати:

- незаконним та скасувати пункт ІІ рішення пятої сесії 23 скликання Києво Святошинської районної ради Київської області від 16.02.1999 №5-58 Про вилучення і надання на попереднє погодження місць розташування земельних ділянок для ведення селянського/фермерського господарств;

- недійсним державний акт серії ІІІ-КВ №018998 від 10.09.2001, виданий ОСОБА_3 на право постійного користування землею, що знаходиться на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району, загальною площею 50га,у тому числі13,6га- землі сільськогосподарських угідь (з них: 8,6га-ріллі та 5,0га - кормових угідь, під іншими угіддями 36,4га) для ведення селянського фермерського господарства, зареєстрований у книзі записів державних актів на право постійного користування землею під №135.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.01.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017, позовні вимоги прокурора Києво Святошинського району Київської області задоволено повністю, у задоволенні позову ТОВ Зелена аквахвиля відмовлено (т.6 а.с.69-81, т.8 а.с.197-203).

На виконання прийнятих судових актів, 09.10.17 Господарським судом Київської області видано накази № 911/4751/15 щодо стягнення, зокрема, з Києво Святошинської районної ради Київської області на користь прокуратури Києво Святошинського району Київської області 1 461,60грн судового збору за розгляд касаційної скарги, 1 339,80грн судового збору за розгляд апеляційної скарги та 1218грн судового збору з позовної заяви (т.8 а.с.215,217,219).

Постановою Вищого господарського суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 та рішення господарського суду Київської області від 24.01.2017 в частині задоволення позовних вимог прокурора Києво Святошинського району Київської області скасовано, справу в цій частині передано до Господарського суду Київської області на новий розгляд; в іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2017 залишено без змін (т.8 а.с.266-277).

22.11.2017 від відповідача Києво-Святошинської районної ради Київської області надійшла заява, яка у подальшому уточнена заявою від 29.11.2017, про визнання такими, що не підлягають виконанню наказів Господарського суду Київської області щодо стягнення з Києво-Святошинської районної ради Київської області 1 461,60грн судового збору за розгляд касаційної скарги, 1 339,80грн судового збору за розгляд апеляційної скарги (т.9 а.с.46-47,114-115)

Стягувачем прокуратурою Київської області відзиву щодо поданої заяви не надано.

В судове засідання 08.12.2017 представників стягувача та боржника не зявились, про причини неявки стягувач - прокурор суд не повідомив, боржник просив розглядати подану заяву за відсутності його представника (т.9 а.с.127).

Відповідна заява розглянута судом за відсутності представників стягувача та боржника, оскільки в силу ч.3 ст.117 ГПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду поданої заяви по суті.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи поданої заяви, суд вважає подану заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 116 ГПК України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

У відповідності до ст. 117 ГПК України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника, зокрема, визнати виданий наказ таким, що не підлягає виконанню,якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, підставами визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної норми, є факти:

- видання його помилково;

- відсутності повністю чи частково обовязку боржника у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково) (див. п. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Крім того, у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд, розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат (п.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2017 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

В матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем рішення про стягнення на користь прокуратури судового збору з апеляційної та касаційної скарг.

За вказаних обставин, враховуючи, що рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2017 скасовано у частині розгляду вимог прокурора з направленням справи на новий розгляд, а нове рішення у справі не прийнято, суд приходить до висновку про відсутність обовязку боржника на даний час щодо відшкодування судового збору, сплаченого з апеляційної та касаційної скарг щодо якого видано відповідні накази у даній справі, які підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

1. Заяву Києво-Святошинської районної ради Київської області про визнання такими, що не підлягають виконанню наказів задовольнити.

2. Визнати такими, що не підлягають виконанню накази Господарського суду Київської області від 09.10.2017, видані щодо стягнення з Києво-Святошинської районної ради Київської області на користь прокуратури Києво-Святошинського району Київської області:

- 1 461,60грн за розгляд касаційної скарги;

- 1 339,80грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

3.Копію ухвали направити стягувачу (прокуратурі Київської області), боржнику (Києво-Святошинській районній раді Київської області) та Управлінню Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області.

Суддя А.Р. Ейвазова