ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.07.2017р. Справа № 905/990/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В.,

при секретарі судового засідання Паніній Я.М.,

розглянувши справу №905/990/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»

до відповідача: Відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації

про стягнення 1 194 929,43 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю від 04.05.2017р. №133

від відповідача: не зявився

Суть спору: ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації 1 194 929,43 грн., з яких: 1 149 870,64 грн. основний борг, 35 178,26 грн. пеня, 3 769,10 грн. 3% річних, 6 111,43 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на постачання природного газу № 662 від 22.12.2016р. в частині оплати поставленого позивачем природного газу.

26.06.2017р. за вх.№17257/17 господарський суд одержав письмові пояснення позивача, в яких останній посилається в т.ч. на те, що п.10.1 договору передбачає, зокрема, що сторони мають переоформити додаток щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначаються планові обсяги на продовжений термін. Планові обсяги постачання природного газу визначає споживач, але на адресу Докучаєвського відділення КУГГ обсяги постачання природного газу на 2017р. передані не були.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.06.2017р. строк вирішення спору по справі продовжено на 15 днів до 25.07.2017р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання представника позивача.

04.07.2017р. за вх.№04-21/2078 на офіційну електронну адресу господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині виплати пені 35 178,26 грн., 3% річних 3 769,10 грн., інфляційних нарахувань 6 111,43 грн. та судового збору 17 923,94 грн. з посиланням на те, що:

- по-перше, вимога сплатити заборгованість за грудень 2016р. у сумі 13 130,03 грн. є необґрунтованою, оскільки згідно платіжного доручення №1826 від 27.12.2016р. відповідач в повному обсязі оплатив виставлений позивачем рахунок у грудні 2016р. №1421 від 23.12.2016р. на суму 549 208,79 грн., інших рахунків в грудні 2016р. позивач відповідачу не надавав;

- по-друге, відповідно до ч.5 ст.36 ЗУ «Про публічні закупівлі» 30.12.2016р. та 08.02.2017р. між сторонами укладені додаткові угоди №85 та №86, згідно з якими дію договору на постачання природного газу №662 від 22.12.2016р. продовжено на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початок 2017 року, а саме, до 01.03.2017р. та збільшено суму договору на 119 700 грн. (20 відсотків від суми договору), однак позивач не надав відповідачу акт виконаних робіт на вказану суму, що, відповідно, унеможливило його оплату відповідачем. Крім того, відповідач не мав можливості здійснити оплату природного газу за січень-березень 2017р. у звязку з відсутністю укладеного з позивачем договору на 2017 рік, збільшити суму договору більше, ніж на 119 700 грн. відповідач не мав права;

- по-третє, за результатами процедури закупівлі було укладено договір з іншим постачальником, а тому заборгованість утворилась не з вини відповідача;

- по-четверте, в позовній заяві відсутні розрахунки пені на суму 35 178,26 грн. та 3% річних на суму 3 769,10 грн., що не дає можливості відповідачу перевірити правильність їх нарахування.

У письмових поясненнях, які надані до суду разом із клопотанням за вх.№19172/17 від 18.07.2017р., відповідач посилається на те, що 22.12.2016р. до договору оформлений додаток, згідно якого позивач здійснює у грудні 2016 року постачання природного газу відповідачу для власного споживання в обсязі 66,724 тис.куб.м.

Відповідно до вимог ст.77 ГПК України у судовому засіданні 18.07.2017р. оголошено перерву до 25.07.2017р.

24.07.2017р. за вх.№04-21/2232 на офіційну електронну адресу господарського суду надійшли письмові пояснення відповідача щодо актів звірки взаєморозрахунків, згідно з якими останній зазначає, що станом на 01.07.2017р. заборгованість відповідача складає 1 136 740,61 грн., оскільки відповідачу не надавався рахунок на сплату природного газу у сумі 13 130,03 грн.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні 25.07.2017р. за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

Рішенням тендерного комітету Відділу освіти Волноваської райдержадміністрації, оформленого протоколом переговорів щодо закупівлі в одного учасника від 08.12.2016р., визначено переможцем за переговорною процедурою закупівлі щодо постачання природного газу на період грудень 2016р. (ДК 021:20-7-Природний газ, 06.20.1-Газ природний, скраплений або у газоподібному стані, в обємі 66,724 тис.куб.м. на загальну суму 598 500 грн., джерело фінансування закупівлі: кошти місцевих бюджетів, місце постачання: навчальні заклади Волноваського р-ну Донецької обл., строк постачання грудень 2016р.) Докучаєвське відділення КУГГ ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».

22.12.2016р. між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» в особі Докучаєвського відділення Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації (постачальник, позивач) та Відділом освіти Волноваської райдержадміністрації (споживач, відповідач) укладений договір на постачання природного газу № 662, згідно з умовами п. 1.1. якого постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених цим договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Договірні планові обсяги постачання газу споживачу наводяться в додатку № 2 до договору. (п.2.1. договору).

Відповідно до умов п. п. 2.6., 2.9. договору послуги з постачання газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання передачі газу, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку №1 до договору. Акти приймання передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Згідно з умовами п. п. 4.1., 4.2., 4.3., 4.4 договору розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами, які визначаються у первинних документах до цього договору (у т.ч. рахунках, листах, додаткових угодах тощо). У випадках, передбачених законодавством, до ціни на природний газ додаються: збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ; тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами; тариф на постачання газу за регульованими тарифами; податок на додану вартість. Постачальник зобовязується розміщувати інформацію про ціну газу на своєму офіційному веб сайті та засобах масової інформації. Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1. та 4.2. договору, є обовязковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання передачі газу та розрахунках за газ, згідно з умовами договору.

У п. 4.5. договору встановлено, що розрахунковий період за договором становить один місяць з 9:00 год. першого дня місяця до 09:00 год. першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 договору. Загальна сума вартості договору складає 598 500,00 грн. з ПДВ.

Згідно з умовами п. 4.6. договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими та/або повними платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка 2 до договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. У разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому договором порядку.

У п. п. 5.1.2., 5.3.3. договору постачальник зобовязується забезпечувати постачання газу до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених договором, а споживач оплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

У разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. (п. 6.2.2. договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.12.2016р. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін. Якщо відносини між сторонами виникли до укладення цього договору, то згідно ст.631 ЦК України, умови договору застосовуються з дня виникнення таких відносин, а саме з 01.12.2016р. (п.п. 10.1-10.2 договору).

У додатку № 1 «Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживаючого обладнання» до договору встановлено: найменування споживача, місцезнаходження пункту призначення відділ освіти; кількість газоспоживаючого обладнання 8 шт, 2 резерв.; номінальні витрати газу на один газоспоживаючий прилад (куб.м./год) - 5,375 куб. м.; тип приладу обліку газу (завод.номер, дата випуску, клас точності) лічильник газу GMS; режим роботи споживача в опалювальний період; витрата газу приладом за добу (куб.м.) по температурному режиму.

У Додатку № 3 до договору встановлені договірні обсяги постачання природного газу на 2016р., а саме, ІV кв. грудень 66,724 тис. куб. м.

22.12.2016р. Відділом освіти Волноваської райдержадміністрації відповідно до положень ЗУ «Про публічні закупівлі» на веб-порталі уповноваженого органу з питань закупівель «Рrozorro» опубліковано звіт про результати проведення відповідної процедури закупівлі.

Додатковими угодами №85 від 30.12.2016р. та №86 від 08.02.2017р. на підставі ст. 36 ЗУ «Про публічні закупівлі» продовжено дію договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початок 2017 року, а саме, до 01.03.2017р., збільшено суму договору на 119 700 грн. (20 відсотків від суми договору №662 від 22.12.2016р.) та викладено п.4.5 договору в наступній редакції: «Загальна сума вартості договору складає 718 200 грн.».

Судом встановлено, що за період грудень 2016р.-лютий 2017р. позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1 699 079,43 грн. в загальному обсязі 179,537 тис. куб. м., а саме, у грудні 2016р. на суму 562 338,82 грн. в обсязі 61,102 тис. куб. м., у січні 2017р. на суму 583 426,15 грн. в обсязі 64,459 тис. куб. м., у лютому 2017р. на суму 553 314,46 грн. в обсязі 53,976 тис. куб. м., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками актами прийому-передачі природного газу за вказаний період. При цьому у актах прийому-передачі природного газу сторонами визначено, що постачання природного газу здійснюється у відповідності з договором №662 від 22.12.2016р.

Між тим, відповідач здійснив лише часткову оплату спожитого природного газу у грудні 2016р. на суму 549 208,79 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1826 від 27.12.2016р., в іншій частині заборгованість відповідача не погашена.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до відповідача з претензією від 22.03.2017р. №24, в якій позивач просив відшкодувати суму заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 1 149 870,64 грн. Вказана претензія одержана відповідачем 22.03.2017р., про що свідчить відбиток штампу відповідача на претензії, але залишена відповідачем без відповіді.

Неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором на постачання природного газу № 662 від 22.12.2016р. в частині оплати поставленого позивачем природного газу зумовило звернення позивача до суду з даним позовом, в якому крім основного боргу в розмірі 1 149 870,64 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 35 178,26 грн., 3 % річних в розмірі 3 769,10 грн., інфляційні втрати в розмірі 6 111,43 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

У ч.1 ст.526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначені нормами ЗУ «При ринок природного газу» (далі - Закон).

Згідно ч.1 ст.12 Закону постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобовязується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно ст. 1 Закону постачальником природного газу є субєкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів; споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Права та обовязки постачальників і споживачів визначаються Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

У ст. 13 Закону визначено, що споживач зобовязаний, зокрема, укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

Згідно з п.п. 1, 2 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2496, підставою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача, обєкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як субєкту ринку природного газу; наявність у споживача, обєкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як субєкту ринку природного газу; наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов; наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача.

Постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов'язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача обємах (обсягах), а споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Отже, постачання природного газу споживачу допускається виключно за наявності укладеного з постачальником договору на постачання природного газу.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір на постачання природного газу, за умовами якого позивач зобовязаний постачати природний газ відповідачу, а відповідач зобовязаний оплачувати позивачу вартість прийнятого газу не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При цьому вказаний договір укладений між сторонами на виконання вимог ЗУ «Про публічні закупівлі».

У ч.1 ст.526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України.

Відповідно до ч.ч.1, 4-5 ст. 36 ЗУ «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; 3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;4) продовження строку дії договору та виконання зобовязань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених обєктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);6) зміни ціни у звязку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у звязку із застосуванням положень частини пятої цієї статті.

Дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Таким чином, ціна договору про закупівлю встановлюється за домовленістю сторін та у разі продовження дії договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, може бути збільшена на 20% з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про публічні закупівлі».

В укладеному між сторонами договорі встановлено, що загальна сума вартості договору складає 598 500 грн., що відповідає ціновій пропозиції відповідача, як переможця процедури закупівлі ДК 021:20-7-Природний газ, 06.20.1-Газ природний, скраплений або у газоподібному стані, в обємі 66,724 тис.куб.м. та у звязку з продовженням строку дії договору сторони збільшили суму договору на 20% до 718 200 грн. (598 500 грн. + 119 700 грн.).

Між тим, матеріали справи свідчать, що фактичне постачання природного газу у грудні 2016 року (на суму 562 338,82 грн.), січні (583 426,15 грн.) та лютому 2017 року (553 314,46 грн.) здійснене позивачем на загальну суму 1 699 079,43 грн., що перевищує суму договору на 980 879,43 грн. та суперечить приписам ч.5 ст.36 ЗУ «Про публічні закупівлі».

Відповідно до п. 13 ст. 2 Бюджетного кодексу України видатки бюджету - це кошти, спрямовані на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом. При цьому обмеження ст. 36 ЗУ «Про публічні закупівлі» в контексті наявності затверджених в установленому порядку видатків стосуються розпорядників та/або одержувачів бюджетних коштів, які враховуються ними під час укладання відповідних додаткових угод в частині умов щодо виникнення платіжних зобов'язань замовника. Разом з цим, норма ч. 5 ст. 36 названого Закону розповсюджується на договори про закупівлю, укладені з дотриманням вимог Закону; застосовується усіма розпорядниками державних коштів, які здійснюють закупівлю в установленому Законом порядку.

Відповідно до приписів ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет у порядку, визначеному цим Кодексом. За приписами ст. 47 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування відповідно до затвердженого розпису бюджету, що є підставою для затвердження кошторисів. У розумінні ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Матеріали справи не містять доказів наявності бюджетних асигнувань, затверджених у встановленому законом порядку, для фінансування обсягів природного газу, поставлених з перевищенням суми договору про постачання природного газу (з урахуванням додаткової угоди) у січні 2017р. на суму 427 564,97 грн. та лютому 2017р. на суму 553 314,46 грн.

Враховуючи наведене, а також те, що підставою позовних вимог є неналежне виконання відповідачем зобовязань, які встановлені умовами договору на постачання природного газу, а ціна договору становить 718 200 грн. (із врахуванням додаткової угоди), господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 168 991,21 грн., яка складається з боргу за грудень 2016р. у розмірі 13 130,03 грн. (562 338,82 грн. - 549 208,79 грн. (оплата за грудень 2016р.)) та січень 2017р. у розмірі 155 861,18 грн., а отже, і про їх часткове задоволення.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Умовами п. 6.2.2. договору встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені, який здійснений позивачем за зобовязаннями грудня 2016р., господарським судом встановлено, що останній містить арифметичні помилки. Водночас, з огляду на встановлені висновки суду щодо розміру заборгованості відповідача за зобовязаннями січня 2017р., господарським судом самостійно здійснений розрахунок пені в цій частині, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання.

Отже, за розрахунком суду, сума пені становить 8 148,08 грн., а саме:

-за період з 11.01.2017р. по 05.04.2017р. на суму боргу 13 130,03 грн. за зобовязаннями грудня 2016р. 856,15 грн., що перевищує суму заявлену до стягнення;

-за період з 11.02.2017р. по 05.04.2017р. на суму боргу 155 861,18 грн. за зобовязаннями січня 2017р. 7 291,93 грн.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені задовольняються господарським судом в розмірі 8 138,01 грн., з огляду на ненадання позивачем заяви про збільшення позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, в силу вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Перевіривши розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем за зобовязаннями грудня 2016р., господарським судом встановлено, що останній містить арифметичні помилки. Водночас, з огляду на встановлені висновки суду щодо розміру заборгованості відповідача за зобовязаннями січня 2017р., господарським судом самостійно здійснений розрахунок 3% річних в цій частині, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання.

Отже, за розрахунком суду, сума 3% річних становить 783,50 грн., а саме:

- за період з 11.01.2017р. по 05.04.2017р. на суму боргу 13 130,03 грн. за зобовязаннями грудня 2016р. 91,73 грн., що перевищує суму заявлену до стягнення;

- за період з 11.02.2017р. по 05.04.2017р. на суму боргу 155 861,18 грн. за зобовязаннями січня 2017р. 691,77 грн.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних задовольняються господарським судом в розмірі 782,42 грн., з огляду на ненадання позивачем заяви про збільшення позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем за зобовязаннями грудня 2016р. господарським судом встановлено, що позивач помилково здійснює нарахування інфляційних втрат починаючи з місяця, у якому виникло зобовязання відповідача з оплати, а також за неповний місяць. Водночас, з огляду на встановлені висновки суду щодо розміру заборгованості відповідача за зобовязаннями січня 2017р., господарським судом самостійно здійснений розрахунок інфляційних втрат в цій частині, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання та із врахуванням розяснень, викладених у п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань».

Отже, за розрахунком суду, сума інфляційних втрат становить 3 175,50 грн., а саме:

- за період з 01.02.2017р. по 31.03.2017р. на суму боргу 13 130,03 грн. за зобовязаннями грудня 2016р. 370 грн.;

-за період з 01.03.2017р. по 31.03.2017р. на суму боргу 155 861,18 грн. за зобовязаннями січня 2017р. 2 805,50 грн.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат задовольняються господарським судом в розмірі 3 175,50 грн.

Посилання відповідача на те, що позивач не надав рахунок на оплату заборгованості за зобовязаннями грудня 2016р. у розмірі 13 130,03 грн. не приймаються господарським судом, з огляду на те, що відповідно до умов договору взагалі не передбачено виставлення відповідачу рахунків на оплату природного газу та єдиною підставою для остаточних розрахунків є акт прийому-передачі природного газу, який підписаний відповідачем без жодних зауважень.

Посилання відповідача на те, що в позовній заяві відсутні розрахунки пені на суму 35 178,26 грн. та 3% річних на суму 3 769,10 грн. у звязку з чим останній не може перевірити їх правильність не приймаються господарським судом з огляду на те, що такі розрахунки наявні в матеріалах справи.

Господарським судом не прийняті до уваги посилання відповідача на відсутність вини останнього у виникненні заборгованості, як на підставу для звільнення від сплати пені, оскільки укладення договору з іншим постачальником не є підставою для невиконання грошового зобовязання перед попереднім кредитором та звільнення від відповідальності за таке невиконання.

Посилання відповідача про визнання позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 980 879,43 грн. не приймається господарським судом, оскільки дії відповідача щодо визнання позову на вказану суму суперечать вимогам ЗУ «Про публічні закупівлі», на виконання вимог якого між сторонами укладений договір на постачання природного газу.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації (85700, Донецька обл., м. Волноваха, вул. 1 Травня, буд.1, р/р 5472 в УДКСУ в Донецькій області, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Південна, буд. 1, на рахунок Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації № 5808 в ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 335106, ) основний борг в розмірі 168 991 (сто шістдесят вісім тисяч девятсот девяносто одна) грн. 21 коп.

3. Стягнути з Відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації (85700, Донецька обл., м. Волноваха, вул. 1 Травня, буд. 1, р/р 5472 в УДКСУ в Донецькій області, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (84313, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Південна, буд. 1, на рахунок Красноармійського управління по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» № 2101 в ПАТ «Альфа-Банк» м.Київ МФО 300346, ) пеню в розмірі 8 138 (вісім тисяч сто тридцять вісім) грн. 01 коп., 3% річних в розмірі 782 (сімсот вісімдесят дві) грн. 42 коп., інфляційні втрати в розмірі 3 175 (три тисячі сто сімдесят пять) грн. 50 коп., судовий збір в розмірі 2 716 (дві тисячі сімсот шістнадцять) грн. 26 коп.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 31 липня 2017р.

Суддя Л.В. Ніколаєва