КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2017 р. Справа№ 910/11352/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Буравльова С.І.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Собко О.В. довіреність № 2-642д від 01.08.17

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: Балабанов Г.Л. довіреність № 37 від 24.10.17

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14 вересня 2017 року

у справі № 910/11352/17 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Техпроект"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз"

про визнання договору припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання договору припиненим (а.с. 4-15).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14 вересня 2017 року у справі № 910/11352/17 у задоволені позову відмовлено повністю (а.с.187-192).

23 вересня 2017 року ПАТ "Укргазвидобування" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 14 вересня 2017 року у справі №910/11352/17, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 14 вересня 2017 року у справі №910/11352/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Жук Г.А.

09 жовтня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 14 вересня 2017 року у справі №910/11352/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Жук Г.А., справу призначено до розгляду на 24 жовтня 2017 року.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 24 жовтня 2017 року у зв'язку з перебуванням суддів Мальченко А.О. та Жук Г.А., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, для розгляду справи № 910/11352/17, сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Буравльов С.І., Ткаченко Б.О.

24 жовтня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 14 вересня 2017 року у справі № 910/11352/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Буравльов С.І., Ткаченко Б.О.

24 жовтня та 14 листопада 2017 року ухвалами Київського апеляційного господарського суду розгляд справи відкладено на 14 листопада та 05 грудня 2017 року відповідно.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 04 грудня 2017 року у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Ткаченка Б.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), для розгляду справи № 910/11352/17, сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Буравльов С.І., Мальченко А.О.

05 грудня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 14 вересня 2017 року у справі № 910/11352/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Буравльов С.І., Мальченко А.О.

У судовому засіданні 05 грудня 2017 року представник ПАТ "Укргазвидобування" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Представник ТОВ "Карпатигаз" у судовому засіданні 05 грудня 2017 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник ТОВ НВП "Техпроект" у судове засідання 05 грудня 2017 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою ПАТ "Укрпошта" про причини повернення поштового відправлення, що в силу викладених у абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання застосування ГПК України судами першої інстанції" роз'яснень вважається належним повідомленням про час та місце розгляду справи (а.с 244).

З огляду на викладене з метою недопущення порушення процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, а також враховуючи, що ухвалою про прийняття апеляційної скарги до провадження учасників процесу попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами і така неявка представника ТОВ НВП "Техпроект" не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника вказаної особи.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

24 березня 2004 року між ТОВ НВФ "Техпроект" (далі - відповідач-1) та ПАТ "Укргазвидобування" (далі - позивач) укладено Договір про спільну інвестиційну та виробничу діяльність № 493 (далі - Договір), згідно з п.1.1 якого сторони зобов'язались об'єднати свої вклади та вести інвестиційну та виробничу діяльність з метою розвитку розробки Вишневського газоконденсатного родовища (а.с. 36-43).

В подальшому сторонами укладались Додаткові угоди про внесення змін та доповнень до Договору (а.с. 47-109).

Так, пунктом 9.2 Договору в редакції, викладеній Додатковою угодою №4 від 16.06.2011р., було визначено, що: "Договір діє до 31.12.2021р." (а.с. 64-65).

20 лютого 2014 року ТОВ НВФ "Техпроект", ПАТ "Укргазвидобування" та ТОВ "Карпатигаз" (далі - відповідач-2) укладено Додаткову угоду № 8 до Договору (далі - Додаткова угода № 8), якою залучено до спільної діяльності ТОВ "Карпатигаз" (відповідач-2) (а.с. 50-94).

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди № 8, вкладами ТОВ НВФ "Техпроект" та ТОВ "Карпатигаз" у спільну діяльність є грошові кошти, які вносяться згідно з програмами спільної діяльності у строки, необхідні для виконання програм. ТОВ "Карпатигаз" вносить свій вклад до 31.12.2015 р.

Пунктом 7 Додаткової угоди № 8 сторони домовились про створення комітету управління спільної діяльності, та те, що ведення спільних справ та поточне керівництво спільною діяльністю здійснює ТОВ "Карпатигаз" - Оператор. При цьому, Оператор діє в межах, обумовлених цим договором, програмами спільної діяльності та рішеннями комітету управління.

Згідно з п.3.2 Договору, вкладом ПАТ "Укргазвидобування" у спільну діяльність є право користування майном, згідно додатку №1 до даного Договору - право користування свердловинами разом з обладнанням, що забезпечує видобуток вуглеводнів.

Ведення спільних справ та поточне керівництво спільною діяльністю здійснює Оператор. При цьому, Оператор діє в межах, обумовлених цим Договором, програмами спільної діяльності та рішеннями Комітету управління (п. 4.3 Договору).

Відповідно до п. 5.2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 8), для досягнення мети, визначеної у статті 1 даного Договору, ТОВ "Карпатигаз" зобов'язується належним чином виконувати обов'язки, що випливають із Договору.

Коло обов'язків та компетенції оператора спільної діяльності сторонами визначено у п. 4.9. Договору.

Звертаючись зі вказаним позовом, ПАТ "Укргазвидобування" зазначає, що основною метою спільної діяльності є видобуток та реалізація вуглеводнів із свердловин позивача, а також отримання прибутку в інтересах сторін Договору. При цьому, обов'язок із забезпечення видобутку вуглеводнів та їх реалізації покладено на відповідача-2.

Позивач зазначає, що невиконання відповідачем-2 з 01.01.2017 р. зобов'язань за Договором, зокрема, щодо забезпечення видобутку вуглеводнів із свердловин позивача, право користування якими передано останнім у спільну діяльність, унеможливлює досягнення мети спільної діяльності та, як наслідок, є тією обставиною, з якою закон пов'язує припинення Договору на підставі п.7 ч. 1 ст. 1141 ЦК України, а тому просить визнати Договір про спільну інвестиційну та виробничу діяльність № 493 від 24.03.2004 р. припиненим з 01.01.2017 р.

Щодо вказаних обставин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частини 4 статті 176 ГК України суб'єкти господарювання мають право разом здійснювати господарську діяльність для досягнення спільної мети, без утворення єдиного суб'єкта господарювання, на умовах, визначених договором про спільну діяльність. У разі якщо учасники договору про спільну діяльність доручають керівництво спільною діяльністю одному з учасників, на нього може бути покладено обов'язок ведення спільних справ. Такий учасник здійснює організаційно-управлінські повноваження на підставі доручення, підписаного іншими учасниками (аналогічні положення також містяться у ст. 1130 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст.16 ЦК України та 20 ГК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач просить здійснити захист свого порушеного права шляхом визнання припиненим Договору про спільну діяльність з 01.01.2017 р. у зв'язку з нездійсненням відповідачем-2, як Оператором спільної діяльності за Договором №493, зобов'язань щодо видобування вуглеводнів, що на думку позивача має наслідком неможливість досягнення спільної мети за оспорюваним договором.

Отже, звертаючись з такою вимогою, позивач фактично просить встановити певний юридичний факт, який мав місце у зв'язку з невиконання ТОВ "Карпатигаз" зобов'язань за Договором №493.

Проте, заявлена позивачем вимога про встановлення певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки ця вимога є нічим іншим як встановлення факту, що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Тому такий спосіб захисту не відповідає способам, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не призводить до поновлення порушеного права.

Крім того, обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб'єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

При цьому, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Колегія суддів зазначає, що надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, необхідно також зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Позивач вважав, що його права як учасника спільної діяльності порушені ТОВ "Карпатигаз" шляхом невиконання, як Оператором спільної діяльності зобов'язань щодо видобування вуглеводнів, наслідком чого є неможливість досягнення мети спільної діяльності.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1141 ЦК України, на яку посилався позивач у своїй позовній заяві, договір простого товариства припиняється у разі: досягнення мети товариства або настання обставин, коли досягнення мети товариства стало неможливим.

Проте позивач не зазначає в чому саме полягає неможливість досягнення спільної мети за договором та за яких підстав вона виникла.

В матеріалах справи наявна копія підписаного позивачем та відповідачем-2 (як оператором спільної діяльності) Акту від 31.01.2017 р. прийому-передачі газового конденсату за січень 2017 року за договором № СДВ-21/01 від 01.02.2011 р., яким підтверджується факт видобутку вуглеводній у січні 2017 року (а.с. 237).

Відповідач-2 листом від 06.03.2017 р. № 493/06/03-1 звертався до позивача та просив не чинити перешкод у виконанні функцій оператора спільної діяльності, що полягають у не підписанню додаткових угоди про пролонгацію договорів на підготовку та транспортування вуглеводневої продукції та діями по неоформленню документів на передачу оператору видобутої в рамках ДСД продукції у січні-лютому 2017 р. Вказаний лист отриманий позивачем 17.03.2017 р. за вх. № 25/3732-01/11, що підтверджується штампом позивача (а.с. 110).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено які саме його права та законні інтереси порушено відповідачем-2 під час виконання зобов'язань за умовами договору, а також не надано доказів існування неможливості досягнення спільної мети саме з вини відповідача-2.

При цьому, главою 50 ЦК України визначено підстави припинення зобов'язань. Відповідно до ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Поряд з цим у даному випадку позивач просить припинити зобов'язання не з огляду на обставин неможливості виконання зобов'язання, а з підстав невиконання відповідачем зобов'язань за договором через яке, на думку позивача, унеможливлюється досягнення мети за договором.

Положення щодо правових наслідків за такі дії, як порушення зобов'язання або виконання його неналежним чином, містяться у главі 51 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 611 якої визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто у випадку неналежного виконання зобов'язання стороною договору, цей договір на вимогу іншої сторони може бути розірвано за рішенням суду і з огляду на заявлені позивачем обставини саме вимога про розірвання договору є належним та ефективним способом захисту.

Слід зазначити, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/2708/16 (провадження у якій наразі зупинене ухвалою від 21.04.2017 р.) за позовом ПАТ "Укргазвидобування" до ТОВ "Карпатигаз" та ТОВ НВФ "Техпроект" про розірвання Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №493 від 24.03.2004 р., позовні вимоги у якій мотивовані тим, що порушення відповідачами Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №493 від 24.03.2004 завдає збитків спільній діяльності та не дає змоги досягти в повній мірі основної мети - отримання прибутку.

Враховуючи викладене та з огляду на те, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушених прав учасника спільної діяльності, оскільки такий спосіб захисту не забезпечує їх реального захисту та не доведено наявність обставин щодо порушення відповідачем-2 прав позивача, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги у даній справі не можуть бути задоволені з тих підстав, за яких їх було заявлено, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Поряд з цим позивачем не обґрунтовано наявності підстав для скасування судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010).

Рішення Господарського суду міста Києва від 14 вересня 2017 року у справі №910/11352/17 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 14 вересня 2017 року у справі №910/11352/17 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч. 1ст. 103, ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва від 14 вересня 2017 року у справі №910/11352/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14 вересня 2017 року у справі №910/11352/17 залишити без змін.

3. Справу №910/11352/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

С.І. Буравльов