РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017Справа №910/16654/17

За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика»

про зобов'язання провести аудиторську перевірку річної фінансової звітності товариства.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: Пищенко В.М., адвокат (посвідчення № 387/10 від 26.05.1994).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги ОСОБА_1 (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» (далі - відповідач) про зобов'язання провести аудиторську перевірку річної фінансової звітності товариства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства України (ст. 146 ЦК України та ст. ст. 10, 18 Закону України "Про господарські товариства") та установчих документів товариства (п. 11.9 Статуту) на вимогу позивача не було проведено аудиторську перевірку фінансової звітності товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» за 2012 рік, чим порушено право позивача на управління товариством, як учасника такого товариства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2017 порушено провадження у справі №910/16654/17 та призначено до розгляду на 06.11.2017.

01.11.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, заяву про відсутність аналогічного спору та заяву про отримання процесуальних документів в електронному вигляді.

Представник позивача у судове засідання 06.11.2017 з'явився, представник відповідача з'явився та подав письмове підтвердження про відсутність аналогічного спору, заяву про застосування строків позовної давності та відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що зобов'язання відповідача з проведення аудиторської передвіки не регулюється діючим законодавством і Статутом товариства. Також, відповідач зазначає, що на лист позивач про проведення аудиторської перевірки господарської діяльності товариством була надана відповідь, що така дія можлива, тільки за його рахунок, при прийняті такого рішення загальними зборами. Також, відповідач зазначив, що позивачем порушено строк позовної давності, який закінчився в 2015 році.

У судовому засіданні 06.11.2017 судом, в порядку ст. 77 ГПК України, та в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України, було оголошено перерву до 27.11.2017.

У судове засідання 27.11.2017 представник позивача подав письмові пояснення.

У судовому засіданні 27.11.2017 представники сторін подали спільне клопотання про продовження строків розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене клопотання та з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд його задовольнив та продовжив строк вирішення спору у справі №910/16654/17 на п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 27.11.2017 судом було оголошено перерву до 11.12.2017.

06.12.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано письмові пояснення.

У судовому засіданні 11.12.2017 представник позивача надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача надав усні пояснення по суті спору, проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві та просив застосувати строк позовної давності.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.12.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

03.05.2012 відбулись загальні збори Закритого акціонерного товариства «Проектний інститут «Спецавтоматика», на яких було прийнято рішення у формі протоколу №1 від 03.05.2012 про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» (далі - відповідач), та затверджено Статут цього товариства.

Учасниками товариства, які заснували юридичну особу, відповідно до п. 1.2 Статуту є 42 особи, частки яких в статутному капіталі товариства зазначені у Статуті.

ОСОБА_1 (далі - позивач) є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «СПЕЦАВТОМАТИКА» і відповідно до п. 7.1 Статуту Товариства володіє часткою у статутному капіталі товариства розміром 5,57%.

24.06.2017 позивач направив Лист від 24.06.2017 на адресу ТОВ «Проектний інститут «Спецавтоматика» з вимогою провести аудиторську перевірку річної фінансової звітності ТОВ «Проектний інститут «Спецавтоматика» за 2012 рік із залученням професійного аудитора (аудиторської організації) не пов'язаного майновими інтересами з товариством та/або його учасником.

Однак, як зазначає позивач, станом на момент подачі позову, відповіді від відповідача не отримав, аудиторська перевірка фінансової звітності за 2012 рік проведена не була, що порушує право позивача брати участь в правлінні товариством, яке спрямоване на контроль діяльності виконавчого органу відповідача, в зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду, у якому просить зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» виконати вимогу учасника товариства ОСОБА_1 про проведення аудиторської перевірки річної фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» за 2012 рік.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

До виключної компетенції господарських судів відносяться справи у спорах між учасниками (акціонерами, засновниками) господарського товариства та господарським товариством, пов'язані з реалізацією та захистом корпоративних прав.

Господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів (п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про господарські товариства" господарськими товариствами визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належить, зокрема, товариство з обмеженою відповідальністю.

Товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами (ст. 50 Закону України "Про господарські товариства").

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про господарські товариства", установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут.

Пунктом 1.1 Статуту, затвердженого протоколом №1 від 03.05.2012 загальних зборів учасників Закритого акціонерного товариства «Проектний інститут «Спецавтоматика», державну реєстрацію якого проведено 24.05.2012, номер запису 0022545, Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» створене засновниками шляхом перетворення Закритого акціонерного товариства «Проектний інститут «Спецавтоматика» і є правонаступником всіх його прав та обов'язків. Товариством створено для здійснення господарської діяльності та отримання прибутку згідно з Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законами України «Про господарські товариства», «Про власність» та інших законодавчими актами та цим Статутом.

Учасниками товариства, які заснували юридичну особу, відповідно до п. 1.2 Статуту є 42 особи, частки яких в статутному капіталі товариства зазначені у Статуті.

ОСОБА_1 (далі - позивач) є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «СПЕЦАВТОМАТИКА» і відповідно до п. 7.1 Статуту Товариства володіє часткою у статутному капіталі товариства розміром 5,57%.

Відповідно до п. 4.6 Статуту товариство здійснює первинний (оперативний) та бухгалтерський облік результатів своєї роботи, складає статистичну інформацію, надає відповідно до вимог закону фінансову звітність та статистичну інформацію щодо своєї господарської діяльності, а також надає інші дані, визначені законом, в установленому законодавством порядку відповідним державним органам. Відомості, не передбачені законом, товариством надає органам державної влади та управління, органам місцевого самоврядування, іншим підприємства, установам, організаціями на договірній основі. Генеральний директор товариства не має права укласти відповідний договір без письмової згоди учасників товариства.

Згідно з п. 4.7 Статуту перевірка фінансової діяльності товариства здійснюється органами державної податкової служби, іншими державними органами у межах їх компетенції, ревізійними органами товариства та аудиторськими організаціями (аудиторами).

Пунктом 8.2 Статуту визначено, що часники товариства мають право брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному статутом, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку пропорційно своїм вкладам до статутного капіталу товариства, одержувати інформацію про діяльність товариства, знайомитись з річними балансами, звітами про діяльність товариства, протоколами зборів, вносити пропозиції на розгляд органів управління товариства, набувати та отримувати в користування в позачерговому порядку продукцію, роботи, послуги, які виробляє, виконує або надає товариство, а при занятті торгівельною діяльністю - товари, вийти в установленому порядку з товариства, письмово повідомивши про це товариством не пізніше ніж за три місяці до виходу, здійснити відчуження часток (частин часток) у статутному капіталі товариства у порядку встановленому законом, в тому числі третім особам, мати інші права передбачені чинним законодавством.

У відповідності до п. 11.9 Статуту, для здійснення контролю за фінансовою діяльністю товариства згідно з рішенням загальних зборів учасників товариства, а також у випадках, встановлених законом, може призначатися аудиторська перевірка. На вимогу будь-кого із учасників товариства може бути проведено аудиторську перевірку річної фінансової звітності товариства із залученням професійного аудитора (аудиторської організації) не пов'язаного майновими інтересами з товариством та/або його учасниками. Витрати, пов'язані з проведення такої перевірки, покладаються на учасника, на вимогу якого опроводиться аудиторська перевірка.

Судом встановлено, що позивач, 24.06.2017 звернувся до ТОВ «Проектний інститут «Спецавтоматика» із вимогою від 24.06.2017 про проведення аудиторської перевірки річної фінансової звітності ТОВ «Проектний інститут «Спецавтоматика» за 2012 рік із залученням професійного аудитора (аудиторської організації) не пов'язаного майновими інтересами з товариством та/або його учасниками.

Так, у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що відповідачем було надано відповідь на вказаний лист, однак, як встановлено судом, відповіді від відповідача позивач не отримав, аудиторська перевірка фінансової звітності за 2012 рік проведена не була, в зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду, у якому просить зобов'язати Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» виконати вимогу учасника товариства ОСОБА_1 про проведення аудиторської перевірки річної фінансової звітності товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» за 2012 рік.

За приписами ст. 17 Закону України «Про господарські товариства», перевірки фінансової діяльності товариства здійснюються державними податковими інспекціями, іншими державними органами у межах їх компетенції, ревізійними органами товариства та аудиторськими організаціями.

Перевірки фінансової діяльності товариства здійснюються органами доходів і зборів, іншими органами державної влади у межах визначених законом повноважень, ревізійною комісією (ревізором) господарського товариства та/або аудиторами. Достовірність та повнота річного балансу і звітності господарського товариства у випадках, визначених законом, повинні бути підтверджені аудитором (аудиторською організацією) (ч. ч. 2, 3 ст. 90 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтю 3 Закону України «Про аудиторську діяльність», аудиторська діяльність - підприємницька діяльність, яка включає в себе організаційне і методичне забезпечення аудиту, практичне виконання аудиторських перевірок (аудит) та надання інших аудиторських послуг. Аудит - перевірка даних бухгалтерського обліку і показників фінансової звітності суб'єкта господарювання з метою висловлення незалежної думки аудитора про її достовірність в усіх суттєвих аспектах та відповідність вимогам законів України, положень (стандартів) бухгалтерського обліку або інших правил (внутрішніх положень суб'єктів господарювання) згідно із вимогами користувачів. Суттєвою є інформація, якщо її пропуск або неправильне відображення може вплинути на економічні рішення користувачів, прийняті на основі фінансових звітів. Аудит здійснюється незалежними особами (аудиторами), аудиторськими фірмами, які уповноважені суб'єктами господарювання на його проведення. Аудит може проводитися з ініціативи суб'єктів господарювання, а також у випадках, передбачених законом (обов'язковий аудит).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про аудиторську діяльність», проведення аудиту є обов'язковим також в інших випадках, передбачених законами України.

З аналізу вищезазначених правових норм, зокрема, ст. 18 Закону України «Про господарські товариства», вбачається, що проведення аудиторської перевірки є обов'язковим кожного року для товариств з річним оборотом більше як двісті п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів, а для товариств з річним господарським оборотом менш як двісті п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів обов'язкова аудиторська перевірка річної фінансової звітності проводиться один раз на три роки.

Так, частиною 2 ст. 18 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що достовірність та повнота річної фінансової звітності товариства повинні бути підтверджені аудитором (аудиторською фірмою). Обов'язкова аудиторська перевірка річної фінансової звітності товариств з річним господарським оборотом менш як двісті п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів проводиться один раз на три роки.

Поряд з цим, відповідно до ст. 146 Цивільного кодексу України, для здійснення контролю за фінансовою діяльністю товариства з обмеженою відповідальністю згідно з рішенням його загальних зборів, а також в інших випадках, встановлених статутом і законом товариства, може призначатися аудиторська перевірка. Порядок проведення аудиторських перевірок діяльності та звітності товариства з обмеженою відповідальністю встановлюється статутом товариства і законом. На вимогу будь-кого з учасників товариства може бути проведено аудиторську перевірку річної фінансової звітності товариства із залученням професійного аудитора, не пов'язаного майновими інтересами з товариством чи з його учасниками. Витрати, пов'язані з проведенням такої перевірки, покладаються на учасника, на вимогу якого проводиться аудиторська перевірка, якщо інше не встановлено статутом товариства.

В пунктах 2.34 та 2.35 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» №4 від 25.02.2016 роз'яснено, що під час вирішення спорів за позовами учасників ТОВ чи ТДВ або акціонерів, що у сукупності володіють більш як 10 відсотками акцій, про спонукання товариства провести аудиторську перевірку його діяльності та звітності згідно зі статтями 146, 162 ЦК України, частиною другою статті 63 Закону України "Про господарські товариства", частиною п'ятою статті 75 Закону України "Про акціонерні товариства" господарським судам потрібно враховувати, що передбачене зазначеними статтями право учасників (акціонерів) спрямоване на контроль діяльності виконавчого органу, а тому є складовою права на управління товариством в установленому законом і установчими документами порядку.

Порядок пред'явлення учасниками вимоги про проведення аудиторської перевірки визначається статутом товариства. За відсутності відповідних положень у статуті товариства господарські суди повинні брати до уваги, що організаційне забезпечення аудиторської перевірки діяльності та звітності товариства на вимогу його учасників, зокрема укладення договору з аудитором (аудиторською фірмою), надання аудиторові необхідних документів тощо, здійснюється товариством в особі виконавчого або іншого органу, уповноваженого на це статутом, а не учасниками товариства.

Строки розгляду господарським товариством вимог його учасників про проведення аудиторської перевірки визначаються статутом товариства. Якщо у статуті відповідні положення відсутні, господарським судам слід виходити з розумних строків, необхідних для розгляду та виконання таких вимог.

У відповідності до п. 11.9 Статуту, для здійснення контролю за фінансовою діяльністю товариства згідно з рішенням загальних зборів учасників товариства, а також у випадках, встановлених законом, може призначатися аудиторська перевірка. На вимогу будь-кого із учасників товариства може бути проведено аудиторську перевірку річної фінансової звітності товариства із залученням професійного аудитора (аудиторської організації) не пов'язаного майновими інтересами з товариством та/або його учасниками. Витрати, пов'язані з проведення такої перевірки, покладаються на учасника, на вимогу якого опроводиться аудиторська перевірка.

Згідно з п. 4.7 Статуту перевірка фінансової діяльності товариства здійснюється органами державної податкової служби, іншими державними органами у межах їх компетенції, ревізійними органами товариства та аудиторськими організаціями (аудиторами).

Суд зазначає, право учасника товариства звернутись із вимогою про проведення аудиторської перевірки річної фінансової звітності товариства не залежить ні від бажання самого товариства (його посадових осіб) проводити чи не проводити перевірку, ні від доцільності чи відсутності доцільності проведення такої перевірки, наявності вже проведених перевірок, тощо. Форма звернення учасників Законом не встановлена, як і не встановлений порядок такого звернення та проведення перевірок Статутом Товариства та Законом.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, оскільки ТОВ «Проектний інститут «Спецавтоматика» не було надано доказів проведення аудиторської перевірки за 2012 рік, оскільки відповідач ухилився від проведення такої перевірки за вимогою позивача від 24.06.2017, що свідчить про порушення корпоративних прав ОСОБА_1, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» виконати вимогу учасника товариства ОСОБА_1 про проведення аудиторської перевірки річної фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» за 2012 рік.

У судовому засіданні 06.11.2016 представником відповідача було подано заяву про пропуск строку позовної давності.

Згідно з статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3 та 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно з п. 1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29 травня 2013 року N 10 (далі - Постанова № 10) позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині першій статті 1 ЦК України, та у господарських відносинах (стаття 3 Господарського кодексу України, далі - ГК України).

Як вказано в пункті 2.1 Постанови № 10, частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Згідно з п. 2.2 Постанови № 10 за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Судом встановлено, що 24.06.2017 позивач звернувся до відповідача із вимогою про проведення аудиторської перевірки за 2012 рік, що підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком від 24.06.2017, позовну заяву, в свою чергу позивачем було подано до суду 26.09.2017, а відтак беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, позивачем було подано позовну заяву в межах трирічного строку позовної давності.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» виконати вимогу учасника товариства ОСОБА_1 про проведення аудиторської перевірки річної фінансової звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» за 2012 рік.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» (03061, м. Київ, вулиця Ново-Польова, будинок 85-А; ідентифікаційний код: 04671582) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 13.12.2017.

Суддя О.А. Грєхова