КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Справа№ 910/13407/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.,

представників

позивача Бєлячкова О.В.

відповідача не з'явився,

третьої особи Пронюк В.Я.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 по справі №910/13407/17 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вакула Плюс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 2 754 372,50 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 по справі №910/13407/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 27.11.2017.

27 листопада 2017 року, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи та залучення до участі у справі на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Розгляд справи відкладено до 12.12.2017.

12 грудня 2017 року, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, представник третьої особи подав клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 12.12.2017 з'явились представники позивача та третьої особи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник відповідача повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника відповідача.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просили скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017.

Колегія суддів, розглянувши клопотання представника третьої особи, прийшла до висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Статтею 77 ГПК України не передбачено обов'язку суду відкладати розгляд справи зокрема, коли спір може бути вирішено в даному засіданні.

Беручи до уваги, що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення даного спору, а також, що представник третьої особи в судовому засіданні надав свої пояснення по суті спору, колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

11 липня 2012 року між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП "Горизонт", найменування змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Вакула Плюс" (виконавець), укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, в редакції додаткової угоди №6 від 06.07.2016 до Договору, виконавець зобов'язується у 2012-2017 роках за завданням замовника надати послуги з розробки землевпорядної документації та оформлення документів, що посвідчуютьсь право постійного користування земельними ділянками ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз країни", які знаходяться на території Луганської області, а замовник - прийняти і оплатити зазначені послуги.

Згідно з п. 1.2 Договору найменування послуг: Послуги в галузі архітектури (Розробка землевпорядної документації та оформлення документів, які посвідчують право постійного користування земельними ділянками). Лот № 7 - "Послуги в галузі архітектури інші (розробка землевпорядної документації та оформлення документів на право постійного користування земельними ділянками, які знаходяться на території Луганської області)".

Загальна сума Договору становить з ПДВ - 5338671, 45 грн. (п. 3.1 Договору). Загальна сума цього Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін, (п. 3.2 Договору).

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що оплата наданих послуг здійснюється протягом 30 робочих днів з дати підписання сторонами відповідних актів здачі-приймання наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Строк надання послуг за цим Договором встановлено з дати підписання сторонами цього Договору до 30 червня 2017 року (п.5.1 Договору в редакції додаткової угоди №6 від 06.07.2016 до Договору).

Згідно з п. 5.5. Договору, по завершенню кожного з етапів послуг, виконавець передає замовнику акт здачі-приймання наданих послуг у двох примірниках з доданням до нього супроводжувального листа, документів, податкової накладної, звіту про виконання цього договору.

Замовник протягом 30 робочих днів, з дня одержання акту здачі-приймання наданих послуг, зобов'язаний підписати та направити виконавцеві відповідний акт здачі-приймання наданих послуг або мотивовану письмову відмову від приймання послуг (підписання акту здачі-приймання наданих послуг) (п. 5.7. Договору).

Відповідно до п. 5.8. Договору, у випадку мотивованої відмови замовника від прийняття послуг (підписання акту здачі-приймання наданих послуг), сторони протягом 30 днів з моменту відмови замовника від прийняття послуг (підписання акту здачі-приймання наданих послуг) складають акт з переліком необхідних доопрацювань, усунення недоліків і термінів їх виконання, які не повинні перевищувати 30 робочих днів.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що замовник вправі достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов'язання виконавцем, повідомивши у письмовій формі його про це у строк 30 календарних днів до дати розірвання.

Відповідно до п. 10.1. Договору в редакції додаткової угоди №6 від 06.07.2016, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє, в частині надання послуг до 30.06.2017, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.

Додатком №1 до Договору сторонами погоджено технічне завдання на надання послуг, додатком №2 до Договору погоджено календарний план виконання робіт, додатком №3 до Договору погоджено перелік земельних ділянок для оформлення, додатком №4 до Договору погоджено кошторис на виконання робіт, додатком №5 до Договору погоджено калькуляцію кошторисної вартості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про порушення строків виконання зобов'язання з надання послуг за договором № від 11.07.2012, строк виконання якого закінчився 30.06.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору відповідач виконав роботи на загальну суму 2717613,80 грн. Позивач, в свою чергу, перерахував на рахунок відповідача грошові коштів в розмірі 2724514,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, різниця між сплаченою позивачем сумою грошових коштів та вартістю фактично виконаних робіт, відповідно до актів здачі-прийняття послуг, становить 6901,00 грн.

Відтак, зобов'язання сторін за договором в цій частині не припинилось.

Колегія суддів звертає увагу, що кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім, в якості оплати за роботи, які повинні бути виконані за договором, тобто набуті відповідачем на підставі Договору.

Частиною 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, згідно з частиною 1 ст. 1212 ЦК України виникнення зобов'язання із безпідставного збагачення передбачає одночасне настання таких умов:

- набуття або збереження майна, тобто особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- таке набуття або збереження майна відбувається за рахунок іншої особи, тобто внаслідок втрати або недоотримання цього майна іншою особою - потерпілим;

- відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок потерпілого.

Згідно з ч. 2 ст. 1212 ЦК України зобов'язання із безпідставного набуття (збереження) майна виникає незалежно від того, що стало причиною збагачення набувача: його діяння, діяння потерпілого, інших осіб, подія.

Частина 3 ст. 1212 ЦК України поширює дію положень про безпідставне збагачення на відносини, що регулюються іншими положеннями ЦК України, зокрема, на випадки виконання зобов'язання однією із сторін:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв'язку з договором, але не на виконання договірних умов.

Позивачем не надано доказів, що договір підряду № розірвано сторонами або визнано недійсним у судовому порядку, відтак, позивач не довів, що правова підстава набуття відповідачем спірних грошових коштів - відпала.

Посилання позивача на закінчення строку дії Договору, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки за загальним правилом зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України, ст. 202 ГК України), ці підстави наведено у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Із системного аналізу зазначених норм вбачається, що закон не передбачає такої підстави для припинення невиконаного зобов'язання, як закінчення строку дії договору. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 24.06.2015 по справі №904/5381/14, де наведено аналіз кореспондуючих прав та обов'язків у сторін, тобто зобов'язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Отже, закінчення строку дії договору не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину (аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 24.04.2017 р. у справі № 905/3178/15).

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору відповідач надав позивачу послуги на загальну суму 83561,76 грн, що підтверджується актами здачі-приймання послуг №1 від 15.12.2014 та №2 від 24.12.2014. Колегія суддів звертає увагу, що зазначені акти підписано представниками сторін та скріплено печатками підприємств без зауважень.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що грошові кошти в сумі 2724514,80 грн про стягнення яких заявлено даний позов, сплачені позивачем на виконання Договору, колегія суддів прийшла до висновку що, вони набуті відповідачем за правової підстави та не можуть бути витребувані на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

Також, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами, оскільки зазначені вимоги є похідними від вимоги про стягнення грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України, в задоволенні якої судом відмовлено.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 по справі №910/13407/17.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.10.2017 по справі №910/13407/17 залишити без змін.

2.Матеріали справи №910/13407/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна