РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017Справа №910/17613/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Технова»

до Державного підприємства «Енергоринок»

про визнання протиправними дії щодо невиконання зоов'язань

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача: Алексеєнко Т.О. (дов. №27 від 30.03.2017);

від відповідача: Лифар О.Ю. (дов. №01/44-1000Д від 09.10.2017);

Стиллик О.Ю. (дов. №01/44-949Д від 21.12.2016).

встановив :

10.10.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма «Технова» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Енергоринок» про визнання дій відповідача протиправними щодо невиконання зобов'язань по договору №312/01 від 01.02.2001 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2017 порушено провадження у справі №910/17613/17, розгляд справи призначено на 02.11.2017.

11.10.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

27.10.2017 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02.11.2017, враховуючи неявку представника позивача, а також необхідність витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 28.11.2017.

28.11.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а також письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 28.11.2017, судом у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 07.12.2017.

У судове засідання 07.12.2017 з'явилися представники сторін, надали пояснення по справі.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 07.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

01.02.2001 між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма «Технова» (далі - позивач) та Державним підприємством «Енергоринок» (далі - відповідач) було укладено договір №312/01, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язується продавати, а відповідач зобов'язується купувати електроенергію, вироблену позивачем, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 4.2. договору платежі за отриману відповідачем у позивача електроенергію здійснюються кожного банківського дня з поточного рахунку із спеціальним режимом використання відповідача відповідно до алгоритму ОРЕ, який затверджується НКРЕКП.

Відповідно до п. 1.7 Алгоритму розподілу коштів з поточного рахунка із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, що затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 30 грудня 2015 року №3247, відповідач до 15 числа (включно) розрахункового місяця зобов'язаний здійснити остаточний розрахунок з виробниками електричної енергії (крім виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, енергопостачальників, що здійснюють продаж закупленої відповідно до розпорядження № 1188-р електричної енергії оптовому постачальнику електричної енергії, виробників електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території, визначених центральним органом виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, відповідно до постанови № 263), НЕК «Укренерго» відповідно до їх фактичної товарної продукції попереднього розрахункового періоду, забезпечивши їм рівний відсоток оплати товарної продукції попереднього розрахункового періоду з урахуванням коштів, що перераховували згідно з окремими рішеннями Уряду, постановами НКРЕ, НКРЕКП за електричну енергію відповідного розрахункового періоду.

Як зазначає позивач у позові, за період з 01.01.2017 по 31.07.2017 у відповідача виникла заборгованість за отриману у позивача електроенергію.

Також позивач вказує, що відповідач визнав наявність заборгованості за договором перед позивачем, підписавши акти звірки розрахунків за придбану ОРЕ електроенергію. Так, відповідно до акту звірки розрахунків №07/51-4-9465 від 15.08.2017 заборгованість за куповану ОРЕ електричну енергію за спірним договором за зазначений період з врахуванням часткової оплати становить 94 827 566,78 грн.

З огляду на вищевикладені обставини, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання дій відповідача протиправними щодо невиконання зобов'язань по договору №312/01 від 01.02.2001.

Відповідач у відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що ДП «Енергоринок» жодним чином не може впливати ані на перерахування коштів та їх обсяг, ані на встановлення алгоритму, оскільки перерахування коштів здійснюється виключно на підставі алгоритму, яким визначається частка коштів, наявних на поточному рахунку із спеціальним режимом використання. ДП «Енергоринок» в своїй діяльності не має права підміняти уповноважений державний орган (НКРЕКП) та приймати на власний розсуд рішення щодо розпорядження спірними коштами, оскільки такі дії виходять за межі відведених йому законодавством функцій (повноважень), не відповідають його статутним цілям та умовам ліцензії.

Також, відповідач звертає увагу суду на те, що відповідно до акту звірки розрахунків ДП «Енергоринок» з позивачем за куповану ОРЕ електричну енергію станом на 31.08.2017, заборгованість відповідача перед позивачем за спірний період 2017 року складає 34 572 042,16 грн., оскільки ДП «Енергоринок» погашено заборгованість за липень 2017 року в сумі 60 255 524,62 грн.

При цьому, ДП «Енергоринок» не оспорює заборгованість перед позивачем, однак, наголошує, що її погашення можливо виключно на підставах та в межах законодавчо встановленого механізму, який ДП «Енергоринок» жодного разу не порушило, натомість позивачем не доведено допущення порушення відповідачем порядку здійснення розрахунків, з урахуванням розподілу коштів в обсягах, які визначаються відповідно до алгоритму.

Також відповідач посилається на невірно обраний спосіб захисту позивачем своїх порушених прав.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, засади організації та експлуатації енергосистем. Таким є Закон України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 №575/97-ВР з наступними змінами і доповненнями, який визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі (преамбула Закону).

Відповідно до змісту статті 1 Закону України «Про електроенергетику» енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу; поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії - рахунки суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії; алгоритм оптового ринку електричної енергії - порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 12 лютого 2002 року №3-рп/2002 справа №1-7/2002 (справа про електроенергетику) електроенергія є специфічним товаром, який виробляється і споживається одночасно, її слід розглядати як спільну власність усіх учасників енергоринку.

Також статтею 1 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що учасниками оптового ринку електричної енергії України є суб'єкти підприємницької діяльності, які продають та купують електроенергію на оптовому ринку електричної енергії України на підставі договору.

Згідно з частинами першою, четвертою, п'ятою, восьмою, дев'ятою статті 15 Закону України «Про електроенергетику», купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється. Електрична енергія, вироблена на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), може бути реалізована на оптовому ринку електричної енергії України, за договорами зі споживачами або за договорами з енергопостачальниками. Оптовий ринок електричної енергії України у кожному розрахунковому періоді зобов'язаний купувати у суб'єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, та здійснювати повну оплату вартості електричної енергії, виробленої на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього, встановленої відповідно до статті 17-3 цього Закону, незалежно від величини встановленої потужності чи обсягів її відпуску. Порядок купівлі та розрахунків за електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього, встановленої відповідно до статті 17-3 цього Закону, оптовим ринком електричної енергії України, а також порядок обліку такої електроенергії затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Енергопостачальники зобов'язані купувати електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії, у випадках, обсягах та за цінами, визначеними цією статтею. Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору; у договорі визначаються мета та умови діяльності, права, обов'язки та відповідальність сторін.

За змістом постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.2000 № 755 Державне підприємство «Енергоринок» є оптовим постачальником електричної енергії, на нього покладено здійснення функцій розпорядника системи розрахунків та розпорядника коштів оптового ринку електроенергії, які передбачені ДЧОРЕ.

Згідно з абзацом 6 частини дванадцятої статті 15 Закону України «Про електроенергетику» оптовий ринок електричної енергії України функціонує з додержанням таких вимог, зокрема, у кожному розрахунковому періоді (місяці) забезпечується оплата вартості електричної енергії та послуг, закуплених у цьому періоді оптовим постачальником електричної енергії, у рівному відсотку кожній енергогенеруючій компанії (за винятком суб'єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - мікро-, міні- та малим гідроелектростанціям) та підприємству, яке здійснює централізоване диспетчерське управління об'єднаною енергетичною системою України і передачу електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами.

Статтею 15-1 Закону України «Про електроенергетику» визначено особливий порядок розрахунків на оптовому ринку електричної енергії - для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Для проведення розрахунків з погашення заборгованості за спожиту електричну енергію з використанням механізмів погашення заборгованості, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, і оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установі уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості.

Кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, перераховуються згідно з алгоритмом оптового ринку електричної енергії, зокрема, виключно на: поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії; поточний рахунок із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості оптового постачальника електричної енергії.

Кошти за електричну енергію, закуплену на оптовому ринку підприємством, що здійснює передачу електричної енергії, та всіма підприємствами, що здійснюють розподіл електричної енергії, перераховуються виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії.

Кошти, які надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, і оптового постачальника електричної енергії для проведення розрахунків з погашення заборгованості за спожиту електричну енергію з використанням механізмів погашення заборгованості, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», перераховуються згідно з окремими алгоритмами оптового ринку електричної енергії, встановленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Умови про оплату електричної енергії коштами та про відкриття поточного рахунку із спеціальним режимом використання підприємству, що здійснює передачу електричної енергії, та підприємствами, що здійснюють розподіл електричної енергії, є обов'язковими умовами договору купівлі-продажу електричної енергії між оптовим постачальником електричної енергії та підприємствами, що здійснюють передачу або розподіл електричної енергії.

Розпорядник коштів оптового ринку електричної енергії не зобов'язаний платити за куплену електричну енергію інакше, ніж передбачено в Інструкції про порядок використання коштів Оптового ринку.

Спеціальний режим використання поточних рахунків для оплати вартості електричної енергії полягає в тому, що перерахування грошових коштів з таких рахунків здійснюється уповноваженим банком за алгоритмом, який встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Виходячи з визначення поняття алгоритму та поточного рахунку із спеціальним режимом використання, наведеного у статті 1 Закону України «Про електроенергетику», алгоритм розподілу коштів, який встановлюється НКРЕ України, застосовується до всіх без винятку поточних рахунків із спеціальним режимом використання, у тому числі і до таких рахунків ДП «Енергоринок».

Таким чином, нормами вищенаведеного законодавства визначено певний порядок розрахунків за отриману електроенергію, а саме: через поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, а відповідач не вправі погашати заборгованість іншим чином, ніж це визначено законодавством.

Аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 20.08.2014 у справі №22/313, від 04.10.2016 у справі №910/5985/16 та від 11.02.2016 у справі №37/259.

Разом з тим, згідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України визначено спосіб захисту порушеного права; викладені у вказаних статтях способи захисту порушеного права не є вичерпними, зі змісту вище зазначених статей вбачається, що порушене право та законний інтерес можуть бути захищені також іншими способами, встановленими договором або законом.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналогічний припис містить ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України про те, що права суб'єктів господарювання захищаються, зокрема, іншими способами, передбаченими законом.

Таким чином, законодавець визначив, що цивільне право або охоронюваний законом інтерес можуть бути захищені судом не будь-яким способом, а тільки тим, що передбачений договором чи законом, натомість, предмет позову про визнання дій щодо невиконання зобов'язань по договору протиправними - не передбачений як спосіб захисту чинним законодавством, що позбавляє суд можливості захистити права позивача.

При цьому, відповідно до постанови Верховного Суду України від 21.05.2012 №6-20цс11, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду України від 04.10.2017 №3-568гс17, оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обгрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога та захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Таким чином суд вважає, що позивач мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до суду з позовними вимогами, обґрунтовуючи, що відповідач вчиняє дії, що порушують права позивача, та просити припинити такі дії, проте обраний позивачем спосіб захисту не призведе до відновлення його порушених прав та є ефективним засобом захисту.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Всі інші підстави, якими позивач обґрунтовує свої вимоги у позовній заяві, не приймаються судом до уваги як такі, що не спростовують викладених вище судом висновків.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складене та підписане 11.12.2017.

Суддя В.О. Демидов