Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "08" грудня 2017 р. Справа № 906/935/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 12.05.2017;

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 30/10/17-1 від 30.10.2017;

від третьої особи: ОСОБА_3, підприємець.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго"

до Селянсько-фермерського господарства "Аграрник"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про внесення змін до договору №402 від 23.03.2015р

В судовому засіданні 30.11.2017 оголошувалась перерва до 08.12.2017 об 11:00 год.

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача внести зміни до договору про постачання електричної енергії №402 від 23.03.2015, а саме: виключити пункт 1 з додатку 3.1. договору, виключити додаток 3.3. договору, виключити додаток 8.1. договору, виключити додаток 11.1. договору. Витрати по сплаті судового збору позивач просив покласти на відповідача.

30.11.2017 до суду позивачем подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просить визнати укладеною між Селянсько-фермерським господарством «Аграрник» та Приватний акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» Додаткову угоду від 21.08.2017 про внесення змін до Договору № 402 про постачання електричної енергії від 23.03.2015 на наступних умовах, а саме: виключити пункт 1 з додатку 3.1 Договору, виключити додаток 3.3 Договору виключити додаток 8.1 Договору, виключити додаток 11.1 Договору.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Подана позивачем заява про зміну предмету позову (від 30.11.2017 вх. №02-44/1176/17) приймається судом, оскільки в даному випадку, як вбачається із матеріалів справи та характеру відносин, які склались між сторонами, дії позивача стосовно збільшення позовних вимог не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що між СФГ Аграрник та ПАТ ЕК Житомиробленерго в особі Ружинського РЕМ (виробничий структурний підрозділ) було укладено договір про постачання електричної енергії № 402 від 23.03.2015 (договір). Одним з об'єктів, згідно п.1 додатку 3.1 Договору, є Зерносклад в селі Ярославка.

Власником об'єктів нерухомості за адресою Ружинський район село Ярославка вулиця Лиса Гора, 13 є ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом про державну реєстрацію прав №34630438 від 26.06.2012.

У зв'язку з невиконанням СФГ "Аграрник" умов договору оренди, укладеного між ФОП ОСОБА_3 та СФГ "Аграрник" листом-повідомленням від 28.02.2017 повідомлено про розірвання 31..032017 договору в односторонньому порядку.

ОСОБА_3 звернувся до Ружинського РЕМ із заявою про укладення договору про постачання електричної енергії з ТОВ Шакур.

Згідно положень п.п. 1.9., 5.1., 6.18. ПКЕЕ з новим споживачем укладаються договори після розірвання договорів із споживачем, який звільняє приміщення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) підтримав з підстав, зазначених в позові та відповідній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в його задоволенні з підстав зазначених в запереченнях на позовну заяву.

Так, представник відповідача в судовому засіданні звертав увагу на те, що згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

На думку відповідача. позивачем не було належним чином доведено порушень умов договору відповідачем та завданої цими порушеннями шкоди, внаслідок яких позивача значною мірою було позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору.

Таким чином, вимоги про зміну умов договору є необґрунтованими, нормативно та документально не підтвердженими.

Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити, вважав останні обґрунтованими.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2014 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Селянсько-фермерським господарством "Аграрник" укладено договір оренди нерухомого майна (а.с. 51-52), предметом якого є частина ДКУ (комори) за адресою: Житомирська область, Ружинський район. с. Ярославка, загальною площею 280,00 кв. м, що належить орендодавцю - ФОП ОСОБА_3 з метою ведення господарської діяльності, а саме: прийомки, розвантаження, зберігання та подальшої реалізації сільськогосподарської продукції.

Відповідно до п. 4.1. договору оренди строк цього договору починає свій перебіг у момент з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою орендодавця та закінчується через 360 днів.

У зв'язку з невиконанням умов договору оренди відповідачем, а саме щодо строків оплати орендної плати ФОП ОСОБА_3 в порядку п. 9.1. договору оренди, листом-повідомленням від 28.02.2017 повідомлено СФГ "Аграрник" про розірвання 31.03.2017 договору оренди в односторонньому порядку.

Разом з тим, 23.03.2015 між Позивачем (Постачальником) та Відповідачем (Споживачем) укладено договір про постачання електроенергії №402, відповідно до якого Постачальник постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невідємними частинами.

У відповідності до розділу 2 Договору, під час виконання умов Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією, затвердженими в установленому порядку.

Згідно п. 2.2. Договору сторони зобов'язуються укласти додатково договори, передбачені чинним законодавством та Правилами користування електричною енергією, у разі обґрунтованої присутності у процесі забезпечення Споживача електричною енергією третьої сторони (основного споживача, електропередавальної організації).

29.05.2017 ОСОБА_3 звернувся до Ружинського РЕМ із заявою про укладення договору про постачання електричної енергії з ТОВ Шакур, надавши при цьому копії документів.

Пунктом 10.3 Договору передбачено, що усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками.

03.08.2017 Позивач звернувся до Відповідача із листом №838 відповідно до якого просив Відповідача підписати додаткову угоди про виключення об'єкту з договору про постачання електроенергії на підставі листа ФОП ОСОБА_3

Враховуючи, що надіслана додаткова угода підписана ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" та СФГ "Аграрник" не була, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Як зазначалося раніше, при виконанні прийнятих на себе зобов'язань по Договору сторони зобов'язані керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Відповідно до п. 1.4. ПКЕЕ точка продажу електричної енергії споживачу установлюється на межі балансової належності його електроустановок та зазначається в договорі про постачання електричної енергії або в договорі про купівлю-продаж електричної енергії.

В п. 1 договору зазначено, що точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності електроустановок споживача.

Відповідно до п. 3.1 ПКЕЕ електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії.

Розрахункові засоби обліку електричної енергії, технічні засоби контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, засоби вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії встановлюються відповідно до вимог ПУЕ, цих Правил та проектних рішень.

Згідно з п. 3.26 ПКЕЕ у разі, якщо до технологічних електричних мереж основного споживача приєднані електроустановки інших субєктів господарювання, власників мереж тощо, розрахунковий облік має бути організований основним споживачем таким чином, щоб забезпечити складення балансу електричної енергії у власних технологічних електричних мережах для проведення комерційних розрахунків.

Споживач (власник електричних мереж), технологічні електричні мережі якого використовуються електропередавальною організацією для передачі (транзиту) електричної енергії о електричні мережі субспоживачів або електропередавальної організації, має надати електропередавальній організації у повному обсязі необхідні вихідні дані для визначення в передбаченому цими Правилами порядку величини технологічних втрат електричної енергії, що повязані з передачею (транзитом) електричної енергії в електричні мережі інших суб'єктів.

Згідно з пунктами 5.1,5.2 Правил користування електричною енергією, договір є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. При укладанні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі Типового договору (який викладено в додатку 3 до Правил користування електричною енергією).

Умови договору про постачання електричної енергії зазначені в пунктах 5.5, 5.6, 5.7 та додатку 3 Правил користування електричною енергією і є істотними та обов'язковими для сторін під час укладання договору про постачання електричної енергії.

Відповідно до п. 6.18. ПКЕЕ У разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов'язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Постачальник електричної енергії зобов'язаний припинити постачання електричної енергії за договором, а електропередавальна організація (основний споживач) - передачу електричної енергії (спільне використання технологічних електричних мереж) з заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією. За умови одночасного розірвання договору про постачання електричної енергії з попереднім споживачем, виплати всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, та звернення нового споживача щодо укладення договору про постачання електричної енергії в межах одного розрахункового періоду припинення електропостачання об'єкта не здійснюється.

У відповідності до статті 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

У відповідності до статті 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Господарський суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що підставою для внесення змін до договору про постачання електричної енергії №402 від 23.03.2015 є саме та обставина, що у зв'язку з невиконанням умов договору оренди відповідачем, а саме щодо строків оплати орендної плати, ФОП ОСОБА_3 в порядку п. 9.1. договору оренди, листом від 28.02.2017 повідомлено СФГ "Аграрник" про розірвання 31.03.2017 договору оренди в односторонньому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Згідно ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Разом з тим, ні позивачем, ні третьою особою не подано суду доказів щодо отримання СФГ "Аграрник" листа-повідомлення від 28.02.2017, що виключає можливість визнання договору оренди №4/ОР від 01.04.2014 таким, що припинив свою дію внаслідок відмови наймодавця від договору.

Отже, як слідує з вищенаведеного, внесення змін до договору №402 про постачання електричної енергії щодо виключення об'єкту з договору є також неможливим, оскільки договір про постачання електричної енергії укладений із кінцевим споживачем - орендарем , який на момент подачі позову не припинив оренду вказаного майна.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Позивач не подав до суду достатніх доказів на підтвердження позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 13.12.17

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2, 3 - сторонам (рек.)

4 - третій особі (рек.)