ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2017 р.Справа № 916/4345/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Колоколова С.І., Ярош А.І.,

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

за участю представників учасників процесу:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 586, дата видачі : 30.12.15;Васильєва А.О., довіреність № 393, дата видачі : 18.09.17;від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 1550, дата видачі : ОСОБА_3, довіреність № Ц/3-04/287, дата видачі : 11.10.16;Корсуна Ю.Ю., довіреність № Ц/3-04/140-17, дата видачі : 26.07.17;від прокуратури - ОСОБА_4, посвідчення № 031420, дата видачі : 19.01.15;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця"

на рішення Господарського суду Одеської області від 22.02.2017 року

та додаткове рішення від 01.03.2017р.

у справі № 916/4345/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства „НІБУЛОН

до правопопередника скаржника

за участю Прокуратури Одеської області

про стягнення 14 627 358 грн. збитків

/повна фіксація судового процесу здійснювалась відповідно до ст. 129 Конституції України та ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України/,

встановив:

У жовтні 2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство (далі по тексту ТОВ СП) "НІБУЛОН" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства (далі ДП) "Одеська залізниця" з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог (остаточна від 19.01.17р.- т.8, а.с. 92-96,) про стягнення 14 627 358 грн. збитків, завданих втратою вантажу, також позивач просив усі судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги з посиланням на ст.ст.22, 526, 924 ЦК України, ст.ст.193, 224- 226, 314 ГК України, ст.ст.105, 110, 113-115, 127, 129 Статуту залізниць України, умови договору про організацію перевезень вантажів за № 412713 від 23.09.2013р. мотивовані тим, що позивач зазнав збитків внаслідок втрати залізницею вантажу при його перевезенні.

Справа розглядалася судами неодноразово. Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.12.2014 /т.2,а.с.89-93/, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 /т.2, а.с.161-165/ позов задоволено частково; стягнуто з ДП Одеська залізниця на користь ТОВ СП „НІБУЛОН 7841808,00 грн. збитків за втрачений вантаж та 73080,00 грн. витрат, повязаних із сплатою судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.04.2015р. /т.2, а.с.253-258/ касаційні скарги ДП Одеська залізниця та Заступника прокурора Одеської області задоволені. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.02.2015р. та рішення Господарського суду Одеської області від 22.12.2014р. у справі скасовано, оскільки невірно визначено вартість втраченого вантажу за ціною аналогічного товару, а не переданого для перевезення. Справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.12.2015 /т.3, а.с.232-241/, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 /т.6, а.с.66-77/ та постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2016 /т.6, а.с.275-285/, у задоволенні позову відмовлено з огляду на те, що перевізником в даних правовідносинах є не відповідач, а інша особа, зокрема ДП "Донецька залізниця", щодо якої скаржник не є правонаступником.

Постановою Верховного суду України від 16.11.2016 /т.7, а.с.265-268/ за заявою ТОВ СП „НІБУЛОН постанову Вищого господарського суду України від 21.06.2016, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.03.2016 та рішення Господарського суду Одеської області від 21.12.2015 - скасовано. Справу передано на розгляд до суду першої інстанції.

Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_5 Суд України у своїй постанові зазначив, що згідно з наведеними нормами ЦК і ГК відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу регулюється Статутом залізниць України, норми якого є спеціальними у сфері залізничних перевезень і не суперечать положенням ЦК і ГК. Всупереч цьому касаційний суд в оскаржуваній постанові дійшов висновку, що положення цього підзаконного акту щодо визначення відповідача та розміру відшкодування вартості втраченого вантажу до спірних відносин не застосовуються.

При новому розгляді справи ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.02.2017 клопотання ТОВ СП „НІБУЛОН про заміну сторони правонаступником, подане позивачем в порядку ст. 25 ГПК України, задоволено та замінено відповідача у справі ДП „Одеська залізниця на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство /далі-ПАТ/ „Українська залізниця в особі регіональної філії „Одеська залізниця.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.02.2017 (суддя Дяченко Т.Г.) позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" на користь ТОВ СП „НІБУЛОН 14627358 грн. у якості відшкодування збитків, завданих втратою вантажу. Також з відповідача на користь позивача стягнуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 150435,27 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 01.03.2017 /т.9, а.с.138,139/ (суддя Дяченко Т.Г.) розподілено судові витрати сторін, які були понесені під час оскарження рішень, постанов, прийнятих під час розгляду даної справи та стягнуто з ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" на користь ТОВ СП „НІБУЛОН витрати по сплаті судового збору в розмірі 263088 грн.

Не погоджуючись із обома рішеннями місцевого господарського суду ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просить оскаржувані рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ СГП „НІБУЛОН та судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Скаржник вважає, що при прийнятті оскаржених рішень Господарський суд Одеської області неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття неправильного рішення, яке підлягає скасуванню.

Зокрема скаржник зазначає, що місцевим судом не розглянуто і не оцінено обставини справи та докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення перевізника від відповідальності відповідно до ст. 314 ГК України та ст.ст. 111, 113 Статуту залізниць України, оскільки вантаж втрачено через його вилучення групою озброєних осіб невизнаної Луганської народної республіки в м.Луганську під час проведення антитерористичної операції на території, яка тимчасово не є підконтрольною органам державної влади України. ДП Донецька залізниця, яке прийняло вантаж до перевезення, не могло уникнути втрати вантажу, оскільки працівники залізниці не мали можливості запобігти заволодінню вантажем озброєними особами під реальною загрозою власній безпеці та життю.

Скаржник також стверджує, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань ДП Одеська залізниця та ПАТ Укрзалізниця про витребування у Головного управління Національної поліції в Луганській області та/або Білокуракінського ВП ГУНП в Луганській області інформації та копій документів з кримінального провадження стосовно обставин відкритого заволодіння вантажем. Скаржник вважає, що відмовивши в задоволенні клопотань та не витребувавши документи з матеріалів кримінального провадження з власної ініціативи, суд порушив вимоги ст. 65 ГПК України, оскільки витребування документів, відомостей та висновків, необхідних для вирішення спору, є обовязковим для суду.

Також відповідач не погоджується з висновком місцевого суду про покладання відповідальності за невиконання обов'язків ДП Донецька залізниця на ПАТ Укрзалізниця, оскільки відносно нього у ПАТ Укрзалізниця не виникало правонаступництва. На даний час відсутній передавальний акт, який свідчить про перехід прав та обовязків у спірних правовідносинах з ДП Донецька залізниця до ПАТ Укрзалізниця.

Крім того, на думку відповідача, судом при визначенні розміру відшкодування помилково застосовано ч. 2 ст. 924 ЦК України, ч. 3 ст. 314 ГК України, ст. 623 ЦК України та ст. 225 ГК України, які застосовуються лише у разі коли інше не встановлено договором або законом, а ст. ст. 114, 115 Статуту залізниць України встановлюється, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Сама ж вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Витрати і збитки, не передбачені договором перевезення і цим Статутом, не підлягають відшкодуванню.

У доповненнях до апеляційної скарги ПАТ Укрзалізниця просило скасувати, як похідне, й додаткове рішення суду від 01.03.2017.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ СП „НІБУЛОН зазначало, що воно не погоджується з її доводами та вважає їх такими, що жодним чином не спростовують правильності висновків місцевого господарського суду та не свідчать про порушення чи неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Просило відмовити в задоволенні апеляційної скарги ПАТ Укрзалізниця від 06.03.2017, а рішення Господарського суду Одеської області від 22.02.2017р у справі залишити без змін.

Клопотання скаржника, заявлені під час розгляду апеляційних скарг, про витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України, у якому він просив суд витребувати у Білокуракинського ВП Головного управління Національної поліції в Луганській області інформацію та копії документів стосовно обставин, причин припинення перевезення та вилучення вантажу, а також результатів досудового розслідування у кримінальній справі, порушеній по факту вилучення вантажу; про зупинення провадження у справі до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення ДП "Одеська залізниця" у зв'язку з неможливістю встановлення факту переходу усіх його прав і обов'язків до ПАТ "Українська залізниця"; про зупинення провадження у справі до розгляду Господарським судом м.Києва справи №910/4425/16 по спору між тими ж сторонами про стягнення збитків, завданих завищенням вартості перевезення вантажів, колегією суддів відхилені, як необґрунтовані з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги з додатковими поясненнями, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено господарськими судами різних інстанцій, 23.09.2013 між ДП „Донецька залізниця (залізниця, перевізник) та ТОВ СП „Нібулон (вантажовласник, позивач) укладено договір за №412713 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, предметом якого є надання залізницею вантажовласнику послуг, повязаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги (п.1.1. договору) /а.с. 11-14, т. 1/.

П.п. 2.2 визначено, що залізниця зобовязується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, повязані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатку до цього договору.

Згідно п.п. 4.1 Залізниця і Вантажовласник несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України.

П.п. 5.1 договору передбачає, що у разі настання обставин, через які одна зі сторін не могла повністю, або частково виконати зобовязання за цим договором (явища стихійного характеру, воєнні дії тощо), строк виконання договору відкладається на час дії цих обставин. Сторона, яка не може виконувати зобовязання за цим договором через форс-мажорні обставини, повинна терміново повідомити про це іншу сторону (п.п. 5.2).

Додатковою угодою №6 від 18.06.2014 до договору №412713 від 23.09.2013р. строк дії зазначеного договору було продовжено до 30.09.2014р. (т. 1, а.с.130).

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі на виконання договору за №412713, згідно залізничних накладних: №50593748 від 05.07.2014., №50619246 від 05.07.2014., №50641109 від 06.07.2014., №50641190 від 06.07.2014., №50657907 від 06.07.2014 /т.1, а.с. 16-19/ та сертифікатів про відповідність /якості/ або посвідчення про якість №06 від 4.07.2014, №03 від 5.07.2014, №04 від 6.07.2014, № 05 від 6.07.2014 /т.1, а.с. 120-124/ Донецькою залізницею було прийнято від ТОВ СП „Нібулон до перевезення насипом вантаж (пшеницю другого класу) загальною масою 2714220кг за маршрутом слідування зі станції Старобільськ Донецької області на станцію Миколаїв вантажний Одеської залізниці. Вантажовідправником та вантажоотримувачем вантажу по зазначених накладних був позивач ТОВ СП „Нібулон. Відповідно до п.34 накладних відправником сплачено вартість перевезення на загальну суму 427845 грн, що разом з податком на додану вартість складає 513414 грн.

Оскільки п. 30 накладних визначено, що тарифна відстань перевезення складає 896км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу, тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу, то відповідно до Правил обчислення термінів доставки вантажів загальний строк доставки вантажу складає 6 діб з 05.07.2014р. за накладними №50593748, №50619246, та з 06.07.2014р. за накладними №50641109, №50641190, №50657907. Отже, граничний строк доставки вантажу на накладними №50593748 від 05.07.2014р., №50619246 від 05.07.2014 р. сплинув о 00 год. 00 хв. 11.07.2014р., а за накладними №50641109 від 06.07.2014р., №50641190 від 06.07.2014р., №50657907 від 06.07.2014р. - сплинув о 00 год. 00 хв. 12.07.2014р.

Згідно до п. 1 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом МТУ №644 від 21.11.2000р. через відсутність повідомлення про прибуття вантажу на адресу позивача, як одержувача вантажу, ТОВ СП „НІБУЛОН звернулось до станції «Миколаїв-вантажний» Одеської залізниці з вимогою про видачу переданого до перевезення вантажу листами від 11.07.2014р. №6223/3-14/34 (отриманий 12.07.2014), та від 11.07.2014р. №6224/3-14/34, (отриманий 14.07.2014р. ).

Вказаний вантаж не прибув на станцію Миколаїв вантажний, про що свідчать виконані відповідно до п. 37 Правил видачі вантажів відмітки станції призначення на накладних, а також акти загальної форми від 12.07.2014 - №2009, №2010; від 14.07.2014 -. №2029, №2031, №2032 та від 12.08.2014 -№ №2334-2338 /оригінали- т.2,а.с.77-86/ та не заперечується відповідачем.

Ст.117 Статуту залізниць України надає право відправнику або одержувачу вважати вантаж втраченим та вимагати відшкодування за втрату вантажу, якщо вантаж не було видано одержувачу на його вимогу протягом 30 діб з моменту закінчення терміну доставки.

Через невиконання залізницею своїх зобовязань, 26.08.2014 позивач заявив ДП "Одеська залізниця"/до якої належить станція призначення, претензію за №8350/3-14/27 /т.1, а.с.40-45/, в якій вартість втраченого вантажу визначена в сумі 6649839грн. з розрахунку за вартістю по 2450 грн. за тону, визначеною за довідками позивача від 12.08.2014, а пізніше й подав позов про відшкодування збитків, пов'язаних із втратою вантажу.

Ч.ч. 1, 2 ст. 307 ГК України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Як зазначено в постанові Верховного суду України в даній справі, виходячи зі змісту статті 909 ЦК, статті 307 ГК і статті 6 Статуту, залізнична накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу. У випадку, коли у залізничній накладній зазначено залізницю призначення вантажу, ця залізниця є учасником договору перевезення вантажу і, відповідно, є перевізником.

Згідно зі статтею 314 ГК перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Статтею 924 ЦК встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

За змістом статті 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з моменту прийняття його для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 131 Статуту передбачено, що претензії, які виникли з приводу перевезення вантажів, заявляються залізниці призначення вантажу, до компетенції якої відповідно до п.37 Правил видачі вантажів віднесено і розшук вантажу, який не прибув у встановлений термін доставки.

Таким чином, позивачем цілком вірно у відповідності до норм чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини, у якості відповідача було визначено ДП "Одеська залізниця", правонаступництво щодо якого Публічним акціонерним товариством /далі-ПАТ/ „Українська залізниця" відповідно до Законів України „Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування /ч. 6 ст. 2/ та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань " підтверджено документально, зокрема:

-Постановою Кабінету Міністрів України /далі КМУ/ „Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 25.06.2014р. №200, якою утворено ПАТ "Українська залізниця" на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі - підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком №1 до Постанови;

-Постановою КМУ "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" від 12.11.2014р. №604;

-наказом Укрзалізниці Державної адміністрації залізничного транспорту України Міністерства інфраструктури України від 30.11.2015р. №512-Ц/од, що 30.11.2015р.

-п. 2 Статуту ПАТ „Українська залізниця, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №735 від 02.09.2015р. /т.8,а.с.134-138/, згідно до п. 2 якого товариство є правонаступником усіх прав та обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

-витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /т.5, а.с.7-11 т.8, а.с.51-55/,

-передавальним актом ДП "Одеська залізниця" від 31.07.2015, затвердженим Міністром інфраструктури України 18.08.2015 /т.8, а.с.38-43, 118-132/;

-заключним передавальним актом від 01.12.2015 /т.8, а.с.31-35,133-145/;

-листами Міністерства інфраструктури України та інших офіційних органів /т.13, а.с. 172-182/;

-заявами та клопотаннями скаржника до судових та інших органів про визнання ПАТ "Українська залізниця" правонаступником ДП "Одеська залізниця" його /т.8, а.с.75-78, т.11, а.с.40-48, т.13, а.с./;

-низкою чинних судових рішень, зокрема, постановами Вищого господарського суду України в справах №915/154/17 від8.11.2017, № 916/3706/15 від 19.04.2016, тощо /т.5,а.с.155-157,т.6, а.с.124, т.7,а.с.227,т.8, а.с.73-74, т.12, а.с. 1-42, т.14, а.с.101-234,т.15, а.с.1-90/, тощо.

З наведених підстав, колегія вважає обґрунтованим задоволення ухвалою господарського суду першої інстанції від 06.02.2017 в порядку ст. 25 ГПК України клопотання позивача про заміну відповідача його правонаступником ПАТ „Українська залізниця" та відхиляє клопотання скаржника про зупинення провадження у справі до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення ДП "Одеська залізниця".

Як встановлено матеріалами справи, вантаж було втрачено на станції Лутовинівське Селище, що підтверджується листом управління транспортної міліції МВС України від 04 грудня 2014 року № 23/2-722 із доданою до нього довідкою у кримінальному провадженні № 0000317, листом станції Миколаїв-вантажний Одеської залізниці від 12 серпня 2014 року № 322/М із доданою до нього довідкою щодо останніх операцій з вагонами, в яких перевозили втрачений вантаж.

Відповідно до статті 113 Статуту залізниця може бути звільнена від відповідальності, якщо вона доведе й інші обставини, що свідчать про відсутність її вини. У статті 111 Статуту наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, зокрема, коли зазначене відбулося внаслідок стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

В матеріалах справи дійсно наявні достатні докази відкритого заволодіння вантажем групою озброєних осіб невизнаної Луганської народної республіки в м.Луганську під час проведення антитерористичної операції на території, яка тимчасово не є підконтрольною органам державної влади України, та порушення за даним фактом кримінального провадження №0000317 від 1.08.2014 за ч.2 ст.186 (грабіж), зокрема:

- лист Управління транспортної міліції МВС України від 25.08.2014 /т.1,а.с.90/;

- лист Управління транспортної міліції МВС України від 4.12.2014 з довідкою по кримінальному провадженню /т.2,а.с.19-22/;

- лист Прокуратури Луганської області від 9.02.2015 /т.2,а.с.156/;

-лист Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області від 13.01.2017 /т.9,а.с.198/,

тому колегією відхилено клопотання скаржника про витребування у Білокуракинського ВП Головного управління Національної поліції в Луганській області інформації та копії документів стосовно цих обставин, тим більше, що останнім з перелічених листів скаржника повідомлено про те, що процесуальні дії по матеріалам кримінального провадження не проводяться у зв'язку з тим, що місце вчинення правопорушення знаходиться на тимчасово непідконтрольній території.

В той же час, відповідно до сталої позиції судової практики щодо аналогічних обставин /див. постанова Вищого господарського суду України від 28.09.2011 у справі 21/143-10/6-11/ викрадення вантажу не є обставиною, яка звільняє відповідача від відповідальності, а є лише підставою, в розумінні ч.5 ст.314 ГК України, для звернення перевізника з позовом до особи, винної у втраті вантажу,

Крім того, залізниця прийняла вантаж для перевезення вже під час проведення антитерористичної операції, розпочатої відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, тому вона могла та повинна була передбачити негативні і несприятливі наслідки, які могли настати, але дій щодо обмеження перевезень або їх здійснення за межами території проведення антитерористичної операції не вчинила.

Таким чином, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування ст.111 Статуту та звільнення перевізника від відповідальності.

Під час розгляду справи ТОВ СП „НІБУЛОН неодноразово збільшувало позовні вимоги за рахунок зміни вартості втраченого вантажу, яку визначало станом на різні дати за ринковими цінами, визначеними власними довідками /т.1, а.с.70-74, т.2, а.с.7-11, т.8, а.с.98-108/, довідками, звітами Торгово-промислової палати Миколаївської області /т.1, а.с.30,75, т.2, а.с.12, 235, т.8, а.с.149/.

Задовольняючи позов в повному обсязі місцевий господарський суд визнав обґрунтованою вимогу щодо стягнення з відповідача 14627358 грн., з яких 14113944.00 грн. вартість втраченого вантажу за ціною 5200грн. за тону, яка відповідає конюнктурі ринку зерна і рівню ринкових цін станом на 10.02.2017р., та 513414 грн. провізна плата, сплачена позивачем, посилаючись на звіт експертного дослідження Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області № 100-167 від 14.02.2017р. /т.9, а.с.16-77/; рецензію на цей звіт, виконану 15.02.17р. ТОВ Експерт-південь /т.9, а.с. 78-84/; висновки ТОВ Украгроконсалт №11/17 від 15.02.2017р. та Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №5 від 15.02.17/т.9, а.с. 9-15/ та на ст.ст. ч. 2 ст. 924 ЦК України, ч. 3 ст. 314 ГК України, ст. 623 ЦК України та ст. 225 ГК України.

Судова колегія не погоджується з такими висновками місцевого суду, та вважає, що зазначені норми застосовуються лише у разі, коли інше не встановлено договором або законом, а до спірних правовідносин, як вище встановлено слід застосовувати норми Статуту залізниць України, ст.ст. 114,115 якого встановлено обмежену відповідальність перевізника, оскільки вартість втраченого вантажу визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівліпродажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером. Поряд з цим залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу.

Між тим, вартість відправленого вантажу складала 6649839 грн. за ціною 2450грн. за тону і була визначена довідками позивача від 12.08.2014 і заявлена ним в претензії про відшкодування збитків, повязаних з втратою вантажу від 29.08.2014 /т.1, а.с. 40-43/, направленій відповідачу. Колегія вважає, що за даних обставин висновки експертних установ, на які послався суд, не можуть слугувати обґрунтованою підставою встановлення розміру завданих позивачу збитків, обґрунтований розмір яких складається з 6649839грн. вартості відправленого вантажу та 513414 грн. провізної плати, що разом становить 7163253грн., які і підлягають стягненню.

Даний висновок апеляційного суду в повній мірі відповідає вимогам, викладеним в ст. ст. 114, 115 Статуту залізниць України, та постанові Верховного суду України в даній справі, в якій прямо зазначено, що норми Статуту залізниць України є спеціальними у сфері залізничних перевезень, не суперечать положенням ЦК України та ГК України і підлягають першочерговому застосуванню.

Клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Господарським судом м.Києва справи №910/4425/16 по спору між тими ж сторонами про стягнення збитків, завданих завищенням вартості перевезення вантажів ТОВ СП "Нібулон" відхилено, через відсутність неможливості розгляду даного спору до розгляду спору, за яким порушено провадження в іншій справі.

За таких обставин, апеляційна скарга ПАТ "Українська залізниця" підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 10.05.2017р. та його додаткове рішення від 01.03.2017р. частковому скасуванню з частковим задоволенням позовних вимог ТОВ СП „НІБУЛОН

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір, сплачений сторонами в період розгляду справи судами всіх інстанцій, розподіляється пропорційно задоволеним вимогам зі стягненням в такому ж порядку в доход бюджету України судового збору за розгляд касаційної скарги прокурора, який не був оплачений.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

I. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" задовольнити частково, рішення Господарського суду Одеської області від 22.02.17р. та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 01.03.2017р. скасувати частково, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 7 163 253 грн. збитків, завданих втратою вантажу; 119 997,36грн. судового збору сплаченого за подачу позовної заяви, апеляційної та касаційних скарг.

В решті позову відмовити.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Державного бюджету України /отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України у м. Одеса, код ЄДРПОУ отримувача: 38016923, банк отримувача: ГУДКС України в Одеській області, МФО 828011, № рахунку: 2002, код класифікації доходів бюджету 22030101, код ЄДРПОУ суду 26016990/ судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 25066,44 грн..

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН до Державного бюджету України /отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України у м. Одеса, код ЄДРПОУ отримувача: 38016923, банк отримувача: ГУДКС України в Одеській області, МФО 828011, № рахунку: 2002, код класифікації доходів бюджету 22030101, код ЄДРПОУ суду 26016990/ судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 26 089,56 грн.".

II.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 84 394,19грн. судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Видачу наказів за постановою з зазначенням повних реквізитів сторін доручити Господарському суду Одеської області.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 11.12.2017 р.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Ярош А.І.