КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2017 р. Справа№ 910/7807/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Доманської М.Л.

Сотнікова С.В.

за участю секретаря Халько В.А.,

та представників:

від позивача - Хлєбніков С.Г. - дов. б/н від 30.05.2017р.;

від відповідача - Плюта Р.В. - дов. 3ВК-458/17 від 23.12.2016р.;

від третьої особи - Дмитрусь Л.Я. - дов. б/н від 03.07.2017р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ»

на рішення господарського суду м.Києва від 07.08.2017р.

у справі №910/7807/17 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік Україна» в особі Приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами»

до ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія «Міст ТБ»

про стягнення 96 000 грн. компенсації за порушення майнових авторських прав

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 07.08.2017р. по справі №910/7807/17 позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» на користь ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» в особі ПО "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" 16 000 грн. компенсації та 1 600 грн. судового збору; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду м.Києва від 07.08.2017р. та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити ПО "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження і призначено до розгляду на 25.09.2017р.

Колегією суддів 25.09.2017р. та 09.10.2017р. у судових засіданнях оголошувались перерви згідно ст. 77 ГПК України.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2017р., від 23.10.2017р. та 20.11.2017р. названу вище апеляційну скаргу було прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі та призначено до розгляду.

Колегією суддів 20.11.2017р. у судовому засіданні оголошувалась перерва до 22.11.2017р. згідно ст. 77 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017р. названу вище апеляційну скаргу було прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі та призначено до розгляду.

Колегією суддів 22.11.2017р. у судовому засіданні оголошувалась перерва до 04.12.2017р. згідно ст. 77 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ», а рішення господарського суду м.Києва від 07.08.2017р. по справі №910/7807/17 без змін.

Колегія суддів відхиляє клопотання ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» від 20.11.2017р. про залучення до розгляду справи Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» в якості третьої особи, оскільки заявник документально не підтвердив яким чином рішення з даного господарського спору може вплинути на права та обов'язки державної організації.

Також колегія суддів відхиляє клопотання представника ПО "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" від 01.12.2017р. про долучення додаткових матеріалів як необгрутоване, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття апеляційним судом обґрунтованого рішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Приватна організація "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - ПО "ОКУАСП") є організацією колективного управління відповідно до Свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України про облік організації колективного управління №18/2011 від 24.01.2011р.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (Організація) та ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" (Видавник) 01.06.2016р. було укладено ліцензійний Договір №АУ 010616/05К про управління майновими авторськими правами.

На підставі цього Договору ПО "ОКУАСП" від ТОВ "Ворнер Мьюзік Україна" було передано повноваження здійснювати колективне управління майновими правами, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання, а також збирати винагороду (роялті) за використання, зокрема, музичного твору "What It's Like" у виконанні "Everlast".

Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору, Видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання об'єктів авторського права третіми особами, відповідно до умов цього Договору.

Пунктами 4.1., 4.1.1.1., 4.1.1.2., 4.2. Договору передбачено, що згідно цього Договору Організація отримає повноваження здійснювати колективне управління немайновими правами Видавника на наступні види використання об'єктів авторського права: публічне використання: публічне сповіщення (ретрансляція) (надалі також - "кабельна ретрансляція") об'єктів авторського права організаціями кабельного мовлення (в тому числі у складі аудіовізуальних творів, відеограм та передач організацій мовлення, до яких ці об'єкти авторського права включені); публічне сповіщення об'єктів авторського права (доведення до загального відома) (в тому числі у складі аудіовізуальних творів) за допомогою кабелю, провода, оптичного волокна або аналогічних засобів (в тому числі шляхом ретрансляції), в тому числі повідомлення кодованих сигналів визнається повідомленням по кабелю. Видавник передає Організації за цим Договором право здійснювати збір винагороди при використанні об'єктів авторського права способами, зазначеними в пункті 4.1. Договору.

За умовами п. п. 7.3., 7.4. Договору, у випадку виявлення порушень прав, Організація має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав.

Пунктом 10.1. Договору визначено, що Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє безстроково.

Статтею 1108 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Згідно зі ст. 1109 цього ж Кодексу, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Згідно з підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону України "Про авторське право та суміжні права", організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010р. № 5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Відповідно до п. 49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України "Про авторське право і суміжні права" - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Позовні вимоги у даному спорі було обґрунтовано тим, що ТОВ "ВОЛЯ-КАБЕЛЬ", 21.08.2016р. здійснив ретрансляцію телевізійної передачі, сповіщеної на телеканалі "ZIK" (ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ», третя особа у справі) "Фестиваль "Zaxifest.Everlast", під час якої було публічно сповіщено, зокрема, музичний твір "What It's Like" у виконанні "Everlast".

На підтвердження таких обставин позивачем було надано місцевому суду записи передачі на матеріальному носії та Акт фіксації №21/08/2016 від 21.08.2016р.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 426 Цивільного кодексу України, особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є провайдером програмної послуги, відповідно до Ліцензії серії HP №00097-п від 25.09.2013р., виданої Національною радою України з телебачення і радіомовлення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про телебачення та радіомовлення" провайдер програмної послуги - це суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії, виданої Національною радою України з питань телебачення та радіомовлення, на договірних засадах надає абонентам можливість перегляду пакетів програм, використовуючи для передавання цих програм ресурси багатоканальних телемереж. Таким чином, Закон України "Про телебачення та радіомовлення" не містить обмежень щодо переліку технологій, які можуть використовуватися провайдером програмної послуги.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про телебачення та радіомовлення", ретрансляція - прийом і одночасна передача, незалежно від використаних технічних засобів, повних і незмінних телерадіопрограм або істотних частин таких програм, які транслюються мовником; передача (телерадіопередача) - змістовно завершена частина програми телерадіопрограми), яка має відповідну назву, обсяг трансляції, авторський знак, може бути використана незалежно від інших частин програми і розглядається як цілісний інформаційний продукт; програма (телерадіопрограма) - поєднана єдиною творчою концепцією сукупність передач телерадіопередач), яка має постійну назву і транслюється телерадіоорганізацією за певною сіткою мовлення.

Статтею 41 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначено, що до майнових прав організацій мовлення належить їх виключне право на використання своїх програм будь-яким способом і виключне право дозволяти чи забороняти іншим особам:

а) публічне сповіщення своїх програм шляхом трансляції і ретрансляції;

б) фіксацію своїх програм на матеріальному носії та їх відтворення;

в) публічне виконання і публічну демонстрацію своїх програм у місцях з платним входом.

Організація мовлення також має право забороняти поширення на території України чи з території України сигналу із супутника, що несе їх програми, розповсюджуючим органом, для якого цей сигнал із супутника не призначався.

Майнові права організації мовлення можуть передаватися (відчужуватися) іншим особам на підставі договору, в якому визначаються спосіб і строк використання програми мовлення, розмір і порядок виплати винагороди, територія, на яку розповсюджуються передані права, тощо.

Майнові права організації мовлення можуть бути також передані (відчужені) іншій особі у встановленому законом порядку внаслідок ліквідації юридичної особи - суб'єкта суміжних прав.

У пункті 28 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" зазначено, що з огляду на приписи статті 33 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Пунктом 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010р. №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" судам роз'яснено, що ретрансляція провайдерами телерадіопрограм та передач мовлення є їх повторним публічним сповіщенням, а тому обов'язковим є одержання відповідної згоди суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав на використання твору, виконання, фонограми, відеограми та виплата винагороди відповідним суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав (статті 15,35, 36, 39,40,43 Закону N 3792-ХІІ).

В матеріалах справи відсутні докази використання шляхом ретрансляції музичного твору "What It's Like" у виконанні "Everlast".

Також, в матеріалах справи відсутні докази наявності укладених відповідачем ліцензійних договорів з правовласниками або організаціями колективного управління на використання вказаного музичного твору шляхом ретрансляції.

В матеріалах справи наявний договір №3-10/12-ZIK від 01.10.2012p., укладений ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» з ТОВ Телерадіокомпанією «Міст ТБ», яким передбачено, що ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ», що здійснює розповсюдження Програми, надає ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» право на ретрансляцію програми.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що в матеріалах справи відсутні: докази отримання ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ» прав на музичний твір "What It's Like" у виконанні "Everlast", докази наявності у вказаного товариства прав на надання згоди на ретрансляцію такого музичного твору та докази набуття ТОВ Телерадіокомпанія «Міст ТБ» повноважень організації колективного управління.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 96 000,00 грн. компенсації (з розрахунку 30 мінімальних заробітних плат за дане порушення).

Пунктом "г" частини першої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) передбачено право суб'єкта авторського права подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Таким чином, стягнення компенсації є альтернативним видом відповідальності.

Пунктом "г" частини другої статті 52 Закону передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При цьому, чинне законодавство не містить приписів щодо безпосереднього причинного зв'язку між фактом завдання збитків та їх розміром і розміром можливої компенсації.

Так, приписи Цивільного кодексу України та Закону не ставлять розмір компенсації у залежність від кількості використаних об'єктів або їх складових частин (не містять приписів стосовно залежності розміру компенсації), а лише встановлюють право стягнення компенсації, виходячи з самого факту вчинення порушення авторського права. Інші обставини (стосовно систематичності вчинення порушень, їх (його) обсягу, кількості неправомірно використаних об'єктів тощо), в свою чергу, повинні враховуватися судом у визначенні суми компенсації в кожному конкретному випадку, виходячи з меж, встановлених згаданою статтею 52 Закону (від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат).

Вищий господарський суд України листом №07.01-11/1085/17 від 06.07.2017р. роз'яснив господарським судам України, що у визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення (абзац третій підпункту 51.3 пункту 51 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016р. №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Тому суд першої інстанції законно і обгрунтовано стягнув з ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» на користь ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» в особі ПО "Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" 16 000 грн. у розмірі мінімальної компенсації за використання твору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» залишити без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 07.08.2017р. по справі №910/7807/17 - без змін.

Справу №910/7807/17 повернути до господарського суду м.Києва.

Постанова може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді М.Л. Доманська

С.В. Сотніков