ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" грудня 2017 р.Справа № 916/2310/17
За позовом: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі

Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»;

до відповідача: Чорноморського головного морського агентства «ІНФЛОТ»;

про стягнення;

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю №223 від 13.01.2017р. ОСОБА_2, за довіреністю №220 від 13.01.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю №244 від 01.08.2017р.;

СУТЬ СПОРУ: 26.09.2017р. Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Чорноморського головного морського агентства «ІНФЛОТ» про стягнення заборгованості за договором про надання послуг при агентуванні суден в морському порту (санітарний збір) у розмірі 903,07 дол. США, що еквівалентно 23370,87 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.09.2017р. позовну заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №916/2310/17, розгляд справи призначено у відкритому засіданні суду.

11.10.2017р. до господарського суду Одеської області представник Чорноморського головного морського агентства «ІНФЛОТ» надав клопотання про витребування доказів.

20.10.2017р. від Чорноморського головного морського агентства «ІНФЛОТ» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав викладених у відзиві.

20.10.2017р. від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з Чорноморського головного морського агентства «ІНФЛОТ» заборгованість за договором про надання послуг при агентуванні суден в морському порту (санітарний збір) у розмірі 903,07 дол. США та канальний збір у розмірі 1519,60 дол. США.

23.11.2017р. від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» надійшло клопотання про долучення додаткових документів, які відповідно до клопотання Чорноморського головного морського агентства «ІНФЛОТ» відповідач просив суд витребувати у позивача.

03.11.2017р. від Чорноморського головного морського агентства «ІНФЛОТ» до господарського суду Одеської області надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав викладених у доповненні до відзиву.

У судовому засіданні 22.11.2017р. від відповідача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на пятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.11.2017р. продовжено строк розгляду справи на пятнадцять днів до 07.12.2017р.

01.12.2017р. від Чорноморського головного морського агентства «ІНФЛОТ» до господарського суду Одеської області надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав викладених у доповненні до відзиву.

04.12.2017р. від Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» надійшло клопотання про долучення додаткових документів.

У судовому засіданні 04.12.2017р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

05 грудня 2015р. між ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії та Чорноморським головним морським агентством «ІНФЛОТ» (агент; ЧГМА «ІНФЛОТ») укладено договір про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 138-П-АМПУ-15, предметом якого є надання ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії послуг Чорноморському головному морському агентству «ІНФЛОТ» з обслуговування суден, що агентується агентом, а агент, що діє як уповноважений представник судновласника, - прийняти та оплатити ці послуги, а також сплатити портові збори.

Згідно п. 2.3.2 договору, морський агент зобовязаний, вчасно здійснювати від імені судновласника (фрахтувальника), взаєморозрахунки з адміністрацією порту суднозаходу з портових зборів та інших платежів у строки, які обумовлені розділом 3 цього Договору.

Як зазначає позивач, відповідно до договору під агентуванням Чорноморського головного морського агентства «ІНФЛОТ» в акваторію Білгород-Дністровського морського порту в період з 28.01.2016р. по 22.09.2016 р. заходили наступні судна: EFA, GOODWILL, LEONARDO, GLOBUS, RIVER PRIDE що підтверджується нотісами на кожне судно.

За ствердженнями позивача, санітарний збір нараховується за весь час стоянки перебування судна у акваторії морського порту.

Так, позивач вказує, що у звязку з помилковим розрахунком портових зборів, позивачем донараховано санітарний збір та виставлено агенту рахунок на оплату № 2368/1 від 12.12.2016 р. на суму 903,07 дол. США, що еквівалентно 23370,87 грн. (загальна заборгованість в доларах) х 25,879355 (офіційний курс НБУ станом на 12.12.2016 р.).

Як зазначає позивач, з метою досудового врегулювання даного питання Білгород-Дністровською філією ДП «Адміністрація морських портів України» на адресу агента надіслано претензію від 13.07.2017р. № 12/09-10/1394/17, в якій позивач просив відповідача сплатити заборгованість по договору. Проте дана претензія була отримана агентом, але заборгованість ним так і не сплачена.

Враховуючи викладені обставини позивач вважає, що був вимушений звернутись до господарського суду Одеської області за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 (з відповідними змінами та доповненнями) «Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.»

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Згідно Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18, «У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.»

Господарський суд Одеської області звертає увагу, що предметом позову відповідно до позовної заяви за вх. №2437/17 від 22.09.2019р. є стягнення заборгованості за договором про надання послуг при агентуванні суден в морському порту (санітарний збір) у розмірі 903,07 дол. США, що еквівалентно 23370,87 грн.

Що стосується підстав позову, відповідно до позовної заяви за вх. №2437/17 від 22.09.2019р., Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» обґрунтовує позовні вимоги тим, що розмір санітарного збору, за ствердженнями позивача, повинен бути перерахований за весь час перебування судна у акваторії морського порту.

Відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог, долученої до матеріалів справи 20.10.2017р. Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» позивач просить суд стягнути з Чорноморського головного морського агентства «ІНФЛОТ» заборгованість за договором про надання послуг при агентуванні суден в морському порту (санітарний збір) у розмірі 903,07 дол. США та канальний збір у розмірі 1519,60 дол. США.

Підставою даних вимог позивач, окрім заявлених у позовній заяві визначає помилкове нарахування канального збору у звязку з тим, що нарахування канального збору здійснюється за кожне проходження каналу судном в один кінець і кожне проходження каналу судном транзитом в один кінець за одиницю умовного обєму судна.

Суд звертає увагу, що санітарний та канальний збір є різними видами портових зборів, підставою нарахування яких є різні правові підстави, а тому дана заява не може бути розцінена як збільшення позовних вимог, оскільки позивачем змінено і підстави і предмет спору, що суперечить чинному ГПК України.

Відповідно до п. 3.11. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року N 18 «ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Отже, враховуючи факт подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд Одеської відмовляє у задоволенні «заяви про збільшення розміру позовних вимог» від 23.10.2017р. у звязку з чим, розглядає по суті раніше заявлені позовні вимоги, які викладені в позовній заяві за вх. №2437/17 від 22.09.2019р., так як в даному випадку одночасна зміна предмету та підстав позову за своєю правовою природою є поданням ще одного позову.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

У відповідності із частинами 1-3 ст. 22 Закону України «Про морські порти України» у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний.

Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.

Згідно із частиною 4 Розділ VI Прикінцеві положення Закону України «Про морські порти України» тимчасово, до створення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, її функції та повноваження, визначені цим Законом, виконує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Отже, визначення розмірів ставок санітарного збору здійснюється у порядку державного регулювання ціноутворення та не регулюється у договірному порядку між сторонами правовідносин.

Відповідно до пункту 1.3. «Порядку справляння та розміри ставок портових зборів», затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 р. №316 (далі Порядок), портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку.

У відповідності до змісту ст. 20 КТМ України, пункту 2.1. Правил надання послуг у морських портах України, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013р. №348 судновласником є юридична або фізична особа, яка експлуатує судно від свого імені, незалежно від того, чи є вона власником судна, чи використовує на інших законних підставах.

ЧГМА «ІНФЛОТ» не є та не було власником або судновласником суден, які фігурують у позові. ЧГМА «ІНФЛОТ» було морським агентом, представником судновласника суден з яких стягувався санітарний збір та діяло на підставі ст. ст. 116-119 КТМ України, ст. 295 ГК України.

Ст. 116 КТМ України передбачено, що у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов'язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства. При виконанні договору морського агентування морський агент, що діє від імені судновласника, може також діяти на користь іншої договірної сторони, якщо вона його на те уповноважила і якщо судновласник не заперечує.

Згідно із ст. 117 КТМ України морський агент сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов'язані з перебуванням у порту та зобовязаний діяти відповідно до інтересів судновласника або іншого довірителя і звичайної практики морського агентування.

Згідно із ст. 118 КТМ України обовязком судновласника або іншого довірителя є надання морському агенту коштів, достатніх для здійснення його функцій; відшкодування морському агенту будь-яких витрат, зроблених ним від їх імені або за їх згодою. Судновласник зобовязаний нести відповідальність за наслідки будь-яких дій морського агента в межах його повноважень.

З огляду на визначене, особою з якої стягуються портові збори та яка відповідальна за їх сплату є власник судна або його судновласник.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 Господарського кодексу України, комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб'єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб'єкта, якого він представляє.

Отже, за системним аналізом ст. 117 Кодексу торговельного мореплавства України морський агент виконує формальності та дії, пов'язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з службами порту, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов'язані з перебуванням у порту.

Судновласник зобов'язаний надавати морському агенту кошти, достатні для здійснення його функцій.

Отже, споживачем послуг Адміністрації є судновласник, від імені, за рахунок та за дорученням якого діє агент. Оплату сум, пов'язаних з перебуванням судна в порту, морський агент має здійснювати за розпорядженням судновласника. Перерахування агенту грошових коштів судновласником є передумовою подальшої оплати агентом послуг, які надаються позивачем для судновласника.

З огляду на ці обставини, відповідальність за сплату санітарного збору несе судновласник, а не морський агент судна, який створює правовідносини для свого довірителя та діє від імені судновласника. Таким чином позовні вимоги предявлені до неналежного відповідача, особи яка не несе відповідальність за сплату можливого боргу з санітарного збору.

Крім цього, згідно із п. 8.1. Порядку, справляння санітарного збору передбачає:

забезпечення Адміністрацією морських портів України обов'язкового прийняття із судна всіх видів забруднень (за винятком баластних вод) за весь час стоянки судна в морському порту, а також сприяння виконанню операцій, пов'язаних з прийняттям забруднень (подання і прибирання плавзасобів, надання контейнерів та інших місткостей для збирання сміття, перевантажувальні операції, шлангування, відшлангування тощо);

обов'язкове здавання судном у морському порту всіх наявних на борту видів забруднень з метою запобігання їх скиданню у море. Здавання забруднень засвідчується відповідною довідкою Адміністрації морських портів України.

З огляду на визначене, підставою справляння санітарного збору є забезпечення Адміністрацією морського порту фактичного прийняття із зазначених в позові суден всіх видів забруднень за весь час стоянки та у відповідному місці стоянки, а також сприяння виконанню операцій, пов'язаних з прийняттям забруднень (подання і прибирання плавзасобів, надання контейнерів та інших місткостей для збирання сміття, перевантажувальні операції, шлангування, відшлангування тощо).

Суд звертає увагу, що позивач може забезпечити та провести зняття забруднень з суден виключно у період стоянки судна біля причалу.

У разі відсутності можливості забезпечення Адміністрацією морського порту фактичного прийняття із зазначених в позові суден всіх видів забруднень за межами акваторії порту або на рейді порту, справляння позивачем санітарного збору має відбуватися виключно за час стоянки судна біля причалу, тобто у місці де таке прийняття забруднень з судна фактично можливе та мало місце.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до статті 26 Конвенції Організації Обєднаних Націй з морського права 1982 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції Організації Обєднаних Націй з морського права 1982 року та Угоди про імплементацію Частини ХІ Конвенції Організації Обєднаних Націй з морського права 1982 року» №728-ХІV від 03.06.1999 року, іноземне судно, що проходить через територіальне море, може обкладатись тільки зборами в оплату за конкретні послуги, надані такому судну.

Національним законодавством, а саме положеннями статті 85 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов'язане дотримуватися чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов'язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Відповідно до п. 8.1 Порядку справляння та розміри ставок портових зборів, затвердженого наказом Міністерством інфраструктури України від 27.05.2013 р. № 316, справляння санітарного збору передбачає забезпечення Адміністрацією морських портів України обов'язкового прийняття із судна всіх видів забруднень (за винятком баластних вод) за весь час стоянки судна в морському порту, а також сприяння виконанню операцій, пов'язаних з прийняттям забруднень (подання і прибирання плавзасобів, надання контейнерів та інших місткостей для збирання сміття, перевантажувальні операції, шлангування, відшлангування тощо); обов'язкове здавання судном у морському порту всіх наявних на борту видів забруднень з метою запобігання їх скиданню у море. Здавання забруднень засвідчується відповідною довідкою Адміністрації морських портів України.

Так як позивач взагалі не надав жодних доказів, у тому числі і довідок Адміністрації морських портів України, які підтверджували б факт прийняття забруднень із зазначених суден (існування яких передбачено та є обов'язковим згідно з пунктом 8.1. Порядку), доводи позивача, щодо забезпечення умов прийняття із судна всіх видів забруднень на рейді та/або акваторії порту, а також вимоги щодо донарахування санітарного збору є безпідставними.

Крім цього, відповідно до матеріалів справи позивач не тільки не знімав з усіх суден, які фігурують у справі будь-які забруднення (тобто не надавав суднам послуг за які сплачується санітарний збір), але й не був спроможний та не мав можливості надавати суднам які перебувають у морі таких послуг, з огляду на відсутність у нього на той час нафтосміттязбірника - судна спецпризначення (в час заходу 7-ми з 8-ми суден які фігурують у позові, та не надання таких послуг 8-му судну), відсутність місця (звалища) для вивезення та утилізації суднових відходів (в час заходу 7-ми з 8-ми суден які фігурують у позові, та не надання таких послуг і 8-му судну), а також відсутність обладнання та механізмів для збору, вивезення та утилізації відходів з суден.

Технічна можливість позивача знімати лляльні води в морі (в акваторії або поза акваторією порту) зявилась у позивача лише після 09.08.2016р. тобто в період заходу т/х EFA (з 15.09. по 22.09.2016р.), тільки одного з восьми суден які фігурують у позові.

Що стосується суднозаходу т/х EFA, який мав місце з 15.09.2016р. по 22.09.2016р., то як зазначалося у відзиві на позовну заяву, санітарний збір у розмірі 199, 56 дол. США за перебування цього судна 7 діб біля причалу порту був належним чином сплачений відповідачем. Більше 7 діб, у межах цього суднозаходу т/х EFA не перебував у акваторії порту. Будь-яких доказів перебування цього судна більше 7 діб у акваторії порту позивачем не надано . З огляду на це позовні вимоги позивача є безпідставними щодо всіх суден.

Крім цього, судна які фігурують у позові перебували у Білгород-Дністровському порту у нижченаведені дати та час огляду на це не мають боргу по сплаті санітарного збору.

Розрахунок санітарного збору, 2016р.

Дата заходу судна до порту та постановки до причалу Дата виходу судна з порту Назва судна та його умовний обєм Кількість діб стоянкиСтавка санітарного збору, яка має застосовуватися Сума санітарного зборуСума сплаченого Відповідачем санітарного збору
07.02.2016 12.02.2016 EFA 907160, 022199,56199,56
17.02.2016 21.02.2016 GOODWILL 907150, 022199,56199,56
21.03.2016 26.03.2016 5EFA 907160, 022199,56199,56
28.03.2016 31.03.2016 1LEONARDO 908440, 022199,85199,85
31.03.2016 03.04.2016 GLOBUS 761340, 022167,49167,49
11.04.2016 14.04.2016 EFA 907140, 022199,56199,56
29:06.2016 18:40 08.07.2016 19:15RIVER PRIDE 245190, 02253,9253,92
15.09.2016 22.09.2016 EFA 907170, 022199,56199,56
Кількість днів перебування у порту згідно вищенаведеного розрахунку підтверджуються змістом наступних документів:

Рахунками ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» по кожному судну. У цих рахунках зазначена дата заходу судна до порту та дата відходу судна з порту. Наприклад згідно із змістом рахунку ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» № 41 від 12.02.2016р. судно EFA (умовний обєм 9071 куб.м.) прийшло до порту 07.02.2016р. та вийшло з порту 12.02.2016р. Таким чином час його стоянки склав 6 діб та воно має сплатити санітарний збір за ставкою 0, 022 з розрахунку 0, 022 дол. США х 9071куб.м = 199,56 дол. США;

Рахунками філії «Дельта-Лоцман» по кожному судну у додатках до яких зазначені дати зовнішньопортового лоцманського проведення та внутрішньопортового лоцманського проведення кожного судна, які відповідно є датами входу та виходу судна з порту. Наприклад, згідно із змістом додатку до рахунку філії «Дельта-Лоцман» № ІР-00304 від 12.02.2016р. судно EFA (умовний обєм 9071 куб.м.) було проведено лоцманом до порту (прийшло до порту) 07.02.2016р. та було виведене лоцманом з порту (вийшло з порту) 12.02.2016р. Таким чином час його стоянки склав 6 діб та воно має сплатити санітарний збір за ставкою 0,022 з розрахунку 0,022 дол. США х 9071куб.м = 199,56 дол. США;

Лоцманським квитанціями по кожному судну, у яких зазначена дата прибуття лоцмана на судно для заведення по порту та дата вибуття лоцмана з судна для виведення з порту. Наприклад, згідно із лоцманськими квитанціями №61 від 07.02.2016р. та №67 від 12.02 2016р. на судно EFA лоцман прибув для заведення його до порту 07.02.2016р. та вибув з судна після виведення його з порту 12.02.2016р. Таким чином час його стоянки у порту склав 6 діб та воно має сплатити санітарний збір за ставкою 0,022 у сумі 199,56 дол. США;

Рахунками ДУ «Держгідрографія» за маяковий збір у яких також зазначені аналогічні дати заходу суден до порту, а у деяких цих рахунках дати входу та виходу з порту.

Крім вищезазначеного, безпідставність позовних вимог підтверджує те, що позивачем взагалі не було доведено за допомогою належних та допустимих доказів, перебування суден під агентуванням ЧГМА «ІНФЛОТ» більше ніж у розрахунку.

Відповідно до ст. 91 Кодексу торговельного мореплавства України капітан морського порту відмовляє у видачі дозволу на вихід судна з порту у разі несплати агентом встановлених зборів, штраф і в та інших платежів.

Крім того, пунктом 1.4 Наказу №316 визначено, що сплата портових зборів здійснюється до виходу судна з морського порту, що, в свою чергу, виключає можливість донарахування портових зборів після виходу судна з порту.

Відтак, суд доходить висновку, що позивачем безпідставно здійснено донарахування відповідачу санітарного збору згідно рахунку № 2368/1 від 12.12.2016 р. на суму 903,07 дол. США, що еквівалентно 23370,87 грн. (загальна заборгованість в доларах) х 25,879355 (офіційний курс НБУ станом на 12.12.2016 р.).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Білгород-Дністровського морського порту) не відповідають фактичним обставинам і матеріалам справи та вимогам чинного законодавства, у звязку з чим не підлягають задоволенню.

Інші наявні у матеріалах справи докази та пояснення сторін вищевикладених висновків суду не спростовують

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 08.12.2017р.

Суддя О.Ю. Оборотова