ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Справа № 926/2006/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді суддівКролевець О.А., Євсікова О.О., Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецький молодіжний житловий комплекс"
на рішенняГосподарського суду Чернівецької області від 14.03.2017
та постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 25.09.2017
у справі№926/2006/16 Господарського суду Чернівецької області
за позовомФізичної особи-підприємця Король Єлизавети-Агнеши Адальбертівни
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецький молодіжний житловий комплекс"
простягнення заборгованості в сумі 33 000,00 грн.
за участю представників:
від позивача:не з'явився,
від відповідача:не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 14.03.2017 у справі №926/2006/16 (суддя Ковальчук Т.І.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 (колегія суддів у складі: Марко Р.І., Желік М.Б., Костів Т.С.), позов Фізичної особи-підприємця Король Єлизавети-Агнеши Адальбертівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 33 000,00 грн. основного боргу за договором про надання консультаційних послуг від 03.11.2014.

Не погодившись з вказаними судовими актами, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, а справу передати на новий розгляд.

Учасники судового процесу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак не скористались передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Відповідачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи судом касаційної інстанції, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку свого представника. Колегія суддів відмовила в його задоволенні, оскільки неявка повноважних представників сторін не перешкоджає розгляду касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових актах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 03.11.2014 між ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" (замовник) та ФОП Король Єлизаветою-Агнешою Адальбертівною (виконавець) укладено договір про надання консультаційних послуг, відповідно до якого виконавець зобов'язався за дорученням замовника надавати відповідачу консультаційні послуги щодо забезпечення правильності ведення замовником бухгалтерського та податкового обліку, дотримання податкового законодавства, в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 2.1 договору відповідач зобов'язався надавати такі послуги: надання методичної допомоги працівникам замовника з питань бухгалтерського обліку, контролю, звітності та економічного аналізу; здійснення контролю за змінами чинного податкового, фінансового та іншого законодавства, що безпосередньо пов'язані з діяльністю замовника; контроль за забезпеченням дотримання на підприємстві замовника встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності, перевірка правильності організації бухгалтерського обліку й звітності; участь у розробці й здійсненні заходів, спрямованих на забезпечення дотримання платіжної та фінансової дисципліни; участь у здійсненні економічного аналізу господарсько-фінансової діяльності замовника за даними бухгалтерського обліку й звітності з метою виявлення та усунення/уникнення втрат і невиробничих витрат.

Відповідно до п. 2.3 договору позивач зобов'язався оплатити послуги надані відповідачем за договором, вартість яких визначено в розмірі 3 000,00 грн. без ПДВ за місяць (п. 3.1), протягом 10 календарних днів з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт щомісяця шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця або в готівковому порядку (пункти 4.1, 4.2 договору).

За змістом п. 7.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.01.2016, однак може бути пролонгований за згодою сторін.

В матеріалах справи наявні копії актів приймання-передачі наданих позивачем консультаційних послуг за договором за період з листопада 2014 року по вересень 2015 року включно на загальну суму 33 000,00 грн. з розрахунку по 3 000,00 грн. за 11 місяців, а саме: акти № 11 від 01.12.2014, № 12 від 05.01.2015, № 01 від 02.02.2015, № 02 від 02.03.2015, № 03 від 01.04.2015, № 04 від 06.05.2015, № 05 від 01.06.2015, № 06 від 01.07.2015, № 07 від 01.08.2015, № 08 від 01.09.2015, № 09 від 01.10.2015.

Предметом даного позову є вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати наданих послуг.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що матеріалами справи підтверджується факт надання позивачем послуг за договором від 03.11.2014, в той час як посилання відповідача на підробку договору та актів приймання-передачі консультаційних послуг не підтверджені жодними доказами.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Так, згідно з ст. 193 ГК України, приписи якої кореспондуються з приписами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Як на доказ надання відповідачу відповідних послуг, позивач посилається на акти приймання-передачі консультаційних послуг за період з 01.12.2014 по 01.10.2015.

З матеріалів справи вбачається, що договір про надання консультаційних послуг від 03.11.2014 від імені ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" та акти приймання-передачі консультаційних послуг за договором підписані директором ОСОБА_9

Відповідач заперечує надання позивачем відповідних послуг, посилаючись, зокрема на те, що вказані акти про надання послуг є підробленими, оскільки ОСОБА_9 звільнився з посади керівника ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" 05.01.2015, тобто до підписання вказаних актів.

Водночас судами попередніх інстанцій встановлено, що у рішенні Шевченківського районного суду міста Чернівці від 06.11.2015 у справі № 727/7059/15-ц встановлено, що ОСОБА_9 не був звільнений з роботи на посаді керівника ТОВ "Чернівецький житловий молодіжний комплекс" відповідно до рішення засновників товариства від 28.07.2015 та продовжував працювати на цій посаді до його відсторонення на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" від 21.09.2015 згідно з наказом від 19.10.2015.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином судами попередніх інстанцій встановлено, що відсторонення ОСОБА_9 від виконання службових обов'язків директора відповідача відбулось після підписання ним останнього акту приймання-передачі наданих позивачем консультаційних послуг від 01.10.2015 за вересень 2015 року.

Факт виконання ОСОБА_9 підписів у договорі про надання консультаційних послуг від 03.11.2014 та відповідних актах приймання-передачі наданих консультаційних послуг підтверджується висновком № 4946 від 16.12.2016 судової почеркознавчої експертизи за матеріалами справи № 926/2006/16.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 19.05.2017 у справі № 926/1048/17, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" до ФОП Король Єлизавети-Агнеши Адальбертівни про визнання недійсним договору від 03.11.2014 про надання консультаційних послуг. Під час розгляду вказаної справи судами було встановлено, що необґрунтованими є твердження позивача про те, що підписи ОСОБА_9 на договорі і актах приймання-передачі наданих консультаційних послуг є підробленими, а документи складені "заднім" числом після звільнення ОСОБА_9 з посади директора товариства. Судами зазначено, що договір від 03.11.2014 був спрямований на настання реальних правових наслідків та виконувався сторонами відповідно до його умов, отже не є фіктивним.

Отже, наведеним спростовуються доводи відповідача щодо ненадання позивачем послуг за договором від 03.11.2014.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи наявні акти приймання-передачі наданих позивачем відповідачу консультаційних послуг за договором від 03.11.2014 за період з 01.12.2014 по 01.10.2015, підписані сторонами та скріплені печаткою відповідача, які відповідно до п. 4.1. договору є підставою для оплати виконаних робіт, в той час як позивачем не надано доказів оплати отриманих послуг та не доведено неналежності вказаних доказів, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати вказаних послуг.

Судами правомірно відхилено доводи відповідача про те, що у зв'язку з відсутністю виробничої діяльності та нульовими показниками роботи у позивача не було потреби в отриманні відповідних послуг за договором від 03.11.2014, що на думку відповідача свідчить про ненадання позивачем таких послуг.

Так, відповідно до п.п. 16.1.2, 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", який поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством, передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

При цьому вказані законодавчі акти не ставлять обов'язок вести бухгалтерський облік та податкову звітність в залежність від результатів діяльності підприємства.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації, зокрема, може користуватися послугами спеціаліста з бухгалтерського обліку, зареєстрованого як підприємець, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи.

Судами встановлено, що впродовж періоду з 4 кварталу 2014 року по вересень 2015 року ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" за підписом керівника ОСОБА_9 подавало до податкової інспекції м. Чернівці податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманих з них податку, податкові декларації з податку на прибуток, податкові декларації з податку на додану вартість, звіти про нарахування єдиного внеску, спрощений фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва станом на 31.12.2014.

Таким чином, наведеним спростовуються доводи відповідача щодо ненадання позивачем послуг за договором від 03.11.2014.

Суд касаційної інстанції вважає безпідставними посилання відповідача на те, що судом апеляційної інстанції неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання призначення технічної експертизи б/н від 25.09.2017, в якому останній просив поставити перед експертом технічної експертизи питання: коли було підписано договір про надання консультаційних послуг, акти приймання-передачі наданих консультаційних послуг чи відповідають дати проставлені на документах (договору про надання консультаційних послуг, актів приймання-передачі наданих консультаційних послуг) датам підписання даних документів? Відповідність часу нанесення відтисків печаток, штампів даті зазначеній у документах?

Так, відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань суд призначає судову експертизу.

У п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012 роз'яснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування та якщо наявні у справі докази є суперечливими, то їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Таким чином, оскільки всі необхідні обставини для вирішення спору були встановлені в межах даної справи, а також Господарським судом Чернівецької області в межах справи № 926/1048/17 та є приюдиційними, то суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підставі для задоволення клопотання про призначення експертизи.

Отже, перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в оскаржених судових актах, колегія суддів дійшла висновку, що судами у порядку ст.ст. 43, 101, 103 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянуто всі обставини справи в їх сукупності, досліджено подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази, належним чином проаналізовано права та обов'язки сторін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 та рішення Господарського суду Чернівецької області від 14.03.2017 у справі №926/2006/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О. Кролевець

Судді О. Євсіков

О. Попікова