ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Справа № 925/345/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіШевчук С.Р. (доповідач)
суддівВладимиренко С.В., Демидової А.М.
розглянувши касаційну скаргуОСОБА_4
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 16.08.2017
у справі№925/345/17 Господарського суду Черкаської області
за позовомОСОБА_4
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма "Енергетик"
простягнення частини прибутку (дивідендів)
в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Кияниця О.В., адвокат, договір від 03.10.2016

- відповідача: Цибенко О.В., адвокат, договір від 23.11.2016

Ільїн С.В., дов.№00008 від 17.08.2017

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма "Енергетик" про примусове стягнення частини прибутку (дивідендів) у розмірі 520 549,97 грн.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 07.06.2017 (суддя Єфіменко В.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 (у складі головуючого судді Кропивної Л.В., суддів Пашкіної С.А. і Смірнової Л.Г.), у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема ст.ст. 97, 98, 116, 145 Цивільного кодексу України, ст.ст. 116, 167 Господарського кодексу України, ст. 32, 33, 34, 36, 43, 84 Господарського процесуального кодексу України, просить скасувати у повному обсязі рішення Господарського суду Черкаської області від 07.06.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 у справі №925/345/17 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма "Енергетик" на користь ОСОБА_4 суму заборгованості (дивідендів) у розмірі 4 514 812, 84 грн.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх помилковість та про законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, і просить оскаржувані рішення і постанову залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма "Енергетик" (редакція від 2016 року) учасниками Товариства утворено статутний капітал у розмірі 50 000 000 грн, при цьому розмір вкладу ОСОБА_4 складає - 22 500 000 грн, що становить 45%, а ОСОБА_9 - 27 500 000 грн, становить 55%.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_4 послався на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма "Енергетик", учасником якого він є, не виплатило йому дивідендів, чим порушило корпоративні права учасника на отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації від провадження нею господарської діяльності.

Посилаючись на ту обставину, що відповідач звітує про виплату позивачу дивідендів без їх реальної виплати, позивач просив суд стягнути з відповідача належні йому дивіденди, виходячи з розміру, вказаного господарським товариством у оборотно-сальдовій відомості ТОВ "МВВФ "Енергетик" по рахунку № 671 за 01.01.2016 - 27.01.2017, сальдо на кінець періоду ОСОБА_4 складало 520 549, 97 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач надав суду: "Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів" від 17.05.2017 № 682/23-20-08, які засвідчені Уманською об'єднаною податковою інспекцією, в яких зазначено, що ОСОБА_4 (НОМЕР_1) адреса проживання: АДРЕСА_1, у період з 01.01.2000 по 31.12.2016 отримував доходи, і, зокрема дивіденди за кодом і назвою підприємства: 31100615 - ТОВ "МВВФ "Енергетик": 2014-2: 1237688, 80 - дивіденди; 2015-4: 567293,50 - дивіденди; 2016-1: 1273330,51 - дивіденди; 2016-2: 0,00 - дивіденди; 2016-3: 247500 - дивіденди; 2016-4: 1189000,03 - дивіденди.

Посилаючись на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Монастирищенська виробничо-впроваджувальна фірма "Енергетик", учасником якого він є, не виплатило йому дивідендів, чим порушило корпоративні права учасника на отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації від провадження нею господарської діяльності, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Згідно з статтею 113 Цивільного кодексу України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Частиною першою статті 50 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Як встановлено частиною першою статті 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників.

Аналогічні положення містить частина перша статті 145 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.5 ч.4 ст. 145 Цивільного кодексу України до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства.

Як встановлено п.2 ч.1 ст. 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом.

В силу статті 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Як зазначено у пункті 35 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", господарські суди вправі приймати рішення щодо виплати акціонеру (учаснику) частки прибутку (дивідендів) лише у разі невиплати господарським товариством дивідендів на підставі рішення загальних зборів або їх виплати в меншому розмірі, ніж передбачено відповідним рішенням (статті 10, 41, 59 Закону про господарські товариства, стаття 158 ЦК). У разі, якщо загальні збори прийняли рішення не розподіляти прибуток товариства, господарський суд не може підміняти вищий орган управління товариства і втручатися у господарську діяльність товариства.

Згідно з п. 4.5 Статуту відповідача чистий прибуток від діяльності Товариства є власністю учасників і розподіляється загальними зборами, як правило, щоквартально, пропорційно внесеного капіталу до статутного фонду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що доказів наявності рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-Впроваджувальна Фірма "Енергетик" про розподіл прибутку та виплату дивідендів суду не надано.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи попередні судові інстанції, з'ясувавши, що звертаючись із позовом про виплату дивідендів, позивач не довів тієї обставини, що за рішенням учасників господарського товариства прибуток товариства від здійснення господарської діяльності був розподілений серед учасників товариства, але господарське товариство, в особі його виконавчого органу, такого рішення не виконало і не сплатило позивачу належних йому дивідендів у розмірі 520 549,97 грн, - дійшли обґрунтовано висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги даного висновку судів попередніх інстанцій не спростовують та стосуються з'ясування обставин, вже встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі.

Подані до Вищого господарського суду України, згідно заяви позивача від 28.11.2017 нові докази, не можуть бути прийняті до уваги судом касаційної інстанції в силу вимог ч. 2 ст. 1117 ГПК України, відповідно до якої касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене та враховуючи, що скаржник в силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не довів в установленому законом порядку тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових актів у справі № 925/345/17.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 та рішення Господарського суду Черкаської області від 07.06.2017 у справі № 925/345/17 залишити без змін.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

С у д д я С.В. Владимиренко

С у д д я А.М. Демидова