КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2017 р. Справа№ 910/12505/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Дідиченко М.А.

Ткаченка Б.О.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Романів А.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017р. у справі №910/12505/17 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

про включенням до реєстру вимог кредиторів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про поновлення строку на звернення із заявою про визнання кредиторських вимог та включення до реєстру вимог кредиторів Відповідача кредиторських вимог Позивача у сумі 2103,47 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2017р. у справі №910/12505/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що Позивач звернувся до Відповідача з заявою про визнання кредиторських вимог у сумі 2103,47 грн та включення до реєстру вимог кредиторів Відповідача після спливу 30-денного строку з дня опублікування відомостей про розпочату процедуру ліквідації Відповідача. За таких обставин, місцевий суд дійшов висновку, що вимоги Позивача вважаються погашеними, що унеможливлює включення цих вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Також місцевий суд зазначив, що нормами чинного законодавства не передбачено можливості поновлення пропущеного строку на прийняття кредиторських вимог. Посилання в такому випадку Позивача на поважність причин пропуску цього строку внаслідок розгляду судом спору про зобов'язання Відповідача перерахувати ці грошові кошти Позивачу, у зв'язку з чим сплив строк на звернення з відповідною заявою до Відповідача про визнання кредиторських вимог, не є підставою для поновлення строку, враховуючи законодавчу відсутність такої можливості.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017р. у справі №910/12505/17 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також Позивач просив розглянути справу за відсутності представника.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Позивач не мав змоги заявити кредиторські вимоги до Відповідача у визначені законом строки через те, що видання «Голос України» Позивачем не виписується, а також у зв'язку з тим, що Позивач намагався повернути спірні кошти у судовому порядку. При цьому, Позивач зазначив, що розгляд справи тривав з 17.07.2015р. по 18.04.2016р., що на його думку зупинило перебіг 30-ого строку, визначеного п.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2017р. апеляційну скаргу Позивача прийнято до провадження розгляд скарги призначено на 23.11.2017р.

14.11.2017р. Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

01.09.2010р. між Позивачем, Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради та Відповідачем укладено договір на зарахування та виплату пенсій та грошової допомоги через відділення Відповідача в Одеській області №108, за відповідно до п.1.1 якого Відповідач виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999р. №1596.

Відповідно до п.2.3.4. договору Відповідач зобов'язується проводити зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки одержувачів коштів не пізніше наступного операційного дня після надходження коштів від Позивача та Департаменту.

Згідно з п.5.3., 5.4. договору передбачено, що з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, Відповідач, при отриманні повідомлення про смерть, припиняє зарахування на поточний рахунок сум пенсій та грошової допомоги. Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок одержувача, разом із нарахованими на них відсотками, починаючи з місяця, наступного за місяцем його смерті, установи Відповідача повертають відповідно Позивачу або Департаменту, за їх письмовим розпорядженням, не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача при умові наявності цих сум на поточному рахунку пенсіонера.

02.03.2015р. на підставі постанови Правління Національного банку України №150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015р. №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Листом від 19.06.2015р. №4689/07.1 Позивач звернувся до Відповідача з проханням повернути зайво перераховану на картковий рахунок НОМЕР_1 (особовий рахунок НОМЕР_2) суму пенсії за віком пенсіонеру ОСОБА_3 за січень 2015 року в сумі 2103,47 грн разом із нарахованими на неї відсотками, оскільки згідно зі списку померлих громадян, наданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.05.2015р., та актового запису від 21.04.2015р. №838 вказаний пенсіонер помер 03.12.2014р.

Листом від 30.06.2015р. №4276 Відповідач повідомив Позивача, що з огляду на запровадження у Відповідача з 03.03.2015р. тимчасової адміністрації, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів не здійснюється, у зв'язку з чим у Відповідача відсутні підстави для виконання даної вимоги Позивача. Водночас, у передбаченому законом порядку Позивача може бути визнано кредитором за майновою вимогою до Відповідача щодо повернення коштів.

02.10.2015р. на підставі постанови Правління Національного банку України №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015р. прийнято рішення №181 "Про початок здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду - Кадирова В.В., строком на два роки з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. включно.

08.10.2015р. відбулась публікація відомостей у газеті "Голос України" №187(6191) про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію Відповідача та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

28.04.2016р. Позивач звернувся до Відповідача із заявою №7478-09 про поновлення строків, відповідно до якої просив поновити строк на звернення із заявою про визнання кредиторських вимог та включити до реєстру вимог кредиторів Відповідача кредиторські вимоги у сумі 2103,47 грн. В обґрунтування поважності причин пропуску строку Позивач зазначив, що звертався до суду з позовом до Відповідача про зобов'язання повернути кошти, проте протягом розгляду справи у Відповідача розпочалася процедура ліквідації та закінчився строк прийняття кредиторських вимог.

Листом від 31.05.2016р. №4695 Відповідач за наслідками розгляду заяви Позивача повідомив останньому, що оскільки Позивач у встановлений законом строк свої кредиторські вимоги до Відповідача не заявив, а продовження строку звернення з такими вимогами законом не передбачено, вказана заява Позивача задоволенню не підлягає.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Згідно з ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Згідно з ч.2 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку наділена компетенцією вирішувати питання про визначення суми заборгованості кожного з кредиторів, їх акцептування та віднесення визнаних вимог до певної черги погашення або відхилення вимог кредиторів у разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду.

Як вбачається із матеріалів справи, тимчасова адміністрація у Відповідача введена 02.03.2015р., а процедура ліквідації Відповідача розпочата 02.10.2015р.

Як вірно встановлено місцевим судом, Позивач звернувся до Відповідача з заявою про визнання кредиторських вимог у сумі 2103,47 грн. та включення до реєстру вимог кредиторів Відповідача лише 28.04.2016р., тобто після спливу 30-денного строку з дня опублікування відомостей про розпочату процедуру ліквідації Відповідача, який визначено ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За таких обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку, що кредиторські вимоги Позивача вважаються погашеними відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що унеможливлює включення цих вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Дослідивши норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що вказаним Законом не передбачено можливості поновлення пропущеного строку на прийняття кредиторських вимог. Посилання в такому випадку Позивача на поважність причин пропуску цього строку внаслідок розгляду судом спору про зобов'язання Відповідача перерахувати спірні грошові кошти Позивачу, у зв'язку з чим сплив строк на звернення з відповідною заявою до Відповідача про визнання кредиторських вимог, не є підставою для поновлення строку, враховуючи законодавчу відсутність такої можливості.

За вказаних обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд не приймає доводи Позивача, що у зв'язку із розглядом справи про повернення спірних коштів, який тривав з 17.07.2015р. по 18.04.2016р., перебіг 30-ого строку, визначеного п.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зупинено. Так апеляційний суд, дослідивши положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначає, що вказаним Законом не передбачено можливості зупинення перебігу 30-го строку для звернення з вимогами до банку-боржника.

Разом з тим, ч.1 ст.49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить імперативну норму, відповідно до якої будь-які вимоги, що надійшли після закінчення 30-ого строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017р. у справі №910/12505/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2017р. у справі №910/12505/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді М.А. Дідиченко

Б.О. Ткаченко