РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017Справа №910/18167/17

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Грандвіс», м. Чернігів

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», м. Київ

про стягнення 33 516,11 грн.

За участю представників:

від позивача: Матяш Н.В.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Грандвіс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення 33 516,11 грн., з яких: 29 341,37 грн. - сума виплачених страхових відшкодувань, 2 200,00 грн. - витрати на проведення автотоварознавчих досліджень, 1 974,74 грн. - штраф.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором щодо здійснення функцій з урегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків, від 10.11.2010 та договору доручення №ДСА-49 від 22.07.2013 в частині здійснення відшкодування позивачу виплачених них страхових відшкодувань на суму 29 341,37 грн., що стало підставою для нарахування штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.11.2017.

02.11.2017 позивачем подано до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

15.11.2017 позивачем подано до суду клопотання щодо відшкодування судових витрат в сумі 270,00 грн., понесених на відрядження представника у судове засідання, призначене на 15.11.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 розгляд справи, у зв'язку з неявкою представника відповідача, відкладено на 29.11.2017.

28.11.2017 Господарським судом міста Києва отримано інформацію з Моторного (транспортного) страхового бюро України на запит суду.

29.11.2017 позивачем подано до суду клопотання щодо відшкодування судових витрат в сумі 270,00 грн., понесених на відрядження представника у судове засідання, призначене на 29.11.2017.

У судове засідання представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача до суду не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. При цьому, Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» було належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №795.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на неявку представника відповідача, приймаючи до уваги, що Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» так і не скористалось наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні складено протокол, який долучений до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2010 між Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Іллічівське» (страховик) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Грандвіс» (виконавець) укладено договір щодо здійснення функції з урегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків (далі - Договір), предметом якого є надання виконавцем послуг страховику щодо здійснення функції з урегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі Закону України №1961-IV від 01.07.2004 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», укладених в рамках договору доручення №433 від 10.11.2010.

Згідно з п. п. 2.1.1, 2.1.6 Договору позивач зобов'язався діяти згідно з чинним законодавством України в інтересах страховика за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності; за окремим дорученням страховика здійснити виплату страхового відшкодування від імені страховика.

У пункті 2.3.3 Договору відповідач зобов'язався після розгляду наданих йому виконавцем визначених додатком №9 до цього договору документів про дорожньо-транспортну пригоду протягом п'яти робочих днів прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до п. 2.3.6 Договору у випадку, якщо протягом одного місяця з дня підписання постраждалою третьою особою заяви на виплату страхового відшкодування виконавець не отримав від страховика письмового повідомлення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування по укладених договорах страхування, вважається, що страховик прийняв позитивне рішення, а виконавець має право здійснити виплату страхового відшкодування за рахунок отриманих платежів про договорах страхування або власними коштами за рішенням виконавця.

За змістом п. п. 5.1, 5.2 Договору останній укладений на 1 рік та набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами. Договір автоматично продовжує свою дію на наступний рік, якщо жодною зі сторін не направлено письмового повідомлення про його розірвання не пізніше, ніж за один місяць до дати припинення дії договору. Матеріали справи не містять доказів припинення Договору від 10.11.2010 станом на дату розгляду даної справи.

Також 22.07.2013 між сторонами укладено договір доручення №ДСА-49, за умовами якого повірений зобов'язався від імені та за дорученням довірителя особисто вчиняти в порядку та на умовах, визначених цим договором, на території України дії, спрямовані на укладення договорів страхування та укладати договори страхування виключно за такими їх видами та у межах лімітів, що визначені у додатках до цього договору, а довіритель зобов'язався сплачувати повіреному винагороду за вчинення ним посередницьких дій у межах цього договору.

У пункті 3.1.4 вказаного договору доручення відповідач зобов'язався своєчасно здійснювати виплати страхових відшкодувань за реалізованими повіреним договорами (полісами) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у порядку, строки та на умовах, визначених договором щодо здійснення функції з урегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків, від 10.11.2010, укладеного між сторонами.

26.12.2016 у місті Чернігові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та транспортного засобу «СПВ РУТА», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №991107.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 18.01.2017 у справі №750/314/17 (провадження №3/750/252/17) водія ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідальність водія транспортного засобу «Chevrolet Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована згідно з укладеним агентом полісом №АЕ/5787335 від 04.01.2016, страховиком за яким є Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське».

Згідно з висновком №403 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 13.03.2017 експертом-автотоварознавцем ОСОБА_4 (свідоцтво Міністерства юстиції України НОМЕР_9 від 28.10.2016), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «СПВ РУТА», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 15 317,61 грн. з урахуванням коефіцієнту зносу деталей.

24.07.2017 відповідачем отримано від позивача вимогу на оплату витрат, понесених згідно з полісом №АЕ/5787335, та пакет документів, передбачений Договором, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №620. Матеріали справи не містять доказів надання відповідачем відповіді на вказану вимогу або сплати грошових коштів.

Страховим актом №04-08/17 від 22.08.2017 позивач, керуючись пунктом 2.3.6 Договору, визнав дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 26.12.2016, страховим випадком та призначив до виплати потерпілій особі страхове відшкодування за полісом №АЕ/5787335 від 04.01.2016 у розмірі 12 764,68 грн. (з вирахуванням ПДВ).

Згідно з платіжними дорученнями №800 від 31.08.2017 та №333 від 12.04.2017 позивачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 12 764,68 грн. згідно з полісом АЕ/5787335 від 04.01.2016, а також вартість проведеного автотоварознавчого дослідження в сумі 700,00 грн.

17.04.2017 у місті Чернігові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chery Amulet», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, та стоячого транспортного засобу «Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №168080.

Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24.05.2017 у справі №751/2265/17 (провадження №3/751/985/17) водія ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідальність водія транспортного засобу «Chery Amulet», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, була застрахована згідно з укладеним агентом полісом №АК/4658348 від 29.08.2016, страховиком за яким є Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське».

Згідно з актом №ФК-013/17 автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 27.04.2017 суб'єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_10 від 30.09.2014), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ««Skoda Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, складає 2 595,07 грн. з урахуванням коефіцієнту зносу деталей.

19.06.2017 відповідачем отримано від позивача вимогу на оплату витрат, понесених згідно з полісом №АК/4658348, та пакет документів, передбачений Договором, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №339. Матеріали справи не містять доказів надання відповідачем відповіді на вказану вимогу або сплати грошових коштів.

Страховим актом №05-08/17 від 28.08.2017 позивач, керуючись пунктом 2.3.6 Договору, визнав дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 17.04.2017, страховим випадком та призначив до виплати потерпілій особі страхове відшкодування за полісом №АК/4658348 від 29.08.2016 у розмірі 2 162,56 грн. (з вирахуванням ПДВ).

Згідно з платіжними дорученнями №795 від 30.08.2017 та №545 від 15.06.2017 позивачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 2 162,56 грн. згідно з полісом №АК/4658348 від 29.08.2016, а також вартість проведеного автотоварознавчого дослідження в сумі 500,00 грн.

19.04.2017 у місті Чернігові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_7, та транспортного засобу «ЗАЗ SENS», державний реєстраційний номер НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_8, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 19.04.2017. Зі змісту вказаного повідомлення вбачається, що водій ОСОБА_8 визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідальність водія транспортного засобу «ЗАЗ SENS», державний реєстраційний номер НОМЕР_6, була застрахована згідно з укладеним агентом полісом №АК/4658303, страховиком за яким є Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» з лімітом відповідальності за майнову шкоду - 100 000 грн. та франшизою - 0 грн.

Згідно з актом №ФК-012/17 автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 24.04.2017 суб'єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_10 від 30.09.2014), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mazda 6», державний реєстраційний номер НОМЕР_11, складає 3 496,95 грн. з урахуванням коефіцієнту зносу деталей.

29.05.2017 відповідачем отримано від позивача вимогу на оплату витрат, понесених згідно з полісом №АК/4658303, та пакет документів, передбачений Договором, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №644. Матеріали справи не містять доказів надання відповідачем відповіді на вказану вимогу або сплати грошових коштів.

Страховим актом №01-09/17 від 01.09.2017 позивач, керуючись пунктом 2.3.6 Договору, визнав дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 19.04.2017, страховим випадком та призначив до виплати потерпілій особі страхове відшкодування за полісом №АК/4658303 від 18.08.2016 у розмірі 2 914,13 грн. (з вирахуванням ПДВ).

Згідно з платіжними дорученнями №812 від 05.09.2017 та №472 від 25.05.2017 позивачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 2 914,13 грн. згідно з полісом №АК/4658303 від 18.08.2016, а також вартість проведеного автотоварознавчого дослідження в сумі 500,00 грн.

18.07.2017 у місті Чернігові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_7, під керуванням ОСОБА_9, та транспортного засобу «МАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_8, під керуванням ОСОБА_10, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 18.07.2017. Зі змісту вказаного повідомлення вбачається, що водій ОСОБА_10 визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідальність водія транспортного засобу «МАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_8, була застрахована згідно з укладеним агентом полісом №АК/5111131 від 11.11.2016, страховиком за яким є Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» з лімітом відповідальності за майнову шкоду - 100 000 грн. та франшизою - 0 грн.

Згідно зі звітом №ФК-031/17 автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 31.07.2017 суб'єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_10 від 30.09.2014), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_7, складає 11 521,90 грн. з урахуванням коефіцієнту зносу деталей.

03.08.2017 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 виставлено рахунок на оплату відновлювального ремонту транспортного засобу «Mazda 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_7, на суму 11 500,00 грн.

10.08.2017 відповідачем отримано від позивача вимогу на оплату витрат, понесених згідно з полісом №АК/5111131, та пакет документів, передбачений Договором, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №139. Матеріали справи не містять доказів надання відповідачем відповіді на вказану вимогу або сплати грошових коштів.

Страховим актом №02-09/17 від 05.09.2017 позивач, керуючись пунктом 2.3.6 Договору, визнав дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 18.07.2017, страховим випадком та призначив до виплати потерпілій особі страхове відшкодування за полісом №АК/5111131 від 11.11.2016 у розмірі 11 500,00 грн.

Згідно з платіжними дорученнями №814 від 05.09.2017 та №708 від 02.08.2017 позивачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 11 500,00 грн. згідно з полісом №АК/5111131 від 11.11.2016, а також вартість проведеного автотоварознавчого дослідження в сумі 500,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю підстав, на думку позивача, для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат та штрафу за порушення умов Договору.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відтак, вирішуючи спір, пов'язаний з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, слід виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водіїв транспортних засобів, які є винними у вчиненні дорожньо-транспортних пригод, щодо яких виник спір, застраховано Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Іллічівське», то в даному випадку особою, відповідальною за завдані збитки, відповідно положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності та нормами вказаного Закону, є відповідач.

Згідно з ч. 2 ст. 999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Частиною 3 статті 985 Цивільного кодексу України передбачено, що особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Системний аналіз положень Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування відповідальності страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди на умовах, визначених саме цим законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Спеціальні норми Закону обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом, та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Одночасно з цим, судом прийнято до уваги, що між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини на підставі укладених між ними договорів, а саме договору щодо здійснення функції з урегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків, від 10.11.2010, та договору доручення №ДСА-49 від 22.07.2017, у пункті 3.1.4 якого відповідач зобов'язався здійснювати виплати страхових відшкодувань за реалізованими позивачем полісами у порядку, строки та на умовах, визначених договором щодо здійснення функції з урегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків, від 10.11.2010.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає договір щодо здійснення функції з урегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків, від 10.11.2010 та договір доручення №ДСА-49 від 22.07.2017 як належні підстави, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків. Вказані правочини є чинними та положенням Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не суперечать.

При цьому, судом прийнято до уваги, що умови договору щодо здійснення функції з урегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків, від 10.11.2010 поширюються на спірні відносини, які виникли з приводу виконання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісами №АЕ/5787335 від 04.01.2016, №АК/4658348 від 29.08.2016, №АК/4658303 від 18.08.2016, №АК/5111131 від 11.11.2016), які укладено позивачем згідно з договором доручення №ДСА-49 від 22.07.2017.

Ураховуючи наведене, у справі, що розглядається, на підставі пункту 3.1.4 договору доручення №ДСА-49 від 22.07.2013, пунктів 2.3.5, 2.3.6 договору щодо здійснення функції з урегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків, від 10.11.2010 у відповідача у зв'язку з настанням страхових випадків (ДТП) виник обов'язок відшкодувати позивачеві витрати, які понесені ним та розмір яких відповідає положенням «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умовам відповідних полісів.

Таким чином, відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягає сума виплачених Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Грандвіс» страхових відшкодувань в розмірі 29 341,37 грн. (12 764,68 грн. + 2 162,56 грн. + 2 914,13 грн. + 11 500,00 грн. = 29 341,37 грн.).

Відповідно до пунктів 3.2, 3.3 договору щодо здійснення функції з урегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків, від 10.11.2010 відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати останнього на проведення автотоварознавчих досліджень в сумі 2 200,00 грн. (700,00 грн. + 500,00 грн. + 500,00 грн. + 500,00 грн. = 2 200,00 грн.).

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 1 974,74 грн. штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

За змістом пункту 4.3 договору щодо здійснення функції з урегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків, від 10.11.2010, якщо страховик впродовж 30 діб з дня отримання останнього документу з переліку документів, визначених додатком №9 до цього договору, не перерахував страхове відшкодування на рахунок виконавця або постраждалій третій особі, то він сплачує виконавцю штраф у розмірі: 20% від суми страхового відшкодування, якщо сума виплати становить від 1,00 грн. до 1000,00 грн.; 15% від суми страхового відшкодування, якщо сума виплати становить від 1000,00 грн. до 5000,00 грн.; 10% від суми страхового відшкодування, якщо сума виплати становить від 5000,00 грн. до 10000,00 грн.; 5% від суми страхового відшкодування, якщо сума виплати становить більше 10000,00 грн.

Судом встановлено, що відповідачем у встановлений строк свого обов'язку з оплати страхового відшкодування за спірними полісами не виконано, тому дії відповідача є порушенням зобов'язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), а тому позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення штрафу, передбаченого договором.

При перевірці наданого позивачем розрахунку суми штрафу судом встановлено, що такий розрахунок є вірним, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у розмірі 1 974,74 грн. (5% х 12 764,68 грн. + 15% х 2 162,56 грн. + 15% х 2 914,13 грн. + 5% х 11 500,00 грн. = 1 974,74 грн.).

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Грандвіс» у повному обсязі та стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 29 341,37 грн., витрат на проведення автотоварознавчих досліджень в сумі 2 200,00 грн. та штрафу в розмірі 1 974,74 грн.

При здійсненні розподілу судових витрат господарський суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплачений позивачем судовий збір за розгляд даної справи покладається на відповідача.

При цьому, згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» до інших витрат у розумінні статті 44 Господарського процесуального кодексу України відносяться, зокрема: витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Судом враховано, що ухвалами суду від 23.10.2017 та від 15.11.2017 у даній справи представники сторін були викликані у судове засідання, і позивач належним чином та добросовісно виконав свій обов'язок забезпечити явку свого представника у вказані судові засідання. Також судом прийнято до уваги, що розгляд справи 15.11.2017 було відкладено судом саме у зв'язку з неявкою представника відповідача, внаслідок чого позивач вимушений був понести додаткові витрати, пов'язані з повторною явкою свого представника до суду.

Розмір понесених позивачем витрат, які пов'язані з явкою представника останнього до суду, складають 540,00 грн. (270,00 + 270,00 грн. = 540,00 грн.) та підтверджуються наданими позивачем наказами про відрядження працівника №70 від 09.11.2017 та №75 від 27.11.2017, наказом про розмір добових на відрядження працівників №30 від 05.05.2017 та видатковими касовими ордерами від 14.11.2017 та від 28.11.2017 на суму 270,00 грн. кожний.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати на загальну суму 2 140,00 грн., з яких 1600,00 грн. - судовий збір, 540,00 грн. - витрати, пов'язані з явкою представника позивача у засідання господарського суду.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Грандвіс» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38Б; ідентифікаційний код 25186738) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Грандвіс» (14013, Чернігівська обл., м. Чернігів, пр. Перемоги, буд. 127; ідентифікаційний код 22821660) суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 29 341 (двадцять дев'ять тисяч триста сорок одна) грн. 37 коп., витрати на проведення автотоварознавчих досліджень в сумі 2 200 (дві тисячі двісті) грн. 00 коп., штраф в розмірі 1 974 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 74 коп. та судові витрати в сумі 2 140 (дві тисячі сто сорок) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 29.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.12.2017.

Суддя В.В. Князьков