РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Справа № 918/1047/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Маціщук А.В. ,

судді Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Драчук В.М.

за участю представників:

прокурор - Лис Н.В.;

Рівненської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 довіреність в справі;

Державного підприємства "Дубенське лісове господарство" - ОСОБА_2 довіреність в справі;

відповідача 1 не з`явився;

відповідача 2 не з`явився;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 довіреність в справі.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційні скарги Державного підприємства "Дубенське лісове господарство" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя "Буща" на рішення господарського суду Рівненської області від 25.09.2017 р. у справі № 918/1047/16 (суддя Політика Н.А.)

за позовом Заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації; Державного підприємства "Дубенське лісове господарство"

до відповідача 1 - Дубенської районної державної адміністрації;

відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс",

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя "Буща"

про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору та повернення земельної ділянки площею 0,61 га

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 25.09.2017 р. у справі № 918/1047/16 (суддя Політика Н.А.) у задоволенні позову Заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації; Державного підприємства "Дубенське лісове господарство" до відповідача 1 - Дубенської районної державної адміністрації; відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя "Буща" про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору та повернення земельної ділянки площею 0,61 га, відмовлено.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою на момент прийняття спірного розпорядження і укладення між відповідачами оскаржуваного договору оренди належали Рівненській обласній державній адміністрації. А отже, Дубенською районною державною адміністрацією перевищено повноваження при видачі розпорядження №400 від 05.08.2002 року. Суд першої інстанції в рішенні суду суд дійшов висновку, що Дубенською районною державною адміністрацією видано спірне розпорядження поза межами своєї компетенції, всупереч вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 4 ст. 122 ЗК України.

Враховуючи, що розпорядження Дубенської районної державної адміністрації від 05 серпня 2002 року № 400 "Про передачу в оренду земельної ділянки ЗАТ "Техвестсервіс" для обслуговування будинку мисливця і відпочинку на території Шепетинської сільської ради", на підставі якого був укладений договір оренди від 13 грудня 2002 року, та за яким відповідачу-2 передано земельну ділянку в оренду, було видане вищенаведеним державним органом з перевищенням наданих йому повноважень, а також враховуючи те, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або в комунальній власності, є наявність рішення відповідного уповноваженого органу про надання земельної ділянки, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним договору оренди від 13 грудня 2002 року на підставі ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності, оскільки перебуває у постійному користуванні державного підприємства, а її власником (розпорядником) є Рівненська обласна державна адміністрація.

За таких обставин, вимогу про повернення спірної земельної ділянки суд першої інстанції вважає необґрунтованою.

Разом з тим, відмовляючи в позові , суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації; Державного підприємства "Дубенське лісове господарство" подано після спливу трирічного строку позовної давності.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство Дубенське лісове господарство» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 25.09.2017 у справі №918/1047/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов заступника прокурора Рівненської області задовольнити у повному обсязі.

Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи державного підприємства щодо необізнаності про укладення спірного правочину без вилучення земельної ділянки із користування державного підприємства. Зазначає, що згідно матеріалів лісовпорядкування та Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №273320 від 22.04.2008, постійним землекористувачем ділянки лісового фонду площею 3839,7307 га з цільовим призначенням для ведення лісового господарства, розміщеної на території Шепетинської сільської ради Дубенського району є Державне підприємство «Дубенське лісове господарство». Про факт вибуття спірних земель із постійного користування підприємству не могло бути і не було відомо, оскільки з моменту надання погоджень вибору місця розташування земель (2002 рік) діяльність на них і надалі проводилась державним підприємством, відповідачем 2 земля не використовувалась. У той же час, представники ЗАТ «Техвестсервіс» про свої права користування земельною ділянкою заявили лише у серпні 2016 року і саме з цього моменту підприємству стало відомо про прийняте Дубенською РДА розпорядження та укладений договір оренди землі. Тому строк позовної давності апелянт вважає, що не пропущено.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 918/1047/16 у складі: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Маціщук А.В., суддя Олексюк Г.Є.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.10.2017 апеляційну скаргу Державного підприємства «Дубенське лісове господарство» прийнято до провадження та призначено її розгляд на 22.11.2017.

Також, не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя "Буща" звернулась до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить суд рішення господарського суду Рівненської області від 25.09.2017 року у справі №918/1047/16 про відмову в позові у зв`язку з пропуском строку позовної давності скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації, Державного підприємства «Дубенське лісове господарство» до Дубенської районної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техвестсервіс» про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору та повернення земельної ділянки площею 0,61 га відмовити у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Вважає, що судом першої інстанції не надав правової оцінки, яким чином порушуються права Рівненської ОДА як уповноваженого власника землі, зокрема в частині розпорядження належною йому земельною ділянкою, враховуючи надання погодження на відведення такої земельної ділянки. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийшов до висновку про застосування строків позовної давності за відсутності встановлення зі сторони останнього фактів порушення прав або охоронюваних законом інтересів позивачів у справі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.10.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя "Буща" прийнято до провадження. Дану апеляційну скаргу об'єднано в одне провадження для спільного розгляду у справі № 918/1047/16 з апеляційною скаргою Державного підприємства «Дубенське лісове господарство» та призначено до розгляду на 22.11.2017.

22.11.2017 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя Буща" надійшов відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства Дубенське лісове господарство в якому просить суд у задоволенні апеляційної скарги ДП Дубенське лісове господарство на рішення господарського суду Рівненської області від 25.09.2017 у справі №918/1047/16 відмовити та додано для долучення до матеріалів справи витяг з ЄДРПОУ відносно третьої особи.

Представник Державного підприємства Дубенське лісове господарство в судовому засіданні 22.11.2017 підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а тому просить його скасувати, а апеляційну скаргу - задовольнити, з мотивів наведених в апеляційній скарзі. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя Буща" заперечив в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні даної скарги.

В судовому засіданні 22.11.2017 прокурор та представник Рівненської обласної державної адміністрації підтримали доводи апеляційної скарги Державного підприємства Дубенське лісове господарство. Вважають, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а тому просить його скасувати, а апеляційну скаргу - задовольнити, з мотивів наведених в апеляційній скарзі Державного підприємства Дубенське лісове господарство. Поряд з цим, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя Буща" заперечили в повному обсязі та просили відмовити в задоволенні даної скарги.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя Буща" в судовому засіданні 22.11.2017 підтримав доводи апеляційної скарги третьої особи та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а тому просить його скасувати, а апеляційну скаргу - задовольнити, з мотивів наведених в апеляційній скарзі. Поряд з цим, апеляційну скаргу Державного підприємства Дубенське лісове господарство заперечив в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні даної скарги.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.11.2017 розгляд справи відкладено на 06.12.2017 р. об 11:00 год. та витребувано у Державного підприємства Дубенське лісове господарство - належним чином завірені копії письмових доказів, які підтверджують вживання заходів з 2002-2013 роки шодо ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів, охорони відтворення та раціонального використання державного мисливського фонду на території мисливських угідь, наданих у користування Державному підприємству Дубенське лісове господарство на території, яка є предметом оспорюваного договору оренди земельної ділянки від 13.12.2002 серії ВАС №327452. Зобов`язано прокуратуру Рівненської області надати суду - належним чином завірені письмові докази забезпечення прокурорського нагляду за додержанням законів, передусім у діяльності органів виконавчої влади (Дубенської районної державної адміністрації, Рівненської обласної державної адміністрації) за період 2002-2016, що стосуються питання земельних ділянок державної власності, які перебувають на території Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області.

04.12.2017 на адресу суду від ДП «Дубенський лісгосп» на виконання ухвали суду від 22.11.2017 надійшло наступні документи, а саме: витяг з планшету лісовпорядкування 1999 року, витяг з планшету лісовпорядкування 2009 року, витяги з проекту організації і розвитку лісового господарства Дубенського ДЛГ ДЛО «Рівнеліс» від 2000 року та з проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Дубенський лісгосп» від 2010 року, лісорубний квиток від 04.05.2005 року та від 04.10.2010 року, завдання і заходи з виконання державної цільової програми «Ліси України» та кошториси.

06.12.2017 на адресу суду від заступника прокурора Рівненської області надійшов лист в якому прокурор зазначає, що за інформацією відділу документального забезпечення прокуратури області, документи по 2012 рік включно знищено шляхом спалення, як такі, що втратили практичне значення і не мають історичної цінності, після закінчення встановлених строків зберігання, на основі актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, а тому, встановити чи проводились прокуратурою області перевірки за додержанням законів, передусім у діяльності Рівненської ОДА та Дубенської РДА з питань додержання вимог земельного законодавства при розпорядженні землями державної власності на території Шепетинської сільської ради упродовж 2004-2012 років, не представляється за можливе.

Представник Державного підприємства Дубенське лісове господарство в судовому засіданні 06.12.2017 вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а тому просить його скасувати, а апеляційну скаргу - задовольнити, з мотивів наведених в апеляційній скарзі, а в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя Буща" просить відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні 06.12.2017 прокурор та представник Рівненської обласної державної адміністрації підтримали позицію та доводи представника Державного підприємства Дубенське лісове господарство. Вважають, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а тому просять його скасувати, а апеляційну скаргу Державного підприємства Дубенське лісове господарство задовольнити. Поряд з цим, просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя Буща".

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя Буща" в судовому засіданні 06.12.2017 вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а тому просив його скасувати, а апеляційну скаргу третьої особи задовольнити. Поряд з цим, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства Дубенське лісове господарство.

В судове засідання 06.12.2017 Дубенська районна державна адміністрація та Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс", своїх представників не направили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3.9.2 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами і доповненнями) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників Дубенської районної державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс".

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення прокурора, представників Рівненської обласної державної адміністрації, Державного підприємства "Дубенське лісове господарство", Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя "Буща" в судових засіданнях 22.11.2017 та 06.12.2017, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Рівненської області від 25.09.2017 у справі № 918/1047/16 слід залишити без змін, апеляційні скарги - без задоволення, виходячи з наступного.

07.10.2016 року заступник прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації, Державного підприємства "Дубенське лісове господарство" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Дубенської районної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс" про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору та повернення земельної ділянки площею 0,61 га (а.с. 2-9 т.1).

Рішенням господарського суду Рівненської області від 06.12.2016 року у позові відмовлено(а.с. 212-221 т.1).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 року рішення Господарського суду Рівненської області від 06.12.2016 року у справі № 918/1047/16 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Дубенської районної державної адміністрації від 05 серпня 2002 року № 400 "Про передачу в оренду земельної ділянки ЗАТ "Техвестсервіс" для обслуговування будинку мисливця і відпочинку на території Шепетинської сільської ради". Визнано недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки від 13 грудня 2002 року серії ВАС № 327452, укладений між Дубенською районною державною адміністрацією та ЗАТ "Техвестсервіс", зареєстрований у Дубенському районному відділі земельних ресурсів про що у книзі державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 20.02.2003 року №1. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс" повернути державі в особі Рівненської обласної державної адміністрації із постійним користуванням Державного підприємства "Дубенське лісове господарство" земельну ділянку площею 0,61 га, розташовану на території Шепетинської сільської ради Дубенського району шляхом підписання акту прийому-передачі(а.с. 58-64 т.2).

Постановою Вищого господарського суду України від 22 червня 2017 року постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 року у справі № 918/1047/16 та рішення Господарського суду Рівненської області від 06.12.2016 року у справі № 918/1047/16 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до господарського суду Рівненської області(а.с. 130-145 т.2).

Дана постанова Вищого господарського суду України мотивована тим, що судами не з`ясовано, яким чином порушуються права Рівненської ОДА як уповноваженого власника землі, зокрема в частині розпорядження належною йому земельною ділянкою, враховуючи надання погодження на відведення такої земельної ділянки обов`язковим до виконання нормативним актом (розпорядженням). Крім того, колегія суддів Вищого господарського суду України зауважила, що ні місцевим, ні апеляційним судом не з`ясовано, чиї дії ТОВ «НВП «Техвестсервіс» чи органів державної влади мали наслідком недотримання процедури відведення земельної ділянки в оренду.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 25.09.2017 року у справі №918/1047/16 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 9-22 т.3).

З підстав вищевикладених, предметом судового розгляду є позовні вимоги заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації; Державного підприємства "Дубенське лісове господарство" до відповідача 1 - Дубенської районної державної адміністрації, відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя "Буща" про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Дубенської районної державної адміністрації №400 від 05.08.2002 р., визнання недійсним договору оренди землі від 13.12.2002 серії ВАС №327452 укладеного між Дубенською РДА та ЗАТ «Техвестсервіс» та повернення ТОВ НВП «Техвестсервіс» земельної ділянки площею 0,61 га розташовану на території Шепетинської сільської ради, Дубенського району шляхом підписання акту прийому-передачі Державному підприємству «Дубенське лісове господарство».

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного підприємства Рівненський держлісгосп №71 від 23.07.1999 р., реорганізовано державне мисливське господарство «Дубенське» у державне лісомисливське господарство «Дубенське» /ДЛМГ «Дубенське»/(а.с. 115 т.1).

Згідно виписки з протоколу №6 засідання виконкому Шепетинської сільської ради від 22.06.2000 року, Шепетинська сільська рада прийняла рішення, яким вирішила оформити право власності на "Будинок мисливця", що розташований в селі Буща, Дубенського району, вул. урочища "Буща" № 1 і належить Державному лісомисливському господарству "Дубенське" (а.с. 120 т.1).

22.06.2000 року Державному лісомисливському господарству "Дубенське" видано свідоцтво про право власності на "Будинок мисливця" (а.с. 121 т. 1).

07.08.2000 року між Державним лісомисливським господарством "Дубенське" (продавець) та ЗАТ "Техвестсервіс" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу, згідно умов п.1 даного договору продавець продав, а покупець купив "Будинок мисливця", що розташований в селі Буща, Дубенського району, Рівненської області, ур. Буща № 1 на земельній ділянці, площа якої по фактичному користуванню становить 0,48 га (а.с. 116 т.1).

У пункті 2 даного договору зазначено, що вказаний «Будинок мисливця» і належні до нього господарські будівлі: два сараї, вбиральня, альтанка, водозабірна колонка належать Державному лісомисливському господарству «Дубенське» на підставі свідоцтва про право власності на «Будинок мисливця», виданого на підставі рішення виконкому Шепетинської сільської ради від 22 червня 2000 р. №6, зареєстрованого в Дубенському державному комунальному малому підприємстві «Архітектор» (БТІ) в реєстрованій книзі №1 за реєстровим №10-10 від 22 червня 2000 р.

Пунктом 5 договору сторони засвідчили, що на момент укладення цього договору вищевказані об`єкти нерухомого майна нікому іншому не продані, не подаровані, в спорі та під забороною відчуження не перебувають.

Даний договір підписаний уповноваженими особами та скріплений печатками сторін.

07.08.2000 між сторонами укладений протокол змін до договору купівлі-продажу №2/8 в частині ціни(а.с. 117 т.1).

Договір купівлі-продажу від 07.08.2000 зареєстрований в Державному комунальному малому підприємстві «Архітектор» (БТІ)(а.с. 119 т.1).

Поряд з цим, матеріалами справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техвестсервіс» яке є правонаступником ЗАТ «Техвестсервіс»(а.с. 30-35 т.1) відповідно до протоколу №2/16 від 25.07.2016 загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливські угіддя Буща» внесло при вході до складу засновників шляхом збільшення статутного капітала ТОВ «Мисливські угіддя Буща» наступне майно: будинок мисливця; сарай; сарай; вбиральня; водозабірна колонка; альтанка, які належать ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Техвестсервіс» на підставі договору купівлі-продажу від 07.08.2000(а.с. 66-67 т.1). На виконання рішення зборів ТОВ «Мисливські угіддя Буща», яке оформлене протоколом від 10.08.2016 складено та підписаний акт оцінки вартості та приймання-передачі майна від 25.07.2016(а.с. 68 т.1). 17.08.2016 державним реєстратором КП «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області ОСОБА_4 здійснена державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно за ТОВ «Мисливські угіддя Буща», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №66094651 від 17.08.2016.(а.с. 69-70 т.1).

Колегією суддів встановлено, що у 2002 році розроблено та затверджено проект відведення земельної ділянки ЗАТ "Техвестсервіс" в оренду строком на 49 років для обслуговування будинку мисливця і відпочинку на території Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області (т. 1 а.с. 146-206).

Матеріалами справи встановлено, що до даного проекту додані документи, які свідчать про наступне.

Так, 2001 році ЗАТ «Техвестсервіс» звернулось до Державного лісогосподарського об`єднання «Рівнеліс» з проханням вирішити питання права власності на земельну ділянку пл.0,48 га для обслуговування будинку мисливця та належні до нього будівлі, які розташовані в с.Буща Дубенського району і належали ДЛМГ «Дубенське»(а.с 179 т.1).

У лютому 2001 листом №49 адміністрація Дубенського держлісгоспу надало згоду ЗАТ «Техвестсервіс» на передачу в постійне користування земельної ділянки з держлісфонду площею 0,61 га для обслуговування будинку мисливця і відпочинку(а.с. 184 т.1).

11.07.2001 листом Рівненської обласної ради №17-474/01 адресованого ЗАТ «Техвестсервіс» та Дубенській районній раді повідомлено, що у відповідності з рішенням обласної ради від 02.12.1999 №116 «Про доручення голові обласної ради» дозволено ЗАТ «Техвестсервіс» провести попереднє погодження місця розташування земельної ділянки для обслуговування будинку мисливця і відпочинку за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу Дубенського району(а.с. 186 т.1).

Висновком державного інспектора в Дубенському районі державного управління екології та природних ресурсів в Рівненській області від жовтня 2001 року попередньо погоджено місце розташування земельної ділянки передбаченої для відведення в постійне користування ЗАТ «Техвестсервіс» загальною площею 0,61 га. в тому числі: ліси П-ї групи 0,47 га; не вкриті землі лісовою рослинністю 0,12 га; забудовані землі - 0,02 га. за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу в кварталі 32 урочище «Буща» на території Шепетинської сільської ради Дубенського району(а.с. 194 т.1).

12.11.2001 актом вибору та обстеження земельної ділянки, передбаченої до відведення ЗАТ «Техвестсервіс» для обслуговування будинку мисливця і відпочинку, розташованої в урочищі «Буща», квартал №32 Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу на території Шепетинської сільської ради Дубенського району у складі комісії: начальник відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, начальника Дубенського районного відділу земельних ресурсів, головний державний санітарний лікар Дубенського району, головний спеціаліст-державний інспектор в Дубенському районі державного управління екології та природних ресурсів в Рівненській області, директор Дубенського держлісгоспу, сільський голова зафіксовано, що розглянувши клопотання ЗАТ «Техвестсервіс» та керуючись положеннями чинних нормативних документів і законодавчих актів комісія вважає, що обстежена земельна ділянка (площею 0,61га.) відповідає всім будівельним, санітарним та протипожежним нормам і придатна для обслуговування будинку мисливця і відпочинку. Даний акт підписаний всіма членами комісії та скріплений відповідними печатками(а.с.187-188 т.1).

Висновком Дубенського держлісгоспу Рівненського державного лісогосподарського об`єднання «Рівнеліс» від січня 2002 року погоджено місце розташування земельної ділянки передбаченої для відведення в постійне користування ЗАТ «Техвестсервіс» загальною площею 0,61 га. в тому числі: ліси П-ї групи 0,47 га; не вкриті землі лісовою рослинністю 0,12 га; забудовані землі - 0,02 га. за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу (кв.32 ур. «Буща») на території Шепетинської сільської ради(а.с. 190 т.1).

Висновком Шепетинської сільської ради погоджено місце розташування земельної ділянки передбаченої для відведення в постійне користування ЗАТ «Техвестсервіс» загальною площею 0,61 га. в тому числі: ліси П-ї групи 0,47 га; не вкриті землі лісовою рослинністю 0,12 га; забудовані землі - 0,02 га. за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу в кварталі 32 урочище «Буща» на території Шепетинської сільської ради Дубенського району(а.с. 195 т.1)

12.11.2001 висновком відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Дубенської райдержадміністрації Рівненської області попередньо погоджено місце розташування земельної ділянки передбаченої для відведення в постійне користування ЗАТ «Техвестсервіс» загальною площею 0,61 га. в тому числі: ліси П-ї групи 0,47 га; не вкриті землі лісовою рослинністю 0,12 га; забудовані землі - 0,02 га. за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу в кварталі 32 урочище «Буща» на території Шепетинської сільської ради Дубенського району(а.с. 192 т.1).

27.12.2001 висновками Дубенського районного відділу земельних ресурсів та Дубенської районної ради погоджено місце розташування земельної ділянки передбаченої для відведення в постійне користування ЗАТ «Техвестсервіс» загальною площею 0,61 га. в тому числі: ліси П-ї групи 0,47 га; не вкриті землі лісовою рослинністю 0,12 га; забудовані землі - 0,02 га. за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу в кварталі 32 урочище «Буща» на території Шепетинської сільської ради Дубенського району(а.с. 191, 196 т.1).

01.02.2002 висновком Дубенською районною санітарно-епідеміологічною станцією попередньо погоджено місце розташування земельної ділянки передбаченої для відведення в постійне користування ЗАТ «Техвестсервіс» загальною площею 0,61 га. в тому числі: ліси П-ї групи 0,47 га; не вкриті землі лісовою рослинністю 0,12 га; забудовані землі - 0,02 га. за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу в кварталі 32 урочище «Буща» на території Шепетинської сільської ради Дубенського району(а.с. 193 т.)

12.02.2002 Дубенським держлісгоспом Рівненського Державного лісогосподарського об`єднання «Рівнеліс» наданий висновок про те, що розглянувши проект відведення земельної ділянки ЗАТ «Техвестсервіс», адміністрація Дубенського держлісгоспу погоджує його та вважає за можливе відвести ЗАТ «Техвестсервіс» в оренду строком на 49 років земельну ділянку загальною площею 0,61 га, в тому числі:- вкритих лісовою рослинністю (ліси П-ї групи) 0,47 га; не вкритих лісовою рослинністю (галявини) 0,12; забудовані землі - 0,02 га. для обслуговування будинку мисливця і відпочинку за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу в кварталі №32 ур.Буща, на території Шепетинської сільської ради Дубенського району. Даний висновок підписаний директором Дубенського держлісгоспу Рівненського Державного лісогосподарського об`єднання «Рівнеліс» ОСОБА_5О.(а.с. 158 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 28.03.2016 №132-к призначено ОСОБА_5 за контрактом на посаду директора державного підприємства "Дубенське лісове господарство" Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства, як такого, що пройшов за конкурсом, з 29.03.2016 по 28.03.2021(а.с. 108 т.1).

12.02.2002 рішенням Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області №95 погоджено проект відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років ЗАТ «Техвестсервіс» для обслуговування будинку мисливця і відпочинку загальною площею 0,61 га., в тому числі: вкритих лісовою рослинністю (ліси П-ї групи) 0,47 га; не вкритих лісовою рослинністю (галявини) 0,12 га.; забудовані землі 0,02 га. за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу (кв.32 ур. «Буща»)(а.с. 203 т.1).

Матеріалами справи встановлено, що ЗАТ «Техвестсервіс» звернулось до Дубенської районної державної адміністрації та Рівненської обласної державної адміністрації з проханням погодити місце розташування земельної ділянки та дати дозвіл на складання проекту відведення її і дачу в оренду на 50 років для обслуговування будинку мисливця і відпочинку, за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу площею 0,61 га(а.с. 197, 199 т.1).

15.02.2002 головою Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області видано розпорядження №80, яким за результатами розгляду матеріалів вибору земельної ділянки вибраної для передачі в оренду ЗАТ «Техвестсервіс» площею 0,61 га. для обслуговування будинку мисливця відпочинку на землях Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу (кв.32, урочище «Буща», що на території Шепетинської сільської ради) та враховуючи згоду землекористувача, Шепетинської сільської ради, позитивні висновки районних інспектуючих служб вирішено погодитись на передачу в оренду строком на 49 років вищезгаданої вибраної земельної ділянки для обслуговування будинку мисливця та відпочинку(а.с. 154 т.1).

21.03.2002 головою Рівненської обласної державної адміністрації видано розпорядження № 156, яким погоджено місце розташування земельних ділянок ЗАТ «Техвестсервіс» для обслуговування будинку мисливця і відпочинку загальною площею 0,61 га., в тому числі: 0,47 гаю вкритих лісовою рослинністю (ліси П-ї групи), 0,12 га не вкритих лісовою рослинністю (галявина), 0,02 га забудованих земель за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу Дубенського району(а.с.200 т.1).

У квітні 2002 року Дубенським районним відділом земельних ресурсів, Дубенською районною екологічною інспекцією та Дубенською районною санітарно-епідеміологічною станцією надані висновки про погодження проекту відведення земельної ділянки ЗАТ «Техвестсервіс» в оренду строком на 49 років земельної ділянки загальною площею 0,61 га, в тому числі:- вкритих лісовою рослинністю (ліси П-ї групи) 0,47 га; не вкритих лісовою рослинністю (галявини) 0,12; забудовані землі - 0,02 га. для обслуговування будинку мисливця і відпочинку за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу в кварталі №32 ур.Буща, на території Шепетинської сільської ради Дубенського району(а.с. 159, 161, 162 т.1).

29.04.2002 висновком Дубенської районної ради погоджено проект відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років ЗАТ «Техвестсервіс» для обслуговування будинку мисливця і відпочинку загальною площею 0,61 га., в тому числі: вкритих лісовою рослинністю (ліси П-ї групи) 0,47 га; не вкритих лісовою рослинністю (галявини) 0,12 га.; забудовані землі 0,02 га. за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу (кВ.32 ур. «Буща»)(а.с 204 т.1)

11.05.2002 відділом містобудування архітектури та житлово-комунального господарства Дубенської районної державної адміністрації погоджено проект відведення земельної ділянки ЗАТ «Техвестсервіс» в оренду строком на 49 років земельної ділянки загальною площею 0,61 га, в тому числі:- вкритих лісовою рослинністю (ліси П-ї групи) 0,47 га; не вкритих лісовою рослинністю (галявини) 0,12; забудовані землі - 0,02 га. для обслуговування будинку мисливця і відпочинку за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу в кварталі №32 ур.Буща, на території Шепетинської сільської ради Дубенського району(а.с. 160 т.1)

Матеріалами справи встановлено наявність акту технічного обстеження лісових площ, передбачених до відведення з складу державного лісового фонду від 16.05.2002 року, який складений за участю представників Дубенського держлісгоспу та ЗАТ «Техвестсервіс», рівненського філіалу інституту землеустрою та в якому за результатами обстеження прийшли до висновку, що адміністрація Дубенського держлісгоспу вважає за можливе передати ЗАТ «Техвестсервіс» в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 0,61 га. розміщену в кв.32 Смизького лісництва, для обслуговування будинку мисливця і відпочинку при дотриманні умов оренди земельної ділянки у відповідності до вимог Земельного та Лісового кодексів України виключаючи будь-яку діяльність орендаря, яка причиняла б збитки власнику земельної ділянки. Даний акт підписаний представниками та директором держлісгоспу ОСОБА_5О.(а.с.164-166 т.1).

21.05.2002 відділом охорони культурної спадщини при Рівненському обласному краєзнавчому музеї Управління культури Рівненської обласної державної адміністрації погоджено місце розташування земельної ділянки ЗАТ «Техвестсервіс» площею 0,61 га розміщеної на території Шепетинської сільської ради Дубенського району для обслуговування будинку мисливця і відпочинку(а.с. 163 т.1).

Висновком державної земельної експертизи від 31.07.2002 №273, який затверджений Рівненським обласним управлінням земельних ресурсів встановлено, що проект відведення ЗАТ «Техвестсервіс» в цілому відповідає вимогам Земельного кодексу України та оцінюється позитивно(а.с.205-206 т.1).

05.08.2002 розпорядженням голови Дубенської районної державної адміністрації №400 передано в оренду на 49 років ЗАТ «Техвестсервіс» земельну ділянку площею 0,61 га для обслуговування будинку мисливця і відпочинку із земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу (кв.32 ур. «Буща») на території Шепетинської сільської ради(а.с. 25 т.1).

13.12.2002 між Дубенською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ЗАТ "Техвестсервіс" (орендар) укладений договір оренди земельної ділянки (а.с. 19-24 т.1), згідно якого орендодавець передає, а орендар набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться на території Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області.

В оренду передається земельна ділянка площею 0,61 га, лісів - 0, 47 га не вкритих лісовою рослинністю земель - 0,12 га, забудованих земель - 0, 02 га, земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку, на земельній ділянці знаходяться мисливський будинок, сараї, водозабірна колона, убиральня, водойми. Права третіх осіб на земельну ділянку не встановлено(п. 1 договору).

Згідно п. 2.1 договору, земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для обслуговування будинку мисливця і відпочинку.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що договір укладається на термін 49 років, починаючи з дати його реєстрації. По закінченні договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору не пізніше ніж за два місяці до його закінчення.

Цей договір набуває чинності після його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації у Дубенському районному відділі земельних ресурсів.

Даний договір оренди землі підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений відтисками печаток останніх, нотаріально посвідчений та зареєстрований у Дубенському районному відділ земельних ресурсів, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинений запис від 20 лютого 2003 року № 1.

31.08.2016 Державне підприємство «Дубенське лісове господарство» звернулось з листом №422 до прокуратури Рівненської області, в якому зазначає, що в результаті усного звернення до ДП «Дубенський лісгосп» представників ЗАТ «Техвестсервіс» з вимогою звільнити територію загальною площею 0,61 га, яка надана їм в оренду терміном на 49 років, стало відомо про наявність договору оренди земельної ділянки від 13.12.2002 року та договору купівлі-продажу «Будинку мисливця», дані обставини на думку ДП «Дубенський лісгосп» порушують право постійного користування Державного підприємства «Дубенське лісове господарство» земельною ділянкою, яке оформлене державним актом від 22.04.2008, серія ЯЯ№273320 та просить вжити відповідних заходів(а.с. 26 т.1).

07 жовтня 2016 заступник прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації, ДП «Дубенське лісове господарство» звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Дубенської районної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Техвестсервіс» про визнання незаконним та скасування розпорядження Дубенської районної державної адміністрації від 05.08.2002 № 400, як таке, що прийняте Дубенською районною державною адміністрацією з перевищенням повноважень щодо розпорядження земельними ділянками державної власності, тобто з порушенням статей 122, 149 Земельного кодексу України, визнання недійсним у зв'язку з цим і договір оренди земельної ділянки від 13.12.2002, укладений на виконання згаданого розпорядження та повернути земельну ділянку державі в особі Рівненської обласної державної адміністрації з постійним користуванням Державного підприємства "Дубенське лісове господарство".

Статтею 16 ЦК України визначено, що судовий захист цивільних прав та інтересів може здійснюватись шляхом визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Приписами ст. 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується (ч. 1 ст. 393 ЦК України).

Статтею 155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Вказаним нормам кореспондує, ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» згідно з якою розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Таким чином, якщо правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він може бути скасований в судовому порядку.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи №6-162цс15.

Згідно зі ст. 17 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.ч. 3, 4 ст. 122 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), Районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) сільськогосподарського використання;

б) ведення лісового і водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті;

в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо).

Обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті. (ч. 7 ст. 122 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) - Кабінет Міністрів України надає земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у випадках, визначених статтями 149, 150 цього Кодексу.)

Як вбачається з матеріалів справи документи щодо виділення земельної ділянки оформлялись відповідачем 2 для постійного користування (а.с. 184-196 т.1), однак відповідачами укладено договір оренди земельної ділянки від 13.12.2002 року строком на 49 років(а.с. 19-24 т.1).

Статтею 123 цього Кодексу (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 124 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч.ч. 5, 6 ст. 149 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення лісового і водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо).

Обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п'ятою, дев'ятою цієї статті. (ч. 9 ст. 149 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) - Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси першої групи площею понад 10 гектарів, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.)

Матеріалами справи встановлено, що розташування спірної земельної ділянки за межами населеного пункту на території Шепетинської сільської ради Дубенського району підтверджується проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.146-206 т.1), актом технічного обстеження лісових площ (а.с.164-165 т.1), графічними матеріалами щодо розташування земельної ділянки (а.с. 167-168 т.1). Згідно акту вибору та обстеження земельної ділянки (а.с.187-188 т.1) спірна земельна ділянка знаходиться в межах кварталу №32 Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу.

Поряд з цим, колегія суддів відзначає, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісового фонду; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення(стаття 19 ЗК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно статті 20 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно відомостей про земельні ділянки, власника або землекористувача, за рахунок яких передбачається відведення, які зазначені у вихідній земельно-кадастровій інформації: форма власності на землю та її код згідно з УКФВЗ державна код 4.2; цільове використання землі та його код згідно з УКЦВЗ для ведення лісового господарства, код 5.1; загальна площа земельної ділянки, за рахунок якої запроектоване відведення всього - 0,61 га., а відомості про земельні ділянки, які запроектовані до відведення: форма власності на землю та її код згідно з УКФВЗ державна код 4.2; цільове використання землі та його код згідно з УКЦВЗ іншого призначення для обслуговування будинку мисливця і відпочинку, код 3.4; загальна площа земельної ділянки, яка запроектована до відведення всього з неї в постійне користування 0,61 га.(а.с. 148-149 т.1).

Матеріалами справи встановлено, відсутність розпорядження Дубенської районної державної адміністрації чи Рівненської обласної державної адміністрації про зміну цільового призначення земельної ділянки площею 0,61 га., яка передана в оренду ЗАТ «Техвестсервіс» для обслуговування будинку мисливця і відпочинку із земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу (кв.32 ур. «Буща») на території Шепетинської сільської ради.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (ст. 21 ЗК України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст. 55 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до земель лісового фонду належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісового фонду не належать землі, зайняті: а) зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; б) полезахисними лісовими смугами, захисними насадженнями на смугах відводу залізниць, захисними насадженнями на смугах відводу автомобільних доріг, захисними насадженнями на смугах відводу каналів, гідротехнічних споруд та водних об'єктів; в) окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Відповідно до ст.ст. 56, 57 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісового фонду загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Порядок використання земель лісового фонду визначається законом.

Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність.

При цьому згідно зі ст. 3 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать ЗК України.

Водночас ч. 2 ст. 5 ЛК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що віднесення земельних ділянок до складу земель лісового фонду, визначення їх меж провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством. Відтак застосування норм земельного та лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісового фонду повинне базуватись на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства, а не навпаки.

Оскільки земельна ділянка й права на неї на землях лісового фонду є обєктом земельних правовідносин, то субєктний склад і зміст таких правовідносин повинні визначатися згідно з нормами земельного законодавства в поєднанні з нормами лісового законодавства в частині використання та охорони лісового фонду. (Дана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 24.12.2014 по справі №6-212цс14).

Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статей розділу IV глави 10 ЛК України полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Використанню лісових земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (п. «б» ч. 1 ст. 164 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісового фонду є нерозривний звязок їх використання із лісокористуванням.

Переведення лісових земель до нелісових для використання у цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, використанням лісових ресурсів і користуванням земельними ділянками лісового фонду для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт, провадиться за рішенням органів, які надають ці землі у користування відповідно до земельного законодавства. Переведення лісових земель до інших категорій провадиться за згодою відповідних державних органів лісового господарства Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя.(ст. 42 ЛК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ч. 6 с. 149 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п'ятою, дев'ятою цієї статті.

За статтею 94 ЛК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у матеріалах лісовпорядкування дається комплексна оцінка ведення лісового господарства, використання лісових ресурсів, користування земельними ділянками лісового фонду, розробляються основні положення організації та розвитку лісового господарства. Матеріали лісовпорядкування затверджуються державними органами лісового господарства за погодженням з місцевими Радами народних депутатів та органами охорони навколишнього природного середовища. Вони є основою для організації ведення лісового господарства та використання лісових ресурсів постійними лісокористувачами.

Згідно з пунктом 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Отже, системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі розпорядження голови обласної державної адміністрації від 15.01.2008 року №10 Державному підприємству «Дубенське лісове господарство» виданий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 22.04.2008, серія ЯЯ №273320 на земельну ділянку площею 3839,7307 га, земельна ділянка розташована на території Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області(а.с. 27 т.1).

В матеріалах справи наявне викопіювання із планшету ДП "Дубенське лісове господарство" лісовпорядкування 1999 р. (а.с. 4-5 т.4,), з якого вбачається, що земельна ділянка, яка надана в оренду ЗАТ "Техвестсервіс" загальною площею 0,61 га накладається на земельну лісову ділянку загальною площею 3839,7307 га., що згідно державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 22.04.2008, серія ЯЯ №273320 належить Державному підприємству «Дубенське лісове господарство».

Також, приналежність земельної ділянки, переданої в оренду ЗАТ "Техвестсервіс", до лісових земель підтверджується експлікацією земель, проектом відведення земельної ділянки, викопіювання з плану Дубенського держлісгоспу Смизького лісництва, наявними в проекті відведення земельної ділянки ЗАТ «Техвестсервіс» для обслуговування будинку мисливця і відпочинку на території Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області(а.с. 167-168, 189 т.1, 229-230 т.2).

Враховуючи вищенаведене та дослідження матеріалів справи не підтверджено зміна цільового призначення спірної земельної ділянки органами виконавчої влади в даному випадку Рівненською обласною державною адміністрацією.

При цьому, матеріалами справи встановлено, що вилучення земельної ділянки з постійного користування Державного підприємства "Дубенське лісове господарство" в даному випадку не було. Відсутнє в матеріалах справи і розпорядження або рішення відповідних органів влади чи органів місцевого самоврядування щодо вилучення спірної земельної ділянки з постійного землекористувача - Державного підприємства "Дубенське лісове господарство" на користь ЗАТ "Техвестсервіс", що в свою чергу є порушенням ч. 5 ст.116 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Колегія суддів дійшла висновку, розпорядження голови Дубенської районної державної адміністрації від 05.08.2002 за № 400, не відповідає вимогам земельного та лісового законодавства щодо передачі у користування земель лісогосподарського призначення та нормам щодо зміни цільового призначення земельних лісових ділянок.

Тим самим встановлено факт порушення права Рівненської обласної державної адміністрації, яке передбачено імперативними нормами ч. 4 ст. 122 та ч. 6 ч. 149 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Дубенською районною державною адміністрацією видано розпорядження від 05 серпня 2002 року № 400 "Про передачу в оренду земельної ділянки ЗАТ "Техвестсервіс" для обслуговування будинку мисливця і відпочинку на території Шепетинської сільської ради" поза межами своєї компетенції, всупереч вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 4 ст. 122 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що неправомірні конклюдентні дії ТОВ «НВП «Техвестсервіс» (ЗАТ «Техвестсервіс») та Дубенської районної державної адміністрації стали наслідком недотримання процедури відведення земельної ділянки в оренду, що за результатами призвело до порушення норм земельного законодавства України.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі від 13.12.2002 серії ВАС №327452, укладеного між Дубенською РДА та ЗАТ «Техвестсервіс», який зареєстровано у Дубенському районному відділі земельних ресурсів про що у книзі державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 20.02.2003 за №1, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором про оренду землі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Приписами частин 1, 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу . Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України у межах їх повноважень. Рішення про надання в оренду земельних ділянок зазначені органи державної влади приймають при попередньому погодженні цих питань на сесіях відповідних рад (ч. 3 ст. 5 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 2 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що підставою для укладення договору оренди і набуття права на оренду земельної ділянки, що перебуває у комунальній або державній власності, є рішення орендодавця.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.16, 2.24 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" № 6 від 17.05.2011 року, за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності. Необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або в комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки.

Для правильного вирішення спору про визнання недійсним договору оренди суттєве значення має з'ясування правового режиму спірної земельної ділянки та дотримання сторонами порядку передачі її в оренду згідно з вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК України з урахуванням необхідності у певних випадках дотримання порядку її вилучення. З огляду на це судам потрібно встановлювати наявність у відповідної ради повноважень для вирішення питання щодо затвердження проекту відведення і передачі спірної земельної ділянки в оренду, а отже й дійсність укладеного договору, що оспорюється.

З огляду на це судам необхідно враховувати, що оскільки договір оренди укладається на виконання рішення органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, то без скасування таких рішень у встановленому законом порядку відсутні правові підстави для визнання відповідних договорів недійсними з підстав відсутності повноважень у відповідної місцевої ради чи органу виконавчої влади на затвердження проекту відведення та передачі спірної земельної ділянки в оренду.

Матеріалами справи встановлено, що розпорядження Дубенської районної державної адміністрації від 05 серпня 2002 року № 400 "Про передачу в оренду земельної ділянки ЗАТ "Техвестсервіс" для обслуговування будинку мисливця і відпочинку на території Шепетинської сільської ради", на підставі якого був укладений договір оренди від 13.12.2002 року, та за яким відповідачу-2 передано земельну ділянку в оренду, видане головою Дубенської районної державної адміністрації з перевищенням наданих йому повноважень.

Доводи викладені третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариством з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя "Буща" в апеляційній скарзі щодо не з`ясування судом першої інстанції, яким чином порушуються права Рівненської ОДА як уповноваженого власника землі, зокрема в частині розпорядження належною йому земельною ділянкою, враховуючи надання погодження на відведення такої земельної ділянки та посилання на те що факт перевищення повноважень нижчестоящим органом державної влади, який уповноважений розпоряджатися державною землею не свідчить про порушення прав вищестоящого органу щодо розпорядження цією землею за відсутності належних доказів такого порушення, колегія судів відхиляє. Вказані доводи спростовуються вищевказаними належними та допустимими доказами по справі та законодавством, що регулює питання земельних відносин, пов`язаних з землями лісового фонду (законодавство, що діяло на момент виникнення правовідносин).

Враховуючи, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або в комунальній власності, є рішення уповноваженого органу про надання земельної ділянки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання недійсним договору оренди від 13.12.2002 року на підставі ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Щодо позовної вимоги прокурора про зобов`язання ТОВ НВП «Техвестсервіс» повернути ДП «Дубенське лісове господарство» земельну ділянку площею 0,61 га., розташовану на території Шепетинської сільської ради, Дубенського району, шляхом підписання акту прийому-передачі, судова колегія також вважає, що ця вимога підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Під час розгляду справи судом було встановлено невідповідність укладеного між відповідачами договору оренди нормам чинного законодавства, насамперед, з огляду та те, що фактично за умовами договору було передано у користування ТОВ НВП «Техвестсервіс» (ЗАТ «Техвестсервіс») земельну ділянку площею 0,61 га без дотримання вимог, встановлених земельним законодавством в редакції чинній на час укладення оспорюваного договору .

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Враховуючи, що договір оренди земельної ділянки від 13.12.2002 визнано недійсним, а спірна земельна ділянка віднесена до земель державної власності, то вона підлягає поверненню від ТОВ НВП «Техвестсервіс» до ДП «Дубенське лісове господарство», як органу уповноваженого здійснювати управління землями державної власності лісового фонду на праві постійного користування.

Однак, незважаючи на правомірність позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, у зв'язку з пропуском прокурором строку позовної давності, про застосування наслідків пропуску, якої було заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Техвестсервіс".

Положеннями ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст. 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Одним із таких органів є прокуратура, на яку покладено функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

За змістом положень ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор у позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захист, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Строк у межах якого пред`являється позов як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу) ЦК України визначено як позовна давність(ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), перебіг якої, відповідно до частини першої статті 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом роз'яснення в п. 6 Рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999 р. у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов'язки. Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб'єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.

Таким чином, прокурор як представник держави в особі відповідного органу може бути наділений лише правами, належними особі, яку він представляє.

Сторони в судовому процесі мають рівні права, тому прокурор, який звернувся з позовом в інтересах держави не має в розумінні чинного ГПК України та законодавства привілейованого статусу порівняно з іншими учасниками процесу, зокрема, особою в інтересах якої він звернувся.

Таким чином, дія правового інституту позовної давності та положення щодо наслідків її спливу, встановлені законом, мають розповсюджуватися на всіх учасників судового процесу, у тому числі на прокурора.

Позовну заяву на захист інтересів держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації, ДП «Дубенське лісове господарство» прокурор подав до суду першої інстанції 06.10.2016, при цьому прокурор в позовній заяві просив суд визнати причини пропуску поважними та поновити строк позовної давності. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку позовної давності прокурор зазначив, що про факт порушення вимог земельного законодавства органам прокуратури стало відомо лише у 2016 році, що підтверджується наявним у матеріалах справи листом Державного підприємства "Дубенське лісове господарство" № 422 від 31.08.2016 року (а.с. 26 т. 1).

В свою чергу, заяви про поновлення строків позовної давності з мотивуванням поважності причин її пропуску Рівненська обласна державна адміністрації та ДП «Дубенське лісове господарство» до суду першої інстанції не подавали.

Частинами 1, 2, 4 ст. 29 ГПК України встановлено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави; у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, у цьому випадку в особі Рівненської обласної державної адміністрації, ДП «Дубенське лісове господарство», але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду, в даному випадку - Рівненської обласної державної адміністрації, ДП «Дубенське лісове господарство».

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 27.05.2014 у справі № 3-23гс14, від 02.09.2014 у справі № 3-82гс14, від 23.12.2014 у справі № 3-194гс14, від 25.03.2015 у справі № 3-21гс15, від 22.04.2015 у справі № 3-54гс15, від 13.05.2015 у справі № 3-126гс15, від 22.03.2017 у справі №3-1486гс16, від 07.06.2017 у справі №3-445гс17.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прокурор мав усі можливості та повноваження для отримання повної та достовірної інформації про оскаржуване розпорядження та укладений на його виконання оспорюваний правочин протягом встановленої законом позовної давності від дати його укладення.

На підтвердження даного факту колегія суддів зазначає наступне.

Частина 2 ст. 5 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин ) відносить до функцій прокуратури представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Однією з форм представництва прокурора є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб (ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру").

В свою чергу, наказом Генерального прокурора України від 02.10.1998 №2 «Про організацію роботи органів прокуратури у здійсненні нагляду за додержанням законів щодо прав і свобод громадян та захисту інтересів держави» встановлено, що при взаємодії з органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, військового управління, здійснювати заходи, спрямовані на фактичне усунення порушень закону та умов, що їм сприяли, виходячи з принципу незалежності прокуратури від органів виконавчої влади.

При цьому особливу увагу приділяти нагляду за відповідністю Конституції України та законам правових актів, що видаються цими органами. Не рідше, як один раз у квартал, незалежно від повідомлень про порушення, перевіряти законність актів, які ними видаються. Повніше використовувати право прокурора брати участь у засіданні рад, їх виконавчих комітетів, колегій державних органів, військових рад.

Наказом Генерального прокурора України від 23.10.2002 № 3 «Про організацію роботи органів прокуратури у здійсненні нагляду за додержанням і застосуванням законів» було передбачено необхідність забезпечення прокурорського нагляду за додержанням законів органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, керуючись принципом незалежності прокуратури від органів виконавчої влади.

Наказом Генерального прокурора України від 15.04.2004 №6гн «Про організацію наглядової діяльності органів прокуратури щодо захисту прав і свобод громадян та інтересів держави» було передбачено необхідність забезпечення прокурорського нагляду за додержанням законів, передусім у діяльності органів виконавчої влади, місцевого самоврядування.

Наказом Генерального прокурора України від 19.09.2005 №3гн «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів щодо захисту прав і свобод громадян, державних та публічних інтересів» визначено основним завданням наглядової діяльності прокуратури захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, державних та публічних інтересів. Із цією метою наказав забезпечити нагляд за додержанням законів, передусім у діяльності органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, контролюючих та правоохоронних органів.

В подальшому, Генеральним прокурором України, видавались накази від 18.10.2010 року № 3гн, від 12.04.2011 року № 3гн, від 07.11.2012 року № 3гн, які також містили конкретні вказівки до прокурорів, а саме: періодично, але не рідше одного разу на місяць, перевіряти законність правових актів Кабінету Міністрів України, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Використовувати право участі у засіданнях цих органів.

Отже, колегією суддів встановлено, що нездійснення своєчасного прокурорського нагляду за прийнятими Дубенською районною державною адміністрацією розпорядженнями, що є безпосереднім обовязком органів прокуратури відповідно до Закону України "Про прокуратуру", спростовує те, що прокурор не міг бути обізнаний з існуванням оспорюваного розпорядження Дубенської районної державної адміністрації та укладенням договору оренди землі від 13.12.2002 до спливу строку позовної давності та доводи останнього про початок перебігу цього строку лише в 2016 році.

Поряд з цим, поданий до суду 06.12.2017 заступником прокурора Рівненської області лист, колегія суддів вважає необгрунтованим, так як додані до нього документи не підтверджують і не спростовують обізнаність органів прокуратури про прийняття оспорюваного розпорядження та укладення договору оренди землі від 13.12.2002 між відповідачами.

Більше того, прокурор зазначає що за інформацією відділу документального забезпечення прокуратури області, документи по 2012 рік включно знищено шляхом спалення, як такі, що втратили практичне значення і не мають історичної цінності, після закінчення встановлених строків зберігання, на основі актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, а тому, встановити чи проводились прокуратурою області перевірки за додержанням законів, передусім у діяльності Рівненської ОДА та Дубенської РДА з питань додержання вимог земельного законодавства при розпорядженні землями державної власності на території Шепетинської сільської ради упродовж 2004-2012 років, не представляється за можливе.

Додані матеріали перевірки на виконання листа Генеральної прокуратури України від 14.10.2014 №28/3-54вих14-780 не спростовують вищевказані обставини та докази.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 року № 10 вказується, що початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України; якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор (п. 4.1).

На такі позови поширюється положення ст. 257 ЦК України щодо загальної позовної давності і на підставі ч.1 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб`єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів. (Дана правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 16.09.2015 у справі №6-68цс15, від 08.06.2016, 14.09.2016 у справі № 6-2165цс16, від 28.09.2016 у справі №6-832цс16, від 17.02.2016, 13.04.2016 у справі №3-224гс16, від 12.04.2017 у справі №6-1852цс16 та №6-72цс17, від 16.08.2017 у справі №3-869гс17.

Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначені початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав( Дана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 29.10.2014 по справі №6-152цс14).

Колегія суддів відзначає, що Рівненська обласна державна адміністрація була також обізнана про отримання ЗАТ "Техвестсервіс" в оренду оспорюваної земельної ділянки ще в 2002 році.

Статтею 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначено, що виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

За приписами статті 33 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" обласні державні адміністрації в межах своїх повноважень спрямовують діяльність районних державних адміністрацій та здійснюють контроль за їх діяльністю.

Голови районних державних адміністрацій регулярно інформують про свою діяльність голів обласних державних адміністрацій, щорічно та на вимогу звітують перед ними.

Голови обласних державних адміністрацій мають право скасовувати розпорядження голів районних державних адміністрацій, що суперечать Конституції України та законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України, Кабінету Міністрів України, голів обласних державних адміністрацій, а також міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

Матеріалами справи встановлено, що структурним підрозділом Рівненської обласної державної адміністрації, а саме Управлінням культури Рівненської обласної державної адміністрації 21.05.2002 надано висновок №158 про погодження місця розташування земельної ділянки та проект її відведення (а.с. 163 т.1).

Більше того, розпорядженням голови Рівненською обласною державною адміністрацією від 21.03.2002 року № 156 погоджено місце розташування земельної ділянки ЗАТ "Техвестсервіс" для обслуговування будинку мисливця та відпочинку загальною площею 0,61 га в тому числі: 0,47 га вкритих лісовою рослинністю (ліси ІІ-ї групи), 0,12 га не вкритих лісовою рослинністю (галявина), 0,02 га забудованих земель за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу Дубенського району (а.с.200 т.1).

Матеріалами справи також встановлено, що Державне підприємство "Дубенське лісове господарство" обізнано було про порушення своїх прав та законом охоронюваних інтересів ще у 2002 році, оскільки вищевказані матеріали справи підтверджують право користування спірною земельною ділянкою Державним підприємством "Дубинський лісгосп" станом на момент прийняття оскаржуваного розпорядження у 2002 році та укладення оспорюваного договору оренди землі від 13.12.2002.

Дані факти підтверджуються наступними документами.

У лютому 2001 листом №49 адміністрація Дубенського держлісгоспу надало згоду ЗАТ «Техвестсервіс» на передачу в постійне користування земельної ділянки з держлісфонду площею 0,61 га для обслуговування будинку мисливця і відпочинку(а.с. 184 т.1).

12.11.2001 актом вибору та обстеження земельної ділянки, передбаченої до відведення ЗАТ «Техвестсервіс» для обслуговування будинку мисливця і відпочинку, розташованої в урочищі «Буща», квартал №32 Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу на території Шепетинської сільської ради Дубенського району у складі комісії: начальник відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, начальника Дубенського районного відділу земельних ресурсів, головний державний санітарний лікар Дубенського району, головний спеціаліст-державний інспектор в Дубенському районі державного управління екології та природних ресурсів в Рівненській області, директор Дубенського держлісгоспу, сільський голова зафіксовано, що розглянувши клопотання ЗАТ «Техвестсервіс» та керуючись положеннями чинних нормативних документів і законодавчих актів комісія вважає, що обстежена земельна ділянка (площею 0,61га.) відповідає всім будівельним, санітарним та протипожежним нормам і придатна для обслуговування будинку мисливця і відпочинку. Даний акт підписаний всіма членами комісії та скріплений відповідними печатками(а.с.187-188 т.1).

Висновком Дубенського держлісгоспу Рівненського державного лісогосподарського об`єднання «Рівнеліс» від січня 2002 року погоджено місце розташування земельної ділянки передбаченої для відведення в постійне користування ЗАТ «Техвестсервіс» загальною площею 0,61 га. в тому числі: ліси П-ї групи 0,47 га; не вкриті землі лісовою рослинністю 0,12 га; забудовані землі - 0,02 га. за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу (кв.32 ур. «Буща») на території Шепетинської сільської ради(а.с. 190 т.1).

12.02.2002 Дубенським держлісгоспом Рівненського Державного лісогосподарського об`єднання «Рівнеліс» наданий висновок про те, що розглянувши проект відведення земельної ділянки ЗАТ «Техвестсервіс», адміністрація Дубенського держлісгоспу погоджує його та вважає за можливе відвести ЗАТ «Техвестсервіс» в оренду строком на 49 років земельну ділянку загальною площею 0,61 га, в тому числі:- вкритих лісовою рослинністю (ліси П-ї групи) 0,47 га; не вкритих лісовою рослинністю (галявини) 0,12; забудовані землі - 0,02 га. для обслуговування будинку мисливця і відпочинку за рахунок земель Смизького лісництва Дубенського держлісгоспу в кварталі №32 ур.Буща, на території Шепетинської сільської ради Дубенського району(а.с. 158 т.1).

Матеріалами справи встановлено наявність акту технічного обстеження лісових площ, передбачених до відведення з складу державного лісового фонду від 16.05.2002 року, який складений за участю представників Дубенського держлісгоспу та ЗАТ «Техвестсервіс», рівненського філіалу інституту землеустрою та в якому за результатами обстеження прийшли до висновку, що адміністрація Дубенського держлісгоспу вважає за можливе передати ЗАТ «Техвестсервіс» в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 0,61 га. розміщену в кв.32 Смизького лісництва, для обслуговування будинку мисливця і відпочинку при дотриманні умов оренди земельної ділянки у відповідності до вимог Земельного та Лісового кодексів України виключаючи будь-яку діяльність орендаря, яка причиняла б збитки власнику земельної ділянки. Даний акт підписаний представниками та директором держлісгоспу ОСОБА_5О.(а.с.164-166 т.1).

Поряд з цим, колегія суддів вважає лист Державного підприємства «Дебенське лісове господарство» з додатками, який надійшов на адресу суду 04.12.2017 необґрунтованим, так як наявність документів, а саме: витягу з планшету лісовпорядкування 1999 року, витягу з планшету лісовпорядкування 2009 року, витягів з проекту організації і розвитку лісового господарства Дубенського ДЛГ ДЛО «Рівнеліс» від 2000 року та з проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Дубенський лісгосп» від 2010 року, лісорубних квитків від 04.05.2005 року та від 04.10.2010 року, завдань і заходів з виконання державної цільової програми «Ліси України» та кошторисів не спростовують обізнаність Державного підприємства «Дебенське лісове господарство» про прийняття розпорядження головою Дубенською районної державної адміністрації №400 від 05.08.2002 і укладення оспорюваного договору оренди землі від 13.12.2002.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 28.03.2016 №132-к призначено ОСОБА_5 за контрактом на посаду директора державного підприємства "Дубенське лісове господарство" Рівненського обласного управління лісового та мисливського господарства, як такого, що пройшов за конкурсом, з 29.03.2016 по 28.03.2021(а.с. 108 т.1).

Колегія суддів відзначає, що на станом на момент погодження відведення земельної ділянки та укладення оспорюваного договору оренди землі від 13.12.2002, та розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції директором Державного підприємства «Дебенське лісове господарство» є ОСОБА_5, що також спростовує не обізнаність позивача 2 про прийняття розпорядження головою Дубенською районної державної адміністрації №400 від 05.08.2002 і укладення оспорюваного договору оренди землі від 13.12.2002.

Таким чином, із матеріалів справи не вбачається наявності поважних причин поновлення пропущеного строку позовної давності.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації, ДП «Дубенського лісового господарства» є обґрунтованими та доведеними, проте не підлягають задоволенню в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до п. 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 № 10, якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Колегія суддів враховує судову практику та правову позицію Верховного Суду України стосовно того, що пропуск позовної давності є достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог та дійшла висновку про відмову в позові заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації, Державного підприємства "Дубенське лісове господарство".

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку що доводи Державного підприємства "Дубенське лісове господарство" в цій частині є безпідставними, суперечать нормам матеріального права та діючій судовій практиці. У зв'язку зі спливом строку позовної давності для звернення до суду за захистом вказаного порушеного права прокурору, місцевий суд правомірно відмовив в задоволенні позову, адже відповідно до ст. 267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові .

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Так, прокурором в тексті позовної заяви заявлялось про поновлення строку позовної давності.

З даного приводу, колегія суддів відзначає, що в своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

В даному випадку право доступу до суду заступника прокурора Рівненської області з даним позовом жодним чином не порушено, водночас врегульовано положеннями національного законодавства щодо наслідків порушення строку позовної давності.

Таким чином, позов заступника прокурора Рівненської області подано до господарського суду Рівненської області 06.10.2016, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Колегія суддів звертає увагу і на наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно приписів ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зауважує на тому, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Приписами статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Колегія суддів, вирішуючи даний спір, опиралась не тільки на суперечливі і взаємовиключні юридичні обґрунтування сторін, а перш за все на базовий правовий принцип - принцип правової визначеності, який є невід"ємною, органічною складовою принципу верховенства права.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 із змінами і доповненнями рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в розумінні ст. 104 ГПК України.

Отже, ДП «Дубенське лісове господарство» та ТОВ «Мисливські угіддя Буща» не було надано належних та допустимих доказів для задоволення їх апеляційних скарг.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що господарським судом Рівненської області повно, всебічно та об'єктивно досліджені всі обставини справи в їх сукупності, їм надана належна правова оцінка, оскаржене рішення господарського суду Рівненської області від 25.09.2017 у справі №918/1047/16 повністю відповідає вимогам законодавства, тому передбачених статтею 104 ГПК України підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування або зміни оскарженого у справі судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 25.09.2017 у справі № 918/1047/16 залишити без змін, а апеляційні скарги Державного підприємства "Дубенське лісове господарство" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливські угіддя "Буща" без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.