РІШЕННЯ

05 грудня 2017 року Справа № 913/803/17

Провадження №26/913/803/17

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аеро-Транс, м. Краматорськ Донецької області

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 3168745 грн 55 коп.

Суддя Масловський С.В.;

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув,

від відповідача - ОСОБА_2, представник на підставі довіреності № ББУ/РА53/СЛ/17 від 14.09.2017.

В судовому засіданні 05.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.08.2017 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аеро-Транс звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит про стягнення заборгованості за договором №23-РА-АБ від 26.12.2016 в сумі 2764829 грн. 07 коп., пені в сумі 285258 грн. 78 коп., 3% річних в сумі 33904 грн. 62 коп. та інфляційних втрат в сумі 84753 грн. 15 коп.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 10.10.2017 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 07.11.2017, ухвалою від 07.12.2017 розгляд справи відкладено на 05.12.2017.

06.11.2017 відповідач через канцелярію Господарського суду Луганської області подав клопотання про відкладення розгляду справи.

07.11.2017 в судовому засіданні представник позивача подав супровідний лист з копією виписки з особового рахунку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аеро-Транс.

Суд, розглянувши клопотання відповідача, про відкладення розгляду справи задовольнив його.

05.12.2017 відповідач через канцелярію Господарського суду Луганської області подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову у звязку з тим, що позивачем невірно визначено правову природу договору №23-РА-АБ від 26.12.2016 та вважає, що зазначений договір не є договором підряду, а є договором про надання послуг.

05.12.2017 відповідач через канцелярію Господарського суду Луганської області подав клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаною з нею справою про тлумачення п.1.1. договору №23-РА-АБ у зв'язку з тим, що відповідач звернувся до господарського суду Донецької області з позовом про тлумачення п.1.1. договору №23-РА-АБ від 26.12.2016, який пов'язаний зі справою №913/803/17.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи; 2) надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування; 3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

Абзацами 2-3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції передбачено, що зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому повязаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у звязку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох повязаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Суд дійшов висновку, що в даному випадку суд може самостійно встановити всі обставини у справі, надати належну правову оцінку укладеному між сторонами договору №23-РА-АБ від 26.12.2016, а тому підстави для зупинення провадження у справі №913/803/17 відсутні. Розглянувши доводи відповідача, викладені у клопотанні, господарський суд дійшов висновку, що вони є необґрунтованими, оскільки договір №23-РА-АБ від 26.12.2016, укладений між сторонами у даній справі, поєднує в собі елементи як договору підряду так і про надання послуг.

Враховуючи вищевикладене клопотання відповідача б/н від 23.11.2015 про зупинення провадження у справі №913/803/17 до вирішення справи про тлумачення п.1.1. договору №23-РА-АБ від 26.12.2016 відхиляється.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

В С Т А Н О В И В:

26.12.2016 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аеро-Транс, як підрядником, та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит, як замовником, укладено договір №23-РА-АБ, відповідно до якого в порядку та на умовах, передбачених даним договором, замовник доручає, а підрядник зобовязується виконати роботи: планування аварійних складів рядового вугілля на усіх окремих підрозділах ТОВ ДТЕК Ровенькиантрацит бульдозером Komatsu D65EX-15EO, Komatsu D155 AX-6, а замовник зобовязується прийняти виконану підрядником роботу та оплатити її в порядку та в розмірах, передбачених даним договором (п.1.1 ).

Умовами договору сторони погодили, що сума даного договору 12242882 грн. Кінцева сума договору може бути змінена у відповідності до фактичного часу роботи спецтехніки (п.2.1.); оплата за даним договором здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника протягом пяти робочих днів з 60 календарного дня з моменту підписання акту виконаних робіт (п.2.4.); підрядник зобовязан виконати своїми силами зазначені даним договором роботи якісно, в повному обємі, строки, передбачені в заявках замовника та даним договором; в разі екстреної виробничої необхідності, заявку можна передати в телефонному режимі (п.4.1.2.); прийом наданих транспортних послуг за даним договором підтверджується три рази в місяць актами приймання передачі виконаних робіт (п.5.1.); акт приймання передачі виконаних робіт повинен містити всі необхідні реквізити, згідно ст. 9 Закону про бухгалтерський облік (п.5.2.); за несвоєчасне здійснення оплати замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у період порушень умов оплати від суми заборгованості за кожен день прострочки (п.6.2.); договір вступає в дію з 01.01.2017 та діє по 31.12.2017, але в будь-якому випадку до повного здійснення сторонам своїх обовязків за даним договором (п.8.1).

Відповідно до актів виконаних робіт, а саме: №АТ-022 від 11.01.2017 на суму 112128,00 грн, №АТ-023 від 11.01.2017 на суму 125986,32 грн, АТ- 024 від 11.01.2017 на суму 40760,28 грн, №АТ 051 від 22.01.2017 на суму 247296,00 грн, АТ- 052 від 22.01.2017 на суму 108200,02 грн, №АТ 053 від 22.01.2017 на сумум 51135,62 грн, АТ-079 від 02.02.2017 на суму 248832,00 грн, №АТ 080 від 02.02.2017 на суму 163041,12 грн, №АТ 081 від 60399,32 грн, АТ 099 від 13.02.2017 на суму 83743,85 грн, №АТ 100 від 13.02.2017 на суму 148219,20 грн, №АТ 101 від 13.02.2017 на суму 222720,00 грн, №АТ 123 від 21.02.2017 на суму 88190,42 грн, №АТ 124 від 21.02.2017 на суму 264192,00 грн, №АТ 125 від 21.02.2017 на суму 148219,20 грн, №АТ 152 від 01.03.2017 на суму 196608,00 грн, №АТ 153 від 01.03.2017 на суму 118575,36 грн, №АТ 154 від 01.03.2017 на суму 89672,62 грн, №АТ 170 від 13.03.2017 на суму 136704,00 грн, №АТ 171 від 13.03.2017 на суму 62993,16 грн, №АТ 172 від 13.03.2017 на суму 81520,56 грн, №АТ 173 від 13.03.2017 на суму 75591,79 грн, №АТ 186 від 16.03.2017 на суму 50688,00 грн, №АТ 187 від 16.03.2017 на суму 74109,60 грн, №АТ- 188 від 16.03.2017 на суму 12598,63 грн, які підписані повноважними представниками позивача та відповідача, посвідчені печатками сторін, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи, загальна вартість виконаних робіт складає 3012125,07 грн.

Згідно виписки з особового рахунку позивача від 09.03.2017 відповідач здійснив оплату за виконані роботі за актом №АТ 051 від 22.01.2017 на загальну суму 247296,00 грн.

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Зобовязання, в силу вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1. ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Договір № 23-РА-АБ від 26/12/2016, що укладений сторонами у даній справі, поєднує в собі елементи договорів підряду та про надання послуг.

Загальні положення про підряд визначені главою 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові, тобто законодавцем чітко закріплена його спрямованість на виконання підрядником роботи.

За приписами ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Загальні положення про послуги визначені главою 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За правилами ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частин 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що позивач на виконання п.1.1. договору на №23-РА-АБ від 26.12.2016, виконав роботи з планування аварійних складів рядового вугілля на всіх окремих підрозділах ТОВ ДТЄК Ровенькиантрацит бульдозером Komatsu D65EX-15EO, Komatsu D155AX-6, на загальну суму 3012125,07 грн, які відповідачем, як замовником, були прийняті без заперечень та зауважень, що підтверджується актами виконаних робіт, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи та які підписані представниками сторін без будь яких претензій, зауважень та скріплені печатками сторін. Відповідач свої зобовязання по повній оплаті робіт в строк встановлений п.2.4. не виконав, а лише здійснив часткову оплату на загальну суму 247296, 00 грн за актом виконаних робіт №АТ 051 від 22.01.2017, що підтверджується випискою з особового рахунку №2066. Станом на момент розгляду справи доказів протилежного суду надано не було.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за договором №23-РА-АБ від 26.12.2016 є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 2764829,07 грн.

Також позивач на підставі ст.625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 33904,62 грн та інфляційні витрати в розмірі 84753,15 грн.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобовязання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові обовязки, в тому числі встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України.

За положеннями частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у пункті 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в яких індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідно до п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, господарський суд дійшов висновку про те, що позивачем невірно здійснено нарахування інфляційних втрат, оскільки ці нарахування повинні здійснюватись з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж та не враховано розмір заборгованості, що складалась на кінець місяця за кожним актом виконаних робіт окремо.

Господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок інфляційних втрат, зроблений за допомогою програми Законодавство, але в межах періоду заявленого позивачем:

Місяць надання послугСума боргу. грн.Період нарахуванняІндекс інфляції за весь період простроченняСума інфляції, грн.
Січень 2017 АКТ №АТ-022 АКТ №АТ-023 АКТ №АТ-024278874,60Квітень 2017 Серпень 2017103,9511017,57
Січень 2017 АКТ №АТ-052 АКТ №АТ-053159335,64Квітень 2017 Серпень 2017103,956294,92
Лютий 2017 АКТ №АТ-079 АКТ №АТ-080 АКТ №АТ-081472272,44Травень 2017 Серпень 2017103,0214279,23
Лютий 2017 АКТ №АТ-099 АКТ №АТ-100 АКТ №АТ-101454683,05Травень 2017 Серпень 2017103,0213747,41
Лютий 2017 АКТ №АТ-123 АКТ №АТ-124 АКТ №АТ-125500601,62Травень 2017 Серпень 2017103,0215135,76
Березень 2013 АКТ №АТ-152 АКТ №АТ- 153 АКТ №АТ-154404855,98Червень 2017 Серпень 2017101,706888,21
Березень 2017 АКТ №АТ-170 АКТ №АТ- 171 АКТ №АТ-172 АКТ №АТ-173356809,51Червень 2017 Серпень 2017107,706070,75
Березень 2017 АКТ №АТ-170 АКТ №АТ- 171 АКТ №АТ-172 137396,23Червень 2017 Серпень 2017101,702337,66
Всього:75771,51
За розрахунками суду розмір інфляційних витрат складає 75771,51 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, але такою, що підлягає задоволенню частково в розмірі 75771,51 грн.

Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних та встановлено, що позивачем невірно визначено початковий період нарахувань 3% річних.

Господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок інфляційних втрат, зроблений за допомогою програми Законодавство, але в межах періоду заявленого позивачем:

Відсоток Акт виконаних робітГраничний строк оплати товаруСтрок розрахунку річнихКількість днів прострочкиСума до сплати, грн.Сума річних, грн.
3%АКТ №АТ-022 АКТ №АТ-023 АКТ №АТ-02417.03.2017 21.09.274,604309,19
3%АКТ №АТ-052 АКТ №АТ-05329.03.2017 21.09.635,642309,25
3%АКТ №АТ-079 АКТ №АТ-080 АКТ №АТ-08107.04.201721.09.272,446482,42
3%АКТ №АТ-099 АКТ №АТ-100 АКТ №АТ-10120.04.201721.09.683,055755,17
3%АКТ №АТ-123 АКТ №АТ-124 АКТ №АТ-12528.04.201721.09.601,626007,22
3%АКТ №АТ-152 АКТ №АТ- 153 АКТ №АТ-15409.05.201721.09.855,984492,24
3%АКТ №АТ-170 АКТ №АТ- 171 АКТ №АТ-172 АКТ №АТ-17318.05.201721.09.809,51 1623,95
3%АКТ №АТ-170 АКТ №АТ- 171 АКТ №АТ-17219.05.201721.09.396,231411,61
Всього 32391,05

За розрахунками суду розмір 3% річних складає 32391,05 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, але такою, що підлягає задоволенню частково в розмірі 32391,05 грн.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 285258,78 грн суд зазначає наступне.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Частиною 5 ст.254 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Підпунктом 1.9 п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Судом було перевірено розрахунок пені, наданий позивачем та встановлено, що позивачем не вірно визначений початок нарахування пені та за актом № АТ-022 від 11.01.2017 не вірно визначений кінцевий період нарахування пені.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок пені, зроблений за допомогою програми Законодавство в межах заявленого позивачем періоду:

№ Акту виконаних робітГраничний строк оплати товаруСума заборгованості в грн.Період нарахування пеніКількість днів простроченняСума пені, грн
АКТ №АТ-022 АКТ №АТ-023 АКТ №АТ-02417.03.,60 18.09.76,62
АКТ №АТ-052 АКТ №АТ-05329.03.,64 21.09.24,25
АКТ №АТ-079 АКТ №АТ-080 АКТ №АТ-08107.04.,44 21.09.96,54
АКТ №АТ-099 АКТ №АТ-100 АКТ №АТ-10120.04.,05 21.09.95,72
АКТ №АТ-123 АКТ №АТ-124 АКТ №АТ-12528.04.,6221.09.30,47
АКТ №АТ-152 АКТ№АТ- 153 АКТ №АТ-15409.05.,9821.09.12,78
АКТ №АТ-170 АКТ№АТ- 171 АКТ №АТ-172 АКТ №АТ-17318.05.,51 21.09.62,95
АКТ №АТ-170 АКТ№АТ- 171 АКТ №АТ-17219.05.,2321.09.85,96
Всього 272485,29

За розрахунками суду розмір пені складає 272485,29 грн.

Суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, але такою, що підлягає задоволенню частково в розмірі 272485,29 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу, 3% річних, інфляційних витрат та пені є законними, обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, але такими, що підлягають задоволенню частково, а саме: сума основного боргу - 2764829,07 грн, 3% річних - 32391,05 грн, інфляційні витрати - 75771,51 грн та пеня - 272485,29 грн.

Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України і складає 47182,15 грн.

Керуючись ст.ст. 33,34, 43, 44, 49,72,82,84,85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Луганської області,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ДТЕК Ровенькиантрацит (, місцезнаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, будинок 30/1) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Аеро-Транс (, місцезнаходження: 84333, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Орджонікідзе, будинок 10, офіс 301) основний борг у сумі 2764829 (два мільйони сімсот шістдесят чотири тисячі вісімсот двадцять девять ) грн 07 коп., 3% річних у сумі 32391 (тридцять дві тисячі триста девяносто одна) грн 05 коп., інфляційних витрат у сумі 75771 (сімдесят пять тисяч сімсот сімдесят одна) грн 51 коп., пеню у сумі 272485 (двісті сімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят п'ять) грн 29 коп., а також судовий збір у сумі 47182 (сорок сім тисяч сто вісімдесят дві ) грн 15 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.12.2017

Суддя С.В. Масловський