РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017 Справа №910/13841/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія Хорс»
До Третя особа, відповідача Третя особа, позивача Державного підприємства «Завод 410 ЦА» що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Товариство з обмеженою відповідальністю «Техсерівс Веко і партнер Гмбх»
провитребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін:

Від позивача Козарчук Ю.С. по довіреності від 14.07.2017 № 669

Від відповідача Банніков О.В. по довіреності від 29.11.2017 № 1409

Від третьої особи-1 не з'явився

від третьої особи-2 Балицький Т.М. по довіреності від 10.11.2017 № б/н

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіокомпанія "Хорс" з вимогами до Державного підприємства "Завод 410 ЦА" про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2017 порушено провадження у справі №910/13841/17, залучено до участі у справі Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, розгляд справи призначено на 18.09.2017.

14.09.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із службовим відрядженням представника позивача.

14.09.2017р. від відповідача до суду надійшов письмовий відзив на позов, відповідно до проти задоволення позову заперечує.

Позивач та відповідач у судове засідання 18.09.2017 повноважних представників не направили, вимог ухвали суду не виконали, відповідач клопотання про відкладення розгляду справи не подав та про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи сторони були належним чином повідомлені.

18.09.2017 у судове засідання з'явився представник третьої особи, клопотань не заявив.

Суд повідомив про надходження через відділ діловодства суду від позивача клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із службовим відрядженням представника позивача.Відповідно ухвалою суду від 18.09.2017 розгляд справи було відкладено на 18.10.2017.

17.10.2017р. від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення.

18.10.2017р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив; в судовому засіданні було долучено до матеріалів справи повідомлення про відсутність аналогічного спору та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу в судовому засіданні 18.10.2017 було оголошено перерву до 01.11.2017.

01.11.2017 позивач через відділ діловодства суду подав клопотання про долучення письмових доказів та клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Судове засідання, призначене на 01.11.2017, не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Трофименко Т.Ю. на лікарняному.

Оскільки, 06.11.2017 суддя Трофименко Т.Ю. вийшла з лікарняного, справа № 910/13841/17 призначена до розгляду на 04.12.2017р..

Представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення, відповідно до яких заперечує проти заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник третьої особи надав в судовому засіданні письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримує.

У судовому засіданні 04.12.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

09.08.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі - третя особа -1, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Хорс" (далі - позивач, орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 5574 (далі - договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення (далі - майно), загальною площею 260,80 кв.м., розміщені у корпусі турбогвинтових літаків, номенклатурний номер №42021, за адресою: м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 94, що перебуває на балансі Державного підприємства "Завод 410 Цивільної Авіації" (далі - відповідач, балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 28.02.2010 і становить 99 200,00 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення персоналу для технічного обслуговування літаків авіакомпанії, зберігання запасних частин та агрегатів, устаткування, мастильних матеріалів. (пункти 1.1., 1.2. договору).

Відповідно до пунктів 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Відповідно до пункту 10.1 договору його укладено строком на 2 роки та 1 місяців, що діє з 09.08.2010 до 09.07.2013 включно.

09.08.2010 між позивачем та третьою особою було укладено Акт приймання-передавання орендованого майна.

09.07.2013р. між позивачем та третьою особою було підписано акт приймання - передачі орендованого майна, відповідно до якого позивач повернув орендодавцю державне нерухоме майно - нежитлові приміщення (далі - майно), загальною площею 260,80 кв.м., розміщені у корпусі турбогвинтових літаків, номенклатурний номер №42021, за адресою: м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 94, що перебуває на балансі Державного підприємства "Завод 410 Цивільної Авіації".

28.08.2009р. між позивачем та ТОВ СП «Техсерівс ВЕКО та партнер Гмбх» надалі третя особа -2) було укладено договір №0809. Відповідно до п. 1 даного договору позивач замовив, а третя особа -2 бере на себе зобов'язання розробити згідно з Технічним завданням Замовника, виготовити та зібрати на території Замовника фарбувальний пост для нанесення лаково-фарбового покриття на різноманітні вироби та камери сушки після фарбування деталей. Пунктом 3 Договору територією Замовника для умов цього Договору встановлено територію, розташовану за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 94.

Ціна договору становить 150 000,00 грн. (сто п'ятдесят тисяч гривень), які було сплачено Виконавцю в повному обсязі, що підтверджується банківськими документами: 1) 18.09.2009 р. - 20 000,00 грн.; 2) 02.10.2009 р. - 85 000,00 грн.; 3) 03.11.2009 р. - 17 500,00 грн.; 4) 16.11.2009 р. - 5 000,00 грн; 5) 17.11.2009 р. - 15 000,00 грн.; 6) 02.02.2010 р. - 7 500,00 грн.

Третя особа -2 здійснила всі підготовчі роботи, ввезла та встановила все необхідне обладнання для подальшого влаштування та збирання в підготовленому приміщенні малярної дільниці, що підтверджується актом приймання виконаних робіт та введення в експлуатацію фарбувального посту з сухими фільтрами, мод. ФПС04.000.00.00, заводський номер №0903, актом приймання виконаних робіт та введення в експлуатацію камери сушки, мод. КС04.000.00.00, заводський номер №0914, а позивач сплатив за все придбане обладнання, матеріали та роботи.

Відповідно до Актів приймання виконаних робіт та введення в експлуатацію фарбувального посту з сухими фільтрами та камери сушки, встановлено, що станом на 17.12.2009 р. виконано збирання та налагодження, а 18.12.2009 р. проведено випробування малярної дільниці відповідно до нормативно-технічної документації і її визнано придатною до використання. Дані Акти складено представниками ТОВ «Авіакомпанія «ХОРС» та ТОВ СП «Техсервіс ВЕКО та партнер Гмбх».

Вказане обладнання було введено в експлуатацію на території орендованого нежитлового приміщення, в якому його і було встановлено, що підтверджується Актом введення в експлуатацію від 30.01.2010 р., складеного між ТОВ «АК «Хоре» та ДП «Завод 410 ЦА» за участю ТОВ СП «Техсервіс ВЕКО та партнер Гмбх». Відповідно до вказаного Акту, первинна (балансова) вартість фарбувального посту з сухими фільтрами та камери сушки складає 214800,00 грн.

Позивач у своєму позові зазначає суду про те, що допуск до орендованих приміщень орендарем здійснюється шляхом видачі тимчасових перепусток адміністрацією балансоутримувача, проте, відповідач протягом тривалого часу порушує право власності позивача, оскільки, починаючи з 01.10.2013 (після припинення Договору оренди 09 липня 2013р. ) утримує на своїй території майно позивача фарбувальний пост з сухими фільтрами, мод. ФПС04.000.00.00, заводський номер №0903 та камеру сушки, мод. КС04.000.00.00, заводський номер №0914 та не допускає до нього його представників.

Позивач звертався до відповідача із листом вих. №567 від 13.06.2017 про надання дозволу на вивезення майна.

В свою чергу відповідач, листом № 48-1613 від 16.06.2017, повідомив, що майно позивача може бути демонтовано та вивезено після здійснення повний розрахунків за договором.

Частинами 1, 2 та 4 статті 16 Конституції України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина 1, 2 статті 321 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що 28.08.2009р. між позивачем та ТОВ СП «Техсерівс ВЕКО та партнер Гмбх» надалі третя особа -2) було укладено договір №0809. Відповідно до п. 1 даного договору позивач замовив, а третя особа -2 бере на себе зобов'язання розробити згідно з Технічним завданням Замовника, виготовити та зібрати на території Замовника фарбувальний пост для нанесення лаково-фарбового покриття на різноманітні вироби та камери сушки після фарбування деталей. Пунктом 3 Договору територією Замовника для умов цього Договору встановлено територію, розташовану за адресою: м. Київ, Повітрофлотський проспект, 94.

Ціна договору становить 150 000,00 грн. (сто п'ятдесят тисяч гривень), які було сплачено Виконавцю в повному обсязі, що підтверджується банківськими документами: 1) 18.09.2009 р. - 20 000,00 грн.; 2) 02.10.2009 р. - 85 000,00 грн.; 3) 03.11.2009 р. - 17 500,00 грн.; 4) 16.11.2009 р. - 5 000,00 грн; 5) 17.11.2009 р. - 15 000,00 грн.; 6) 02.02.2010 р. - 7 500,00 грн.

Третя особа -2 здійснила всі підготовчі роботи, ввезла та встановила все необхідне обладнання для подальшого влаштування та збирання в підготовленому приміщенні малярної дільниці, що підтверджується актом приймання виконаних робіт та введення в експлуатацію фарбувального посту з сухими фільтрами, мод. ФПС04.000.00.00, заводський номер №0903, актом приймання виконаних робіт та введення в експлуатацію камери сушки, мод. КС04.000.00.00, заводський номер №0914, а позивач сплатив за все придбане обладнання, матеріали та роботи.

Відповідно до Актів приймання виконаних робіт та введення в експлуатацію фарбувального посту з сухими фільтрами та камери сушки, встановлено, що станом на 17.12.2009 р. виконано збирання та налагодження, а 18.12.2009 р. проведено випробування малярної дільниці відповідно до нормативно-технічної документації і її визнано придатною до використання. Дані Акти складено представниками ТОВ «Авіакомпанія «ХОРС» та ТОВ СП «Техсервіс ВЕКО та партнер Гмбх».

Вказане обладнання було введено в експлуатацію на території орендованого нежитлового приміщення, в якому його і було встановлено, що підтверджується Актом введення в експлуатацію від 30.01.2010 р., складеного між ТОВ «АК «Хоре» та ДП «Завод 410 ЦА» за участю ТОВ СП «Техсервіс ВЕКО та партнер Гмбх». Відповідно до вказаного Акту, первинна (балансова) вартість фарбувального посту з сухими фільтрами та камери сушки складає 214800,00 грн.

Право власності позивача на фарбувальний пост з сухими фільтрами, мод. ФПС04.000.00.00, заводський номер №0903 та камеру сушки, мод. КС04.000.00.00, заводський номер №0914, що розміщені на території орендованого приміщення, яке перебуває на балансі відповідача, в даній справі не спростоване і не оспорюється.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У зв'язку з тим, що спірні правовідносини пов'язані із власністю, до них застосовуються міжнародні-правові акти, положення Конституції України, норми кодексів та інших законодавчих актів України, правові висновки міжнародних судових інстанцій та Верховного суду України, спрямовані на захист права власності.

Стаття 9 Конституції України визначає, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість застосування при вирішенні спорів міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 4 ГПК України). У разі колізії, саме норми міжнародного договору України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, мають пріоритет над відповідними нормами законодавства України.

У листопаді 1950 року була прийнята Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), яка згодом була доповнена відповідними приписами щодо захисту прав на майно, а саме, - стаття 1 «Захист власності» (Ргоїесііоп оЈ ргорегіу) Першого протоколу (надалі - Перший протокол), який був підписаний у березні 1952 року

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Україна ратифікувала Конвенцію 17.07.1997 року (Законом України №475/97-ВР, із заявами та застереженнями) і вона набула чинності для України 11.09.1997 року. Таким чином, Конвенція, поряд із іншими нормативно-правовими актами, є частиною українського законодавства й її приписи та гарантії, як норми прямої дії, відіграють істотну роль у національному праві, зокрема, при вирішення спорів різноманітного характеру

Також, ст. 1 Закону України №475/97-ВР в Україні було визнано обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Відповідно ж до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (від 23.02.2006 року) національні суди повинні застосовувати при розгляді справ як джерело права не лише Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а й практику Європейського суду з прав людини.

За своїм змістом ст. 1 Першого протоколу Конвенції гарантує право на мирне володіння майном і обумовлює випадки втручання у таке право мирного володіння майном.

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «Еаз1//Ґе8І: АНіапсе Ьітіїесі» проти України» від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Аналогічні приписи щодо захисту права власності містить і національне законодавство України.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Конституція України також закріплює обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина 1 статті 1213 Цивільного кодексу України).

З таких обставин, враховуючи те, що позивач є законним власником майна, а саме - фарбувального посту з сухими фільтрами, мод. ФПС04.000.00.00, заводський номер №0903 та камери сушки, мод. КС04.000.00.00, заводський номер №0914 , розміщеного на території орендованого раніше позивачем приміщення, яке перебуває на балансі відповідача, обмеження відповідача щодо демонтажу та повернення позивачу даного майна є прямим порушенням приписів чинного законодавства, яке регулює питання права власності.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння Державного підприємства "Завод 410 ЦА" (03151, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 94; ідентифікаційний код: 01128297) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіокомпанія "Хорс" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 34; ідентифікаційний код: 04937956) фарбувальний пост з сухими фільтрами, мод. ФПС04.000.00.00, заводський номер №0903 та камеру сушки, мод. КС04.000.00.00, заводський номер №0914.

Стягнути з Державного підприємства "Завод 410 ЦА" (03151, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 94; ідентифікаційний код: 01128297) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіокомпанія "Хорс" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 34; ідентифікаційний код: 04937956) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 222 грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 11.12.2017

Суддя Т.Ю.Трофименко