КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2017 р. Справа№ 910/13349/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Отрюха Б.В.

Чорної Л.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 05.12.2017 по справі №910/13349/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2017

у справі №910/13349/17 (суддя Мельник К.П.)

за позовом першого заступника військового прокурора Київського гарнізону Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкапіталс"

про стягнення 1 805 189,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року перший заступник військового прокурора Київського гарнізону Центрального регіону України звернувся в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі-позивач) до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкапіталс" (далі-відповідач) 1 805 189,63 грн, з яких: 561 614,55 грн штрафу та 1 243 575,08 грн пені, нарахованих відповідачу у зв'язку з неналежним виконанням умов договору на придбання житла на умовах пайової участі за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Михайлівка-Рубежівка, вулиця Кірова, 9-Б від 29.10.2015 №303/8/32/161-15.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2017 у справі №910/13349/17 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції від 10.10.2017, Міністерство оборони України звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин господарським судом, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; на порушення норм процесуального права.

Прокуратурою подано письмові пояснення, в яких просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзивів, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, судова колегія встановила наступне.

29.10.2015 між позивачем, як пайовиком, та відповідачем, як забудовником, був укладений Договір №303/8/32/161-15 на прибання житла на умовах пайової участі (далі-Договір), предметом якого є придбання пайовиком у забудовника житла на умовах пайової участі, а саме: квартири кількістю 13 (тринадцять) шт., загальною площею 732,7 кв.м., у житловому будинку, розташованому за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Михайлівка-Рубежівка, вул. Кірова, буд. 9-Б, відповідно до адресного переліку квартир (Додаток 2), які забудовник зобов'язується передати, а пайовик - оплатити у порядку і строки, визначені Договором.

Стан квартир, які за Договором забудовник зобов'язується передати пайовику (в державну власність в оперативне управління МОУ) повинен відповідати проектно-кошторисній документації, містобудівним та будівельним нормам і правилам, вимогам технічного та містобудівного регламенту (п.2.1 Договору).

Згідно із п.2.2 Договору характеристики предмету Договору на момент передачі пайовиком, визначено у Переліку опоряджувальних робіт (Додаток 4); квартири, які за Договором забудовник зобов'язується передати пайовику, повинні відповідати санітарним нормам щодо житлових приміщень, опоряджувальні роботи виконані в повному обсязі відповідно до Переліку опоряджувальних робіт (Додаток 4) та житло готове під заселення.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що його ціна, тобто ціна квартир, які забудовник за Договором зобов'язується передати пайовику становить 8 023 065 грн, в тому числі ПДВ 1 337 177,50 грн та складається із розрахунку загальної площі квартир 732,7 кв.м., що передаються, і фіксованої вартості 10 950 грн, в тому числі ПДВ - 1 825 грн. за один квадратний метр площі. Вказана договірна ціна є твердою.

Відповідно до п.5.1 Договору в редакції додаткової угоди від 23.08.2016 №6/161П забудовник зобов'язується ввести житловий будинок, розташований за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Кірова, буд. 9-Б, в експлуатацію та передати житло пайовику у строк до 20.12.2015 на підставі акта приймання-передачі житла за наявності документів, що підтверджують введення об'єкта в експлуатацію (нотаріально засвідчену копію сертифіката відповідності або декларації про готовність об'єкта експлуатації) та передати квартири пайовику до 20.09.2016.

Передача квартир пайовику здійснюється на підставі оформленого акта приймання-передачі квартир з проведеною державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно за Державою в особі МОУ, з урахуванням уточненої загальної площі квартир згідно з даними технічних паспортів, наявності документів, що підтверджують введення об'єкта в експлуатацію (нотаріально засвідченої копії сертифіката відповідності або декларації про готовність об'єкта до експлуатації) та обов'язкової умови, що квартири, які забудовник передає за Договором, відповідають вимогам пункту 2.2 Договору, а житловий будинок вимогам Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, у термін не пізніше 20.09.2016 (п.5.2 Договору в редакції додаткової угоди від 23.08.2016 №6/161П).

Пунктом 5.3 Договору в редакції додаткової угоди від 25.12.2015 №1/161П сторони погодили, що реєстрація квартир у Державній реєстраційній службі України та обов'язкове оформлення права власності на нерухоме майно за МОУ, здійснюється забудовником за власний рахунок та у термін не пізніше 18.03.2016.

У відповідності до п.7.2 Договору забудовник за несвоєчасне виконання взятих на себе зобов'язань за Договором, а саме: порушення строків передачі квартир пайовику з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно за МОУ сплачує пеню в розмірі 0,1% вартості квартир, з яких допущено невиконання зобов'язань за кожну добу прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф відповідно до статті 231 Господарського кодексу України у розмірі 7 (семи) відсотків від суми невиконаних зобов'язань.

За порушення умов щодо якості виконаних робіт, зазначених у розділі 2 Договору, забудовник сплачує штраф у розмірі 20% вартості неякісно виконаних робіт. За односторонню відмову від виконання зобов'язань за Договором забудовник сплачує штраф у розмірі 20% від суми невиконаного зобов'язання (п.7.3, 7.4 Договору).

Згідно із п.10.1 Договору в редакції додаткової угоди від 23.08.2016 №6/161П він набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.10.2016, а в частині своїх зобов'язань та розрахунків до їх повного виконання сторонами.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на даний час відповідачем не виконано умови Договору щодо не передання 13 квартир у стані, що відповідав би вимогам додатку 4 до Договору, що унеможливлює підписання акта приймання-передачі квартир, у зв'язку з чим прокурор звернувся до суду першої інстанції з позовом про стягнення з відповідача штрафу та пені, які нараховані відповідно до п.7.2 Договору.

Згідно із ч.1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

У відповідності до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Відповідно до частин першої і третьої статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною другою статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (ч.2 ст.231 Господарського кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, 10.03.2015 було затверджено Департаментом ДАБІ у Київській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації за №КС51. Тобто, об'єкт будівництва "Будівництво багатоквартирного житлового будинку за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Кірова, 9-Б" є закінченим та готовий до експлуатації.

В подальшому, між сторонами було підписано акт приймання-передачі житла №1 від 18.12.2015, за яким позивачу передано 13 квартир.

Згідно з наявними в матеріалах справи інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна 18.03.2016 було зареєстровано право власності на 13 квартир за позивачем.

Таким чином, встановлене вище свідчить про те, що відповідачем було належним чином виконано п.5.1 і 5.2 Договору щодо передачі позивачу 13 квартир за актом приймання-передачі та п.5.3 Договору щодо реєстрації права власності на такі квартири.

Посилання апелянта (позивача) на те, що актами від 21.12.2015, від 17.03.2016 і від 11.04.2017 встановлено ряд недоліків оздоблювальних робіт, підключення сантехнічних приладів і завершення робіт з влаштування системи опалення, як на підставу для стягнення штрафних санкцій, судова колегія не приймає до уваги, оскільки, по-перше, фактично спірні квартири прийняті позивачем за актом приймання-передачі від 18.12.2015 №1, жодних зауважень він не містить; по-друге, підставою нарахування прокуратурою сум штрафу і пені є п.7.2 Договору щодо несвоєчасного передання квартир позивачу у встановлений Договором строк, що в даному випадку судом не встановлено; по-третє, господарським судом вже було розглянуто аналогічний спір між тим ж сторонами того ж самого об'єкта будівництва, але відносно інших 96 квартир. Так, судовим рішення у справі №910/20797/15 встановлено низьку фактів та обставин, які не доводяться знову при розгляді даної справи в силу ст.35 ГПК України, зокрема те, що відповідачем було збудовано об'єкт у встановлений Договором строк.

Доводи апелянта (позивача) з приводу порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Інші доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст.104 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Крім того, судова колегія звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційні скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду.

Судові витрати на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.32-34, 43, 49, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2017 у справі №910/13349/17 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2017 у справі №910/13349/17 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/13349/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Б.В. Отрюх

Л.В. Чорна