ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017 справа № 908/2322/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 ОСОБА_5, за довіреністю; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз", м. Запоріжжя
на рішення Господарського суду Запорізької області
від22.09.2017 (повний текст рішення складений та підписаний 25.09.2017)
у справі№ 908/2322/16 (суддя Дроздова С.С.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ
доПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз", м. Запоріжжя
простягнення суми
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року до господарського суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", м. Київ (Позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз", м. Запоріжжя (Відповідач) про стягнення 22 480 014,39 грн. за договором № НОМЕР_1 від 17.12.2015, з яких: 18 412 960,02 грн. заборгованості за надані у лютому, травні, червні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу, 2 128 590,10 грн. пені, 178 284,05 грн. 3% річних, 565 961,65 грн. інфляційних втрат та 1 194 218,57 грн. 7% штрафу.

Протягом розгляду справи в суді першої інстанції Позивачем в порядку ст. 22 ГПК України неодноразово збільшувався розмір позовних вимог, Позивач остаточно просив стягнути 21 217 254,03 грн. заборгованості за надані позивачем за період: лютий, травень, червень, липень, серпень 2016 року, включно, послуги з балансування обсягів природного газу, 3 069 274,35 грн. пені, 270 834,77 грн. 3% річних, 921 586,90 грн. інфляційних втрат та 1 382 987,09 грн. 7% штрафу. Зазначені вимоги розглянуті господарським судом.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.11.2016 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 21 217 254,03 грн. основного боргу, 3 045 686,14 грн. пені, 269 095,63 грн. 63 коп., 3% річних, 819 347,08 грн. інфляційних втрат та 195 076,43 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.12.2016 рішення господарського суду Запорізької області від 01.11.2016 скасовано в частині стягнення 2 804 294,01 грн. заборгованості за надані в липні, серпні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу, 587 852,32 грн. інфляційної індексації, 50 626,90 грн., 3% річних, 765 082,79 грн. пені та в частині відмови у задоволені вимог щодо стягнення 94 079,89 грн. штрафу за липень 2016 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.12.2016 та рішення господарського суду Запорізької області в частині стягнення в частині стягнення 2280603,35 грн. пені, 218468,73 грн. 3% річних, 231494,76 грн. інфляційних втрат скасовано. В цій частині справу передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.09.2017 позовні вимог задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 231 494,76 грн. інфляційних втрат, 217 921,51 грн. 3% річних, 2 374 610,97 грн. пені та 42 360,41 грн. судового збору.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з неправильним застосуванням матеріального права та порушенням норм процесуального права, без дослідження всіх істотних обставин справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на відсутність підстав до нарахування та відповідно стягнення з нього пені, 3% річних та інфляційних, оскільки через підписання протокольних рішень відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за надані за договором послуги.

В судовому засіданні 20.11.2017 оголошувалась перерва до 04.12.2017.

Представник Позивача вважав рішення суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник Відповідача в судовому засіданні 20.11.2017 підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, надав пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.12.2016 в частині, що залишена в силі постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017 встановлений факт укладення між сторонами 17.12.2015 договору транспортування природного газу № НОМЕР_1.

Вищезазначеним судовим рішенням в межах даної справи, в частині, що залишена без змін, встановлений факт наявності у Відповідача заборгованості за надані Позивачем в лютому, травні, червні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу в розмірі 18 412 960,02 грн.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 9.4 Договору, Позивач до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимог зазначених Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За мотивами несвоєчасного виконання Відповідачем свого зобовязання по оплаті наданих послуг балансування Позивачем були нараховані та заявлені до стягнення пеня в сумі 3 069 274,35 грн. за період 01.02.2016 13.10.2016, інфляційні за період квітень серпень 2016 року в розмірі 565 961,65 грн. та 270 834,77 грн. 3% річних за період з 01.02.2016 13.10.2016

Згідно п.п.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 13.5 Договору сторони встановили, що у разі порушення Відповідачем строків оплати, передбачених цим Договором, Відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Спірні суми пені, інфляційних та 3% річних повязані саме із спірною сумою боргу в розмірі 18 412 960,02 грн.

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований перерахунок суми пені, яка нарахована в межах заявленого Позивачем періоду та складає 2 374 610,97 грн., а посилання скаржника, що судом першої інстанції необґрунтовано стягнуто з відповідача пеню не відповідає обставинам справи.

Судовою колегією також перевірено розрахунок інфляційних та 3% річних, та визнано висновок суду першої інстанції, що індекс інфляції та 3% річних, які підлягають до стягнення становлять 231 494,76 грн. та 217 921,76 грн. в межах заявленого Позивачем періоду, обґрунтованим.

Щодо доводів Відповідача про відсутність підстав до нарахування та відповідно стягнення з нього пені, 3% річних та інфляційних, оскільки через підписання протокольних рішень відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за надані за договором послуги та зобовязання щодо сплати боргу Відповідачем виконані, судова колегія зазначає наступне.

Дійсно, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій", між сторонами у даній справі та іншими учасниками були підписані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 1/УТГ від 12.01.2017, № 8/УТГ від 18.01.2017, № 409/у від 19.01.2017 та № 54/УТГ від 03.02.2017.

Відповідно до вказаних протокольних рішень Відповідач перераховує Позивачу грошові кошти за надані послуги по договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № НОМЕР_1 за 2016 рік.

У розділах 3 спільних протокольних рішень передбачено, що сторони зобовязались перераховувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

Згідно п. 5.2 спільних протокольних рішень, вони набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами й діють до повного виконання сторонами зобовязань за цими спільними протокольними рішеннями.

Сума боргу за надані в лютому, травні, червні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу в розмірі 18 412 960,02 грн. стягнута з Відповідача на користь Позивача згідно з постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.12.2016, яка в цій частині залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2017.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, вказані протокольні рішення були підписані всіма учасниками взаєморозрахунків та скріплені їх печатками вже після прийняття постанови Донецьким апеляційним господарським судом від 06.12.2016 у справі № 908/2322/16 та під час перегляду даної постанови в суді касаційної інстанції, тобто після набрання законної сили судового рішення, яким встановлено факт порушення грошового зобовязання.

Визначені Позивачем періоди нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, що є предметом спору в даній справі, не охоплюються підписаними спільними протокольними рішеннями, рішення підписані значно пізніше, ніж періоди, за які нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати.

За таких підстав, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 231 494,76 грн. інфляційних втрат, 217 921,51 грн. 3% річних та 2 374 610,97 грн. пені, а доводи Відповідача є безпідставними.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено, а доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 22.09.2017 у справі № 908/2322/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз", м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 22.09.2017 у справі № 908/2322/16 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3