ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року Справа № 915/713/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Поляк О.І. (доповідач),
суддів:Данилової М.В., Корсака В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 17.08.2017
у справі№ 915/713/17 Господарського суду Миколаївської області
за позовомДержавного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"
доТовариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон"
простягнення 68658,82 грн,

за участю представників

від позивача: Любимова О.В.;

від відповідача: Грінченко В.В.;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.07.2017 у справі № 915/713/17 (суддя Коваль Ю.М.), залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17.08.2017 (головуючий суддя - Колоколов С.І., судді: Разюк Г.П., Діброва Г.І.) повернуто позовну заяву і з доданими до неї документами без розгляду по суті, на підставі п. 5 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із зазначеними ухвалою та постановою Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, а справу передати на розгляд до Господарського суду Миколаївської області.

Касаційна скарга мотивована порушенням господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме: ст. 58, 63 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник вважає, що оскільки предметом спору є стягнення заборгованості за період з 19.07.2017 по 30.07.2014 за послуги буксирам, баржам, крановому судну відповідача на зовнішньому рейді Миколаївського морського порту, під час розгляду справи щодо кожного з рахунків № 34501512, 34971512, 34961515, 35301512 судам необхідно встановлювати одні й ті самі обставини, які підтверджуються одними доказами, що свідчить про безпідставність застосування приписів п. 5 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому зазначається про безпідставність викладених в ній доводів.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Вищий господарський суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2017 до Господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Нібулон" про стягнення 68658,82 грн.

Зміст позовної заяви Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" свідчить, що предметом спору є стягнення з відповідача адміністративного збору в сумі 2675,84 грн та корабельного збору в сумі 25822,48 грн, нарахованих буксирам "Лідіївський", "Баштанський", "Нібулон-1", "Нібулон-2", "Нібулон-3", "Нібулон-4", "Ілля Муромець", "Маріуполець", крановому судну "Святий Миколай", катеру "Паралель" та несамохідним баржам "НБЛ-001", "НБЛ-002", "НБЛ-003", "НБЛ-005", "НБЛ-006", "НБЛ-007", "НБЛ-008", "НБЛ-009", "НБЛ-011", "НБЛ-012", "НБЛ-014", "НБЛ-015", "НБЛ-016", "НБЛ-017", "НБЛ-018", "НБЛ-020", "НБЛ-022", "НБЛ-023", "НБЛ-024", "БН-01" при заходженні та виході до/з зовнішнього рейду морського порту Миколаїв з 19.07.2014 по 30.07.2014 при довантаженні суден "MIGHITY MICHALS", "MEDI IMABARI", "SUERTE", "NORD TRAVELLER", інфляційні нарахування та 3% річних, нарахованих на суму вказаних вимог.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що стягнення портових зборів відносно кожного з чотирьох суден є окремим предметом спору, і відносно кожного з них подано різні розрахунки заборгованостей та нарахувань на суми заборгованостей, не пов'язані між собою докази в значній кількості, дослідження котрих може зайняти дуже великий проміжок часу.

Колегія суддів погоджується з висновками попередніх судових інстанцій, з огляду на таке.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об'єкт, з приводу якого виник правовий спір між позивачем і відповідачем.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (абз. 4 п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18).

Предмет позову, як правило, узгоджується з встановленими законом способами захисту.

Як вже було зазначено, позивач просить стягнути з відповідача адміністративний збір у сумі 2675,84 грн та корабельний збір у сумі 25822,48 грн, нарахований буксирам, катеру, несамохідним баржам при заходженні та виході до/з зовнішнього рейду морського порту Миколаїв з 19.07.2014 по 30.07.2014 при довантаженні суден "MIGHITY MICHALS", "MEDI IMABARI", "SUERTE", "NORD TRAVELLER", інфляційні втрати та 3% річних, нараховані на суму вказаних вимог.

Таким чином, предметом позовних вимог у даній справі є нарахування портових зборів різним суднам при заходженні та виході з морського порту Миколаїв в різні дати для здійснення довантаження різних великотоннажних суден, на які виставлено різні рахунки.

Отже, у даному випадку йдеться мова про різні господарські операції, не пов'язані між собою ані спільними доказам, ані спільною підставою виникнення.

З п.7.1. Порядку справлення та розміри ставок портових зборів, затвердженого Наказом Мінінфроструктури від 12.06.2013 №930/23462 вбачається наступне: із суден груп А, Б, В і Г адміністративний збір справляється під час кожного заходження судна у порт; із суден груп А, Б і Г корабельний збір справляється за одиницю умовного об'єму судна (за 1 куб. м. об'єму судна) за кожний вхід в акваторію морського порту, операційну акваторію причалу (причалів), а також вхід з акваторії морського порту, операційної акваторії причалу (причалів).

Виходячи з зазначених вище положень Порядку, попередні судові інстанції дійшли вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення портових зборів повинні заявлятися окремо щодо кожного судна (баржі, буксиру), якому нараховані портові збори.

Об'єднання у позові вимог, не пов'язаних підставою виникнення або поданими доказами, в силу вимог процесуального закону не допускається.

Як роз'яснено у п. 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (ст. 58 та п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо, зокрема, об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т.п.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позовні вимоги у даній справі, а саме стягнення портових зборів відносно різних суден є окремим предметом спору та як вбачається з матеріалів справи, відносно кожного з них подані різні розрахунки заборгованості та нарахувань на суми заборгованостей.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи касаційної скарги спростовуються наведеними вище приписами та встановленими судами обставинами.

Враховуючи викладене, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17.08.2017 у справі № 915/713/17 слід залишити без змін, а касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" - без задоволення.

В силу ст. 49 ГПК України судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17.08.2017 у справі № 915/713/17 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 17.08.2017 у справі № 915/713/17 залишити без змін.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді М.В. Данилова

В.А. Корсак