КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2017 р. Справа№ 910/13064/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Гончарова С.А.

за участю представників сторін:

від позивача:Гузієнко Я.М. - довіреність №18-0011/49843 від 18.07.2017

від відповідача 1: Таболін О.С. - довіреність б/н від 20.11.2017

від відповідача 2: Герасименко Т.В. - довіреність №27-640/17 від 10.01.2017

розглянувши апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017

у справі № 910/13064/17 (суддя Підченко Ю.С.)

за позовом Національного банку України

до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича; (відповідач 1)

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач 2)

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

В судовому засіданні 29.11.2017 відповідно до ст.ст. 85, 99 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 Національний банк України (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (надалі - відповідач-1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - відповідач-2) про зобов'язання додатково акцептувати (визнати) кредиторські вимоги у розмірі 23 944 916, 68 грн., внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку та зобов'язання затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку.

Позов мотивований тим, що відповідачем-1 не було акцептовано кредиторські вимоги Національного банку України на загальну суму 23 944 916, 68 грн., з яких: 22 444 916, 68 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за кредитом; 1 500 000, 00 грн. - штрафи за неналежне виконання умов кредитних договорів у зв'язку з тим, що вказані зобов'язання публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (надалі - ПАТ "Дельта Банк") були відсутні в балансі банку станом на 05.10.2015, тобто на дату запровадження ліквідаційної процедури в ПAT "Дельта Банк".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі №910/13064/17 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального та матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи, що призвело до необґрунтованого та незаконного рішення.

Апелянт не погоджується з висновками суду про те, що відсутність обліку пені та штрафів на балансі АТ «Дельта Банк» в сумі 23 944 916,68 грн. підтверджує відсутність підстав для нарахування вказаної суми, а отже і відсутність підстав для включення суми пені та штрафів до реєстру кредиторів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу позивача 26.10.2017р. передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 колегією суддів у визначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 29.11.2017.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції 29.11.2017 підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні апеляційної інстанції 29.11.2017 заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні апеляційної інстанції 29.11.2017 заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Положеннями п. 3 ст. 7 Закону України "Про Національний банк України" передбачено, що Національний банк України виконує ряд функцій, зокрема, виступає кредитором останньої інстанції для банків і організовує систему рефінансування.

Згідно п. 1 ст. 42 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк України для забезпечення виконання покладених на нього функцій здійснює такі операції, а саме надає кредити банкам для підтримки ліквідності за ставкою не нижче ставки рефінансування Національного банку та в порядку, визначеному Національним банком.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підставі вищезазначених положень Закону України "Про Національний банк України", Національним банком України (Кредитор, НБУ) було надано Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" (Позичальник) кредитні кошти на підставі наступних кредитних договорів: кредитний договір № 41/09/3 від 06.05.2009, № 41/09/4 від 06.05.2009, № 41/09/5 від 06.05.2009, № 41/09/6 від 10.06.2009, № 51 від 22.10.2008, № 64 від 05.11.2008, № 39/09-08/СТ від 11.09.2008, №86/11-08/СТ від 11.11.2008, № 144/1 від 29.12.2008, № 144/2 від 30.12.2008, № 144/3 від 31.12.2008, № 144/4 від 05.01.2009, № 144/5 від 12.01.2009, № 144/6 від 29.01.2009, № 144/7 від 06.02.2009, №144/8 від 11.02.2009, № 144/9 від 13.02.2009, № 144/10від 16.02.2009, №144/11 від 27.02.2009, № 144/12 від 04.03.2009, №144/13 від 05.03.2009, №144/14 від 13.03.2009, № 144/15 від 20.03.2009, № 144/16 від 06.04.2009, № 144/17 від 15.04.2009, № 144/18 від 17.04.2009, № 144/19 від 30.04.2009, № 144/20 від 03.06.2009, №144 від 29.12.2008, № 66/11-08/СТ від 06.11.2008, № 01/1 від 19.01.2009, № 01/8 від 05.03.2009, № 01/9 від 11.03.2009, № 01/11 від 03.04.2009, № 01/15 від 18.06.2009, № 1 від 18.02.2009, № 90 від 12.11.2008, №09/09 від 10.02.2009, № 42 від 12.09.2014, № 08 від 04.03.2014, № 06 від 26.02.2014, № 37 від 11.04.2014, № 132/04- 14/КТ від 23.04.2014, №147/05-14/КТ від 19.05.2014 (надалі разом - Кредитні договори).

Відповідно до умов вищезазначених Кредитних договорів, Кредитор надав Позичальнику кредит в сумі, обумовленій у відповідному кредитному договорі, для підтримання ліквідності, а Позичальник, в свою чергу, взяв на себе наступні зобов'язання (згідно п. 2.3. вказаних Кредитних договорів):

- повернути суму кредиту та нараховані за ним проценти, згідно графіку, зазначеному у відповідному Кредитному договорі;

- сплачувати відсотки за користування кредитом, у порядку та на умовах, обумовлених у відповідному кредитному договорі;

- у разі несплати або несвоєчасної сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом, сплатити пеню в розмірі 0,5 процента від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення виконання зобов'язань. Базовою кількістю днів для нарахування пені є фактична кількість днів у місяці/році;

- у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, сплатити Кредитору штраф у розмірі 30 000,00 грн.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Частинами 1-4 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, інформація про ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" була розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у мережі інтернет (www.fg.gov.ua) та є загальновідомою, а тому відповідно до норм статті 35 ГПК України не потребує доказування.

З наявної в матеріалах справи заяви №18-02012/81701 про кредиторські вимоги Національного банку України до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" вбачається, що 28.10.2015 позивач звернувся до банку з заявою, в якій були заявлені вимоги за вищезазначеними кредитними договорами в сумі, що станом на 02.10.2015 склала 9 367 016 223, 89 грн., а саме:

- заборгованості за кредитами у сумі 8 557 712 172, 17 грн.;

- процентів за користування кредитами у сумі 770 844 944, 62 грн.;

- пені за кредитами у сумі 29 808 615, 28 грн.;

- пені за процентами у сумі 8 650 491, 82 грн.

Крім того, в заяві про кредиторські вимоги позивача до ПАТ "Дельта Банк" були включені вимоги щодо сплати штрафів за неналежне виконання умов вищезазначених кредитних договорів в загальній сумі 1 500 000, 00 грн.

Позивач вказує на те, що 04.04.2016 до нього надійшло електронне повідомлення №3032 від відповідача-1, яким надана інформація про акцептування його вимог як кредитора ПАТ "Дельта Банк" в сумі 9 344 571 307, 23 грн., а саме:

- заборгованість за кредитами у сумі 8 557 712 172, 17 грн.;

- заборгованість за процентами у сумі 770 844 944, 62 грн.;

- пеня 16 014 190, 43 грн.

Водночас позивач зазначає, що про акцептування решти сум, які були заявлені позивачем у заяві про кредиторські вимоги №18-02012/81701 від 28.10.2015, від відповідача-1 жодної інформації не надійшло, як і інформації щодо причини відхилення частини кредиторських вимог позивача.

Між тим, як вбачається з наявного в матеріалах справи акту звірки наявної заборгованості ПАТ "Дельта Банк" за кредитними договорами, укладеними з Національним банком України від 17 листопада 2016 року, відповідачем-1 не було акцептовано кредиторські вимоги позивача на загальну суму 23 944 916,68 грн., з яких: 22 444 916, 68 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за кредитом; 1 500 000, 00 грн. - штрафи за неналежне виконання умов кредитних договорів з огляду на те, що вказані зобов'язання АТ "Дельта Банк" були відсутні в балансі банку на 05.10.2015, тобто на дату запровадження ліквідаційної процедури в ПAT "Дельта Банк".

Мотивуючи свої вимоги про зобов'язання відповідачів додатково акцептувати (визнати) зазначені кредиторські вимоги, внесення зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку та зобов'язання затвердження змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, позивач посилається на приписи статей 525, 526, 530, 1049 Цивільного кодексу України, а також положення 193 Господарського кодексу України, вказуючи на те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а отже - чинне законодавство встановлює презумпцію обов'язковості умов договору та відповідальності за його невиконання.

Окрім того, позивач (апелянт) зазначає, що відсутність в балансі Банку зобов'язання щодо сплати пені за несвоєчасне погашення кредиту та сплату відсотків, а також сплати штрафу за неналежне виконання умов кредитних договорів, не можна розглядати як підставу для відмови в акцептуванні кредиторських вимог Національного банку України в ній частині, оскільки, положення ст. 629 Цивільного кодексу України передбачають, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Колегією судів встановлено, що позивач не надав, а матеріали справи не містять доказів того, що станом на 05.10.2015 на балансі ПАТ "Дельта Банк" обліковувалась заборгованість по пені та штрафам за вказаними вище кредитними договорами у заявленому ним розмірі 23 944 916, 68 грн.

Отже висновок суду першої інстанції про те, що відсутність обліку пені та штрафу на балансі банку підтверджує відсутність підстав для нарахування зазначеної суми пені та штрафу, а, отже, і відсутність підстав для включення цієї пені до реєстру кредиторів є вірним з огляду на наступне.

Як вже зазначалось, 28.10.2015 Національний банк України звернувся з заявою про кредиторські вимоги до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за кредитними договорами в сумі, що станом на 02.10.2015 склала 9 367 016 223,89 грн.

Відповідачем було повідомлено Національний банк України про часткове задоволення вимог в сумі 9 344 571 307, 23 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, не було акцептовано 22 444 916, 68 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за кредитом та 1 500 000,00 гривень - штрафи за неналежне виконання умов кредитних договорів.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №2 від 05.07.2012 прийнято Положення про виведення неплатоспроможних банків з ринку (далі - Положення), яке встановлює порядок прийняття рішень та вчинення дій Фондом гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення з ринку банку, який визнаний неплатоспроможним рішенням Національного банку України (п. 1.1 Положення).

Відповідно до п.п. 4.21, 4.22 цього Положення уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів за формою, визначеною в додатку 3 до цього Положення, на підставі балансу банку, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Вимога, заявлена в іноземній валюті, включається до реєстру вимог у національній валюті в сумі, визначеній за офіційним курсом, установленим НБУ на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Вимоги кредиторів зі сплати процентів (відсотків) за кредитами, депозитами, за незавершеними розрахунковими операціями тощо переносяться на відповідний рахунок кредитора.

Отже, з наведених норм вбачається, що під час формування реєстру вимог кредиторів уповноважена особа не визначає та не розраховує для кожного кредитора суму заборгованості, а формує реєстр вимог кредиторів виключно на підставі даних балансу банку станом на 05.10.2015 (дату відкликання банківської ліцензії ПАТ «Дельта Банк» та введення в ньому процедури ліквідації).

Колегія суддів зазначає, що заявлені позивачем вимоги щодо акцептування спірного розміру пені не можуть бути задоволені, оскільки з матеріалів справи вбачається, що додатковими угодами від 02 березня 2015 до всіх 45 кредитних договорів НБУ відстрочено відповідачеві плату процентів за користування кредитами з лютого - травня 2015 до 10.06.2015 та узгоджено графіки повернення кредиту, а оскільки відстрочення виконання зобов'язання не є його порушенням, відповідно нарахування Національним банком України у спірний період пені за прострочення сплати вказаних процентів, нарахованих на визнану банком суму процентів та заборгованості за кредитними договорами, є неправомірним.

Вимоги позивача щодо акцептування спірної суми штрафу також не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, яке з умов якого із 45 кредитних договорів було порушено відповідачем з огляду на те, що у кожному кредитному договорі зазначено не менше 15 зобов'язань, які можуть бути підставою для нарахування штрафу.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що позивачем нараховано 1 500 000, 00 грн. штрафу, кількість кредитних договорів - 45, а кількість нарахованих Національним банком порушень становить 50 разів (1 500 000,00 грн./30 000,00 грн. = 50) без будь-яких обґрунтувань.

Судом вірно зазначено, що враховуючи прийняте рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта банк", спірні правовідносини сторін не регулюються Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, оскільки визначаються спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", при цьому задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов'язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Крім цього, повноваження тимчасового адміністратора та ліквідатора ПАТ «Дельта Банк» були делеговані виконавчою дирекцією Фонду уповноваженій особі.

Згідно ч.3 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.33, 34 ГПК України протиправної бездіяльності щодо позивача та порушення його прав чи інтересів, у зв'язку з чим місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог до відповідача-2 в частині зобов'язання затвердити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

Нормами статті 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Враховуючи те, що судом першої інстанції, крім іншого, правильно зазначено встановлені обставини справи та законодавство, яким вірно керувався суд при прийнятті оскаржуваного рішення, доводи апелянта щодо скасування рішення суду є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі №910/13064/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у справі №910/13064/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/13064/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

С.А. Гончаров