КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р. Справа№ 910/11466/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Величко М.М. - представник

від відповідача: Самелюк К.О. - представник

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стріж-інвест"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 19.09.2017 року

у справі № 910/11466/17 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стріж-інвест"

до Київської міської ради

про спонукання виконати зобов'язання за укладеним договором

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стріж-інвест" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Київської міської ради про спонукання виконати зобов'язання за укладеним договором, а саме зобов'язання відповідача вчинити дії на виконання положень Договору, а саме визначити виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), якого уповноважити на представництво прав та інтересів сторони замовника у Договорі; зобов'язати Київську міську раду та визначений нею виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на виконання функцій замовника у Договорі вчинити дії, направлені на виконання договірних зобов'язань, передбачених пп.1.4. ст.1, пп. 2.1.1.- 2.1.4. п. 2.1. ст.2, пп. 3.1.1. - 3.1.9. п.3.1.ст. 3 Договору від 07.08.2002р. № 253/02.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 року у справі № 910/11466/17 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, що призвело до невідповідністі висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що припинення юридичної особи КП«ГДІП» не припиняє цивільно - правових відносин, стороною яких було зазначене комунальне підприємство, в тому числі і договірних зобов'язань, що виникли за чинним договором «Про спільну інвестиційну діяльність по забудові земельної ділянки по вул. Тарасівській, 19-25 та 25-29/50 у м. Києві» №253/02 від 07.08.2002р., в тому числі і щодо земельної ділянки площею 5 785,94 кв.м., яка є об'єктом спільної інвестиційної діяльності, пов'язаної з здійснення погодженої сторонами забудови.

Апелянт вважає, що у зв'язку із зміною суб'єктного складу сторін (заміна сторони її правонаступником, яке нерозривно пов'язане з особою правонаступника та самим зобов'язанням) при збереженні змісту зобов'язання, правонаступником усіх прав та обов'язків Комунального підприємства «Генеральна дирекція Київської міської ради по обслуговуванню іноземних представництв» () у чинному Договорі «Про спільну інвестиційну діяльність по забудові земельної ділянки по вул. Тарасівській, 19-25 та 25-29/50 у м. Києві» від 07.08.2002р. № 253/02 - є Київська міська рада, яка одночасно є не тільки стороною чинного договору, а і несе відповідальність за цивільно-правовими зобов'язаннями, які виникли з правовідносин, стороною яких була утворена нею юридична особа з наділенням останньої нерухомим майном на праві повного господарського відання (КП «Генеральна дирекція Київської міської ради зо обслуговування іноземних представництв»).

На думку апелянта, господарський суд першої інстанції не прийняв до уваги та не спростував доводи позивача про те, що предметом договору «Про спільну інвестиційну діяльність по забудові земельної ділянки по вул. Тарасівській, 19-25 та 25-29/50 у м. Києві» від 07.08.2002р. № 253/02 є власне земельна ділянка, яка була та залишається у власності відповідача - Київської міської ради, яка була оформлена КП «ГДІП», а право користування якою саме з метою забудови, було передано останнім як частка у спільній діяльності відповідно до чинного договору від 07.08.2002р. № 253/02, розпорядження якою було обтяжено не тільки положеннями ст. 2.1, ст. 4.4. зазначеного договору, а і нормами ст.ст. 1133-1134, 610 ЦК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія встановила наступне.

07.08.2002 року між Комунальним підприємством "Генеральна дирекція Київської міської ради по обслуговуванню іноземних представництв" (замовник за умовами договору) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Стріж-Інвест" (інвестор за умовами договору) було укладено договір про спільну інвестиційну діяльність по забудові земельної ділянки на вул. Тарасівській, 19-25 та 25-29/50 у м. Києві №253/02 від 07.08.2002р.

Відповідно до п.1.1. укладеного договору сторони зобов'язалися спільно, шляхом об'єднання майна і зусиль діяти з метою спорудження об'єкта з усією інженерною інфраструктурою за адресою: м. Київ, вул. Тарасівська, 25-19 та 25-29/50, який включає в себе житлові квартири та офісні приміщення; благоустрою прилеглої території по вул. Тарасівська 21.

Сторонами договору у розділі 2 та 3 погоджено права та обов'язки інвестора та замовника.

Відповідності до п.4.1. договору все майно, внесене сторонами у вигляді вкладів, придбане ними за рахунок вкладів, а також побудоване ними в результаті спільної діяльності, є їхньою спільною частковою власністю до моменту підписання акту розподілу житлової та нежитлової площі.

Сторони договору погодили, що він набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання покладених на сторони зобов'язань (п.10.4).

14.10.2010 Київська міська рада прийняла рішення № 89/4902 "Про надання згоди на передачу об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва у державну власність" пунктом 1 якого вирішено надати згоду на передачу цілісного майнового комплексу, комунального підприємства "Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв" у державну власність до сфери управління Міністерства закордонних справ України.

10.08.2011 Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження №775-р «Про передачу цілісного майнового комплексу КП «Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв» у державну власність, згідно якого прийнято пропозицію щодо передачі у державну власність та управління Державного управління справами цілісного комплексу КП «Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв» (м. Київ, вул. О.Гончара, 84).

На виконання рішення Київської міської ради від 14.10.2010 №89/4901 розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.08.2011 №775 складено акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу Комунального підприємства "Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв" із комунальної власності територіальної громади м. Києва та управління Київської міської ради у державну власність та управління Державного управління справами станом на 01.01.2013.

У переліку майна зазначено, у тому числі, квартири у будинку, нежилі приміщення, машиномісця по вул. Тарасівській, 21, літер. "А".

Згідно розпорядження керівника Державного управління справами від 09.04.2013 №90 вирішено припинити діяльність Комунального підприємства "Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв" шляхом реорганізації (перетворення) у Державне підприємство "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв", 27.06.2013 проведено державну реєстрацію новоутвореної юридичної особи та зареєстровано її статут.

Мешканцями будинку по вул. Тарасівська, 21А у м. Києві вирішено створити об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, про державну реєстрацію якого внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 15.04.2013.

31.05.2013 Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією прийнято розпорядження №300 "Про передачу житлового будинку по вул. Тарасівська, 21А на баланс ОСББ "Тарасівська, 21 А", в зв'язку з чим складено відповідний акт приймання-передачі вищезазначеного будинку на баланс ОСББ "Тарасівська, 21 А".

Позовні вимоги про визнання нечинними та скасування рішення Київської міської ради від 14.10.2010 № 89/4901 та розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №300 "Про передачу житлового будинку по вул. Тарасівська, 21А на баланс ОСББ "Тарасівська, 21 А" були предметом розгляду адміністративним судом справа №826/20705/13-а, за результатом якої постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.06.2014 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Позивачем заявлено вимоги щодо зобов'язання Київської міської ради вчинити дії на виконання положень договору про спільну інвестиційну діяльність по забудові земельної ділянки на вул. Тарасівській, 19-25 та 25-29/50 у м. Києві №253/02 від 07.08.2002р.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами договору про спільну інвестиційну діяльність по забудові земельної ділянки на вул. Тарасівській, 19-25 та 25-29/50 у м. Києві №253/02 від 07.08.2002р. були ТОВ "Стріж-Інвест" та КП "Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв".

Таким чином, Київська міська рада не була та не є стороною договору від 07.08.2002 № 253/02.

Відповідно до вимог ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Як вбачається з витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 27.06.2013 року державним реєстратором внесено запис про припинення юридичної особи - КП "Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв", правонаступником якого визначено Державне підприємство "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв".

Згідно ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Таким чином, юридична особа, яка була стороною договору - КП "Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв" припинилася та її правонаступником визначено Державне підприємство "Генеральна дирекція з обслуговування іноземних представництв", у зв'язку із чим посилання позивача на те, що правонаступником КП "Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв" є Київська міська рада є необґрунтованими.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач не є стороною договору про спільну інвестиційну діяльність по забудові земельної ділянки на №253/02 від 07.08.2002р., не є правонаступником КП "Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв", яка була стороною даного договору, з врахуванням положень ст. 511 ЦК України, за змістом якої зобов'язання не може створювати обов'язку для третьої особи, апеляційний суд не вбачає наявності правових підстав для зобов'язання відповідача вчинити дії на виконання умов договору про спільну інвестиційну діяльність по забудові земельної ділянки на №253/02 від 07.08.2002р., а отже позовні вимоги є такими що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки позивачем не зазначено, яким чином відповідачем порушуються умови договору про спільну інвестиційну діяльність по забудові земельної ділянки на №253/02 від 07.08.2002р. та не доведено в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів зі сторони відповідача.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стріж-інвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 року у справі № 910/11466/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 року у справі № 910/11466/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/11466/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді А.Г. Майданевич

Б.В. Отрюх