донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

06.12.2017р. справа №905/1979/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_5 (довіреність №35 від 22.09.2017р.);
від відповідача:ОСОБА_6 (довіреність №112/06-17 від 12.06.2017р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Донецької області
від31.10.2017р. (повний текст підписано 06.11.2017р.)
по справі№905/1979/17 (суддя Курило Г.Є.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», м. Запоріжжя
до Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол», м. Горлівка Донецької області
прозобовязання вчинити певні дії; стягнути 405562,02грн. боргу з орендної плати

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», м.Запоріжжя звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол», м. Горлівка Донецької області про зобовязання повернути на підїзні колії станції Заводська за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18 цистерну-цементовоз (вагон) моделі 15-1405, заводський номер цистерни 59384636 (інв. №729966), цистерну-цементовоз (вагон) моделі 15-1405, заводський номер цистерни 59384826 (інв. №729995), про що скласти двосторонній акт приймання-передавання про повернення майна, що включає в себе дату побудування вагону, дату останнього ремонту, перелік номерних деталей (колісні пари, візки, рама) з зазначенням року побудування, та про стягнення 405562,02грн. боргу з орендної плати за договором оренди №37 від 10.04.2012р.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 31.10.2017р. (повний текст підписано 06.11.2017р.) у справі №905/1979/17 у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» було відмовлено в повному обсязі.

Рішення місцевого суду було вмотивовано встановленням факту відсутності підстав для стягнення з Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» суми орендних платежів за період з травня 2016р. по травень 2017р. у сумі 405562,02грн. через звільнення від орендної плати в порядку ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України за визначений період стягнення. Своєю чергою, відмова у задоволені іншої частини позовних вимог була зумовлена висновком про неможливість виконання обовязку з повернення орендованих вагонів №59384636, №59384826 цистерн-цементовозів (моделі 15-1405) внаслідок прийняттям Радою національної безпеки і оборони України рішення від 15.03.2017р. щодо припинення переміщення вантажів залізничним та автомобільними шляхами через лінію зіткнення та розпорядження Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 15.03.2017р. №Ц-1/2-2/156, Ц-1/2-2/157, на підставі чого, починаючи з 16.03.2017р. була введена конвенційна заборона перевезення вантажів та порожніх вагонів на непідконтрольну територію України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 31.10.2017р. у справі №905/1979/17 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає недоведеність Відповідачем належними засобами доказування, а саме сертифікатом Торгово-промислової палати України, наявності підстав для звільнення останнього від сплати орендної плати на підставі положень ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України;

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя доповідач) Попков Д.О., судді Радіонова О.О. та Чернота Л.Ф.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.11.2017р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 06.12.2017р. об 14:35

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судовому засіданні 06.12.2017р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги та доповненнях до неї № 25-17/667 від 04.12.2017р. у повному обсягу.

Представник Відповідача у судовому засіданні 06.12.2017р. проти апеляційних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві №561/04-17 від 01.11.2017р.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 10.04.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (в редакції додаткової угоди №4 від 31.12.2013р. - а.с.39 т.1) (Орендодавець) та Публічним акціонерним товариством «Концерн Стирол» (Орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного рухомого майна, що належить до державної власності №37 (договір - а.с.а.с.21-33 т.1), відповідно до п.1.1 якого (в редакції додаткової угоди №4 від 31.12.2013р.), Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: цистерни-цементовози (вагони) моделі 15-1405 у кількості двох одиниць, заводський номер цистерн 59384636 (інв. №729966) та 59384826 (інв. №729995), що перебуває на балансі Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», вартість якого визначена згідно з експертним висновком на 23.01.2012р., який є невідємною частиною цього договору і становить за незалежною оцінкою 127050,00грн. за одну одиницю.

Згідно з п.2.1 договору оренди передача майна в оренду та його повернення з оренди виконується на підїзних коліях станції Заводська Орендодавця за адресою: м. Запоріжжя, вул.Теплична, 18, з обовязковим оформленням двостороннього акту приймання-передачі, що включає в себе дату побудування вагону, дату останнього ремонту, перелік номерних деталей (колісні пари, візки, рама) з зазначенням року побудування, який є невідємною частиною цього договору.

Як було встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 12.04.2012р. на виконання умов договору оренди Орендодавець передав Орендарю майно відповідно до актів приймання-передачі цистерни (вагона) за договором оренди №37 від 10.04.2012р.:

- №1 від 12.04.2013р. (а.с.34 т.1) цистерну-цементовоз (вагон) моделі 15-1405, заводський номер цистерни 59384636 (інв. №729966),

- №2 від 12.04.2012р. (а.с.35 т.1) цистерну-цементовоз (вагон) моделі 15-1405, заводський номер цистерни 59384826 (інв. №729995).

За приписами п.3.1 договору (в редакції додаткової угоди №3 від 01.10.2013р. - а.с.38 т.1), орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць за який є інформація про індекс інфляції) березень 2012р. 6574,77грн. за одну одиницю майна. Орендна плата за перший місяць оренди - квітень 2012р. - визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за 1 місяць. Орієнтовна сума договору складає 540000,00грн.

Згідно з п.п.3.2, 3.3 договору, нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку визначеному законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції діючий у розрахунковому місяці.

Умовами п.п.3.12, 3.13 договору оренди встановлено, що сплата оренди здійснюється за передплатою на підставі розрахунку вартості оренди за місяць після виставлення Орендодавцем рахунку протягом 3 (трьох) банківських днів не пізніше 15 числа місяця. Орендодавець зобовязується надати акти наданих послуг не пізніше 7 числа місяця наступного за звітним місяцем оренди, а Орендар зобовязується до 9 числа місяця, наступного за звітним місяцем підписати їх та надати Орендодавцю.

За приписами п.10.1 договору оренди (в редакції додаткової угоди №2 від 04.03.2013р. (а.с.37 т.1) останній укладено строком на 3 роки та вступає в дію з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.03.2015 включно.

Відповідно до п.10.4 договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» були оформлені акти здачі-прийняття робіт: №ОУ-0000290 від 31.05.2016р., №ОУ-0000346 від 30.06.2016р., №ОУ-0000414 від 29.07.2016р., №ОУ-0000472 від 31.08.2016р., №ОУ-0000533 від 30.09.2016р., №ОУ-0000598 від 31.10.2016р., №ОУ-0000639 від 30.11.2016р., №ОУ-0000694 від 30.12.2016р., №ОУ-0000053 від 31.01.2017р., №ОУ-0000105 від 28.02.2017р., №ОУ-0000161 від 31.03.2017р., №ОУ-0000199 від 30.04.2017р., №ОУ-0000258 від 31.05.2017р. (а.с.а.с.41-53 т.1) та рахунки-фактури №16-0000435 від 09.06.2016р., №16-0000499 від 11.07.2016р., №16-0000568 від 08.08.2016р., №16-0000664 від 08.09.2016р., №16-0000741 від 07.10.2016р., №16-0000730 від 09.11.2016р., №16-0000902 від 09.12.2016р., №17-0000012 від 10.01.2017р., №17-0000070 від 10.02.2017р., №17-0000154 від 10.03.2017р., №17-0000209 від 10.04.2017р., №17-0000274 від 11.05.2017р., №17-0000368 від 09.06.2017р., на загальну суму 405562,02грн. за період з травня 2016р. по травень 2017р. (а.с.а.с.54-66 т.1)

Позивачем до матеріалів справи було залучено лист №25-2/36 від 23.10.2014р. (а.с.79 т.1), зі змісту якого вбачається, що Відповідач просить кореспонденції направляти за адресою: 18014, м.Черкаси, вул. Першотравнева, 72, транспортний відділ Публічного акціонерного товариства «Азот» (для Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол»). З огляду на цей лист, акти та рахунки скеровувались Позивачем на цю адресу, що підтверджується реєстрами відправлень цінних листів, описами вкладення у цінний лист та фіскальними чеками ЗД УДППЗ «Укрпошта» (а.с.а.с.67-78 т.1)

Між тим, у звязку із невиконанням Відповідачем зобовязань по сплаті орендної плати (наявністю заборгованості по орендній платі), Позивачем 26.06.2017р. на адресу: 18014, м. Черкаси, вул.Першотравнева, 72 було направлено повідомлення №25-15/1112 від 26.06.2017р. про розірвання договору №37 від 10.04.2012р. (а.с.а.с.89,90 т.1) з моменту його одержання Публічним акціонерним товариством «Концерн Стирол». Крім цього, Позивач вимагав сплатити заборгованість з орендної плати в розмірі 405562,02грн. та повернути предмет оренди протягом 15 робочих днів з моменту розірвання договору з обовязковим оформленням двостороннього акту приймання-передавання про повернення майна. Поштове відправлення було отримане 03.07.2017р., що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. (а.с.91 т.1)

У відповідь на означений лист Відповідачем було надіслано листа №396/07-17 від 12.07.2017р. (а.с.92 т.1), яким останній зазначив, що у нього відсутня можливість як користуватися орендованим майном, так і виконати вимогу з повернення його до станції, що визначена умовами договору, через існування обставин, настання яких не можна було передбачити (проведення АТО).

13.07.2017р. на адресу Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Відповідачем було направлено запит №398/07-17 від 12.07.2017р. про надання інформації (а.с.147 т.1) стосовно можливості повернення орендованого у Позивача майна з непідконтрольної території України. У відповідь на означений запит Регіональна філія «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» листом №НГ-Н3-1-06/1575 від 02.08.2017р. (а.с.148 т.1) повідомила, що у звязку з прийняттям Радою національної безпеки і оборони України рішення від 15.03.2017р. щодо припинення переміщення вантажів залізничним та автомобільними шляхами через лінію зіткнення та розпорядження Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 15.03.2017р. №Ц-1/2-2/156, Ц-1/2-2/157, на підставі чого, починаючи з 16.03.2017р. була введена конвенційна заборона перевезення вантажів та порожніх вагонів на непідконтрольну територію України, повернення орендованих вагонів №59384636, №59384826 цистерн-цементовозів (моделі 15-1405) Відповідачем наразі не можливо.

Крім цього, Відповідачем до матеріалів справи було залучено відповідь Донецької торгово-промислової палати від 25.11.2016р. (а.с.а.с.142-145 т.1), якою було повідомлено, що за відсутності інформації стосовно стану орендованого майна неможливо встановити наявність чи відсутність у Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» зобовязання щодо його повернення, що не дає змоги встановити наявність причинно-наслідкового звязку між обставинами/подією і неможливістю виконання останнім свої конкретних зобовязань.

Ухвалою суду від 03.10.2017р. у Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії Головний інформаційний-обчислювальний центр Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» було витребувано відомості про знаходження цистерн-цементовозів (вагонів) моделі 15-1405, заводські номери цистерн 59384636 (інвентарний №729966), 59384826 (інвентарний №729995) у автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів (АБД ПВ) та їх розташування (переміщення) в період з 2016р. по теперішній час.

Листом №59/14 від 12.10.2017р. (а.с.а.с.233-236 т.1) Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії Головний інформаційний-обчислювальний центр Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» повідомила, що станом на 10.10.2017р. в автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів країн СНД і Балтії (АБД ПВ) вагони №№59384636, 59384826 мають відомості про власника: Державне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат»; вказані вагони були виключені 29.07.2015р. з АБД ПВ з причини не надання власником підтвердження (зміни) даних по вагонах в АБД ПВ, які мають надаватися кожні три роки. Водночас, відповідно до інформації з архіву вагонних операцій останні операції по вагонам №59384636 (21.04.2014р.), №59384826 (01.03.2014р.) зафіксовано на станції Горлівка Донецької залізниці.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» про зобовязання повернути на підїзні колії станції Заводська за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18 цистерну-цементовоз (вагон) моделі 15-1405, заводський номер цистерни 59384636 (інв. №729966), цистерну-цементовоз (вагон) моделі 15-1405, заводський номер цистерни 59384826 (інв. №729995), про що скласти двосторонній акт приймання-передавання про повернення майна, що включає в себе дату побудування вагону, дату останнього ремонту, перелік номерних деталей (колісні пари, візки, рама) з зазначенням року побудування, а також стягнення 405562,02грн. боргу з орендної плати за договором оренди №37 від 10.04.2012р.

Місцевий суд відмовив у задоволені позовних вимог в повному обсязі з мотивів встановлення відсутності підстав для стягнення з Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» суми орендних платежів за період з травня 2016р. по травень 2017р. в сумі 405562,02грн. за оренду цистерн-цементовозів №№59384636, 59384826 за договором №37 від 10.04.2012р. через звільнення від обовязку зі здійснення такої оплати в порядку ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України. Відмова у задоволені іншої частини позовних вимог була зумовлена поточною неможливістю виконання обовязку з повергнення майна у звязку із введеною з 16.03.2017р. конвенційною забороною перевезення вантажів та порожніх вагонів на непідконтрольну територію України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

З огляду на правову природу та зміст укладеного між сторонами договору оренди №37 від 10.04.2012р., спірні правовідносини регламентуються, насамперед, положеннями Господарського та Цивільного кодексів України про оренду (найм).

Сутність розглядуваного спору в контексті заявлених позовних вимог полягає у спонуканні Відповідача до повернення у звязку із розірванням в порядку ст.782 Цивільного кодексу України договору оренди на підїзні колії станції Заводська за адресою: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18, цистерну-цементовоз (вагон) моделі 15-1405, заводський номер цистерни 59384636 (інв. №729966), цистерну-цементовоз (вагон) моделі 15-1405, заводський номер цистерни 59384826 (інв. №729995), про що скласти двосторонній акт приймання-передавання про повернення майна, що включає в себе дату побудування вагону, дату останнього ремонту, перелік номерних деталей (колісні пари, візки, рама) з зазначенням року побудування, а також стягнення з Відповідача 405562,02грн. боргу з орендної плати за договором оренди №37 від 10.04.2012р. за період з травня 2016р. по травень 2017р.

Відносно заявлених Позивачем вимог про стягнення 405562,02грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди №37 від 10.04.2012р. за період з травня 2016р. по травень 2017р.,апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність передбачених діючим законодавством підстав для звільнення від здійснення означених платежів.

Дійсно, встановлене на підстав належним доказів місцеперебування орендованого майна на непідконтрольній території, а також загальновідомі у розумінні ч.2 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини проведення АТО в контексті фізичної (пошкодження колії) та юридичної (режим проведення АТО, повязане з ним обмеження та подальше припинення залізничного сполучення з неконтрольованою українською владою територією Донецької та Луганскьої областей) можливості переміщення, цілком правомірно кваліфіковано у якості підстави для застосування спеціальної, по відношенню до ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.286 Господарського кодексу України, норми ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України.

З цього приводу колегія суддів звертає увагу Скаржника, що можливість застосування ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України не перебуває в залежності від наявності/відсутності сертифікату Торгово-промислової палати України про засвідчення форс-мажору та наявності форс-мажору взагалі, адже в розглядуваному випадку вирішення питання про наявність обставин для звільнення від виконання обовязків (у розумінні ч.4 ст.14 Цивільного кодексу України), а не від відповідальності за їх невиконання, може здійснюватися як в контексті будь-яких належних у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів, так і з урахуванням доведених підстав звільнення від доказування у розумінні ст.35 цього Кодексу. Колегія суддів вважає, що ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України передбачає можливість кваліфікації у якості обставин унеможливлення користування орендованим майном з незалежних від орендаря причин більш широке коло обставин, ніж обставини непереборної сили у розумінні ч.2 ст.218 Господарського кодексу України та ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Апеляційний суд звертає увагу, що наявність обставин, які унеможливили користування орендованим майном у попередній період (що передує заявленому в цій справі) є преюдиційним фактом у розглядуваних правовідносинах у розумінні ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи попереднє рішення Господарського суду Донецької області від 30.11.2016р. у справі №905/2083/16 (а.с.а.с.212-221 т.1), залишене без змін за результатами апеляційного та касаційного перегляду. Наразі, такі обставини є тотожними із тими, що стосуються і розглядуваного періоду нарахування орендної плати, однак Скаржником не надано будь-яких доказів усунення існування таких обставин, і поточне заперечення їх доведеності через неналежність статусу доказів є неприйнятним в контексті принципу правової визначеності як складного елементу закріпленого ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Доводи Скаржника з цього приводу у доповненнях до апеляційної скарги №25-17/667 від 04.12.2017р. відносно результатів касаційного перегляду справи №905/2084/16 та викладених у постанові Вищого господарського суду України від 11.10.2017р. міркувань не спростовує наведених вище висновків, оскільки: справа №905/2084/16 стосується правовідносин за договором оренди №102 від 02.10.2012р., тоді як в межах розглядуваної справи та справи №905/2083/16 правовідносини сторін визначаються умовами договором оренди №37 від 10.04.2012р.; в силу приписів ст.111-7 та ст.111-12 Господарського процесуального кодексу України постанова касаційної інстанції у справі №905/2084/16 не може мати ані вказівок чи правових позицій, які мають бути враховані в межах справи №905/1979/17, ані встановлювати будь-яких преюдиційних обставин. Аналогічність правовідносин в цих справах не впливає на означений висновок.

Отже, законодавчо обумовлене звільнення від обовязку унеможливлює існування факту порушення через його невиконання, що в контексті ч.1 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.14 Цивільного кодексу України зумовлює відмову у задоволені позовних вимог про спонукання до виконання такого обовязку.

Своєю чергою, що стосується інших позовних вимог, судова колегія зазначає, що наявність субєктивного права Позивача вимагати повернення орендованого майна в силу ч.1 ст.785 Цивільного кодексу України та п.п.2.7, 5.11, 10.8 договору оренди перебуває в залежності, серед іншого, від факту попереднього припинення орендних відносин. Між тим, враховуючи факт відсутності доказів заперечення сторін проти пролонгації такого договору після закінчення строку його дії, в силу ст.764 Цивільного кодексу України та п.10.3 договору, а також наявність підписаних сторонами додаткових угод після визначеного строку його припинення - 31.03.2013р. (а.с.а.с.38-40 т.1), виставлення Орендодавцем рахунків та актів (а.с.а.с.41-74 т.1), судова колегія дійшла висновку про неодноразове продовження укладеного договору на один рік, останній раз до 31.03.2018р.

Так, Позивач повязує припинення дії цього договору з фактом отримання Відповідачем листа №25-15/1112 від 26.06.2017р. про відмову від договору в порядку ст.782 Цивільного кодексу України, а саме через невиконанням Відповідачем договірних зобовязань зі сплати орендної плати за період з травня 2016р. по травень 2017р. Проте, як вже зазначалось вище колегією суддів, протягом вказаного періоду часу Відповідач на підставі ч.6 ст.762 Цивільного кодексу України був звільнений від сплати орендної плати, а тому невиконання відсутнього грошового зобовязання в силу ч.1 ст.19 Конституції України, на думку апеляційного суду, не може бути підставою для застосування ст.782 Цивільного кодексу України. Оскільки доказів припинення договору з інших підстав, передбачених діючим законодавством, матеріали справи не містять, у Відповідача не виникає обовязку з повернення обєкта оренди при наявності діючого договору.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що відмова у задоволенні цієї частини позовної вимоги обумовлена не наявністю обставин, які перешкоджають поверненню вагонів в силу Указу Президента України №62/2017 від 15.03.2017р. (відсутність поточної можливості виконання зобовязань безпідставно ототожнюється місцевим судом з безпідставністю самих позовних вимог, тоді як ця обставина впливає на можливість подальшого виконання, а не прийняття судового рішення), а відсутністю у Відповідача, на час звернення з позовною заявою до судом та на момент прийняття рішення, обовязку з повернення орендованого майна, у звязку з поточною чинністю правової підстави знаходження цього майна у Відповідача (договір оренди є діючим).

Між тим, оскільки висновки суду першої інстанції в цій частині не призвели до прийняття неправомірного рішення, оскаржуване рішення суду залишається без змін, але за мотивуваннями, викладеними в постанові апеляційного суду.

Оскільки будь-яких інших підстав, передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України апеляційний судом не встановлено, апеляційна скарга Позивача залишається без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. При цьому, згідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України понесені Скаржником витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відносяться на його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 35, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Донецької області від 31.10.2017р. (повний текст підписано 06.11.2017р.) у справі №905/1979/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Донецької області від 31.10.2017р. (повний текст підписано 06.11.2017р.) у справі №905/1979/17 залишити без змін з урахуванням підстав, викладених в цій постанові.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надрук. 3 примірників: 1-2 - сторонам, 3-ГСДО