РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2017 р. Справа № 902/722/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Демянчук Ю.Г. ,

судді Юрчук М.І.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

третьої особи 1: не з'явився

третьої особи 2: не з'явився

третьої особи 3: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної держаної адміністрації на рішення господарського суду Вінницької області від 11.10.2017 р. у справі № 902/722/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Київ

до: ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної держаної адміністрації, м. Липовець, Липовецький район, Вінницька область

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 районної ради

Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації

Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області

про стягнення 135 106,37 грн

В липні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» звернулося до господарського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації про стягнення 135 106,37 грн. боргу по компенсації витрат на надання послуг звязку на пільгових умовах /а.с. 3-7/.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 28.07.2017 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 районну раду, Департамент фінансів Вінницької обласної державної адміністрації та Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області /а.с.1-2/.

Рішенням господарського суду Вінницької області (суддя Банасько О.О.) від 11.10.2017 року у справі № 902/722/17, позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 районної ради, Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації та Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області про стягнення 135 106,37 грн. задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» 135 106,37 грн. - боргу, 2 026,60 грн. - відшкодування витрат по сплаті судового збору /а.с.210-214/.

Відповідач, ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації, не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 11.10.2017 року у справі № 902/722/17 скасувати за його відсутності.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає:

- Законом України від 25.12.2015 року № 928 «Про Державний бюджет України на 2016 рік» не було передбачено відшкодування з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з оплати послуг звязку та встановлення телефону, показники субвенції на надання з послуг звязку та інших передбачених законодавством пільг у 2016 році, затверджені розпорядженням голови облдержадміністрації № 4 від 05.01.2016 року дорівнюють нулю;

- порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256, визначає, відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України, механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг звязку та інших передбачених законодавством пільг здійснюється за рахунок субвенцій з державного бюджету;

- впродовж 2016 року договір на відшкодування пільг з послуг звязку із ПАТ «Укртелеком» не укладався, про неможливість укладення даного договору та відшкодування даних пільг неодноразово офіційно повідомлено позивача;

- лише 20.12.2016 року внесено зміни до ст. 91 Бюджетного кодексу України, в частині надання пільг з послуг звязку за рахунок видатків місцевих бюджетів (Закон України № 1789 від 20.12.2016 року). Кошти на відшкодування послуг звязку у 2016 році з районного бюджету не виділялись.

Таким чином, скаржник вважає, що господарським судом Вінницької області при прийнятті рішення порушено норми матеріального права, тому просить оскаржуване рішення скасувати /а.с. 227-230/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.11.2017 року у справі № 902/722/17, апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 06.12.2017 року /а.с.226/.

20.11.2017 року Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації подано до суду письмові пояснення з приводу апеляційної скарги відповідача № 03-1/26/3335-08-07 від 15.11.2017 року, в обґрунтування яких третя особа зазначає, що Законом України № 1780-VIII від 20.12.2016 року внесено зміни до ст.102 Бюджетного кодексу України та відмінено субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг звязку, інших передбачених пільг. Згідно із Законом № 1780-VIII від 20.12.2016 року ч.1 ст. 91 Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 20-4.

Окрім цього, Департамент фінансів звертається увага на судову практику з аналогічного судового спору (постанова Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 року по справі № 925/360/17), згідно якої відсутність підписаного договору з ПАТ «Укртелеком» є підставою для відмови в задоволенні його позовних вимог, розгляд даної справи просить здійснювати без його участі /а.с. 213-214/.

16.08.2017 року ПАТ «Укртелеком» подано до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. № 34429/17 від 29.11.2017 року), в якому позивач заперечує проти апеляційної скарги, просить здійснити розгляд даної справи за відсутності його представника /а.с. 246-247/.

В призначене судове засідання 06.12.2017 року позивач, відповідач та треті особи явку повноважних представників не забезпечили, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Оскільки ухвалою суду від 10.11.2017 року явка представників сторін в судове засідання 06.12.2017 року обовязковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності учасників судового процесу.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.2.2.1 Статуту ПАТ «Укртелеком», затвердженого загальними зборами акціонерів ПАТ «Укртелеком» від 27.04.2016 року, ПАТ «Укртелеком» є оператором телекомунікацій, предметом діяльності якого є надання телекомунікаційних послуг фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного та рухомого (мобільного) зв'язку, комп'ютерного зв'язку, радіозв'язку (з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг /а.с. 81/.

У період з січня 2016 року по грудень 2016 року (включно) ПАТ «Укртелеком» було надано пільговим категоріям населення телекомунікаційні послуги, вартість яких підлягає відшкодуванню за рахунок субвенції з бюджету на загальну суму 135 106,16 грн., що підтверджується щомісячними розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг /а.с. 20-24, 26-28, 31-34, 36-39, 43-45, 49, 53, 57, 61, 66, 71, 76/.

Позивачем на адресу відповідача надіслано ряд листів, а саме: вх. № 570-01-12/1 від 07.07.2016 року /а.с.40/; № 06-1263/10 від 05.07.2016 року /а.с.47-48/; № 06-1435/10 від 03.08.2016 року /а.с.52/; № 06-1617/10 від 05.09.2016 року /а.с.56/; № 06-1756/10 від 05.10.2016 року /а.с.60/; № 06-1900/10 від 04.11.2016 року /а.с.65/; № 06-2100/10 від 05.12.2016 року /а.с.70/; № 06-27/10 від 05.01.2017 року /а.с.75/, в яких зазначено про надання відповідачу розрахунків з відповідним пакетом документів (акти звірок за формою « 3-пільга», списки абонентів за формою « 2-пільга») по компенсації за пільгове надання телекомунікаційних послуг за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року.

Крім того, на початок грудня 2015 року у відповідача існувала заборгованість перед позивачем на суму 21 348,21 грн.

15.12.2015 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області (сторона 1), Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації (сторона 2), Вінницькою філією ПАТ «Укртелеком» (сторона 3), Публічним акціонерним товариством «Вінницяобленерго» (сторона 4) та ДП «Енергоринок» (остання сторона) підписано спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків. Даним протокольним рішенням визначено порядок взаєморозрахунку між сторонами на суму 21 348,00 грн /а.с.78/.

Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість з оплати компенсації витрат позивача на надання послуг звязку пільговим категоріям споживачів в сумі 135 106 грн. 37 коп. (135 106,16+0,21).

За таких обставин, ПАТ «Укртелеком» звернулось до господарського суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації про стягнення заборгованості в сумі 135 106,37 грн.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Вінницької області слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а також можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, з актів органів державної влади, органів влади АР Крим або органів місцевого самоврядування (ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.2 ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що боржник, як юридична особа, відповідає за своїми зобовязаннями, які виникли безпосередньо із договору чи закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Відповідно до част.1, 3 ст.63 Закону України «Про телекомунікації» та п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012р., споживачами, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України; установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» від 22.10.1993 року № 3551-XII, Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 року № 1584-ІІІ, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ, Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус» від 24.03.2008 року № 203/98-ВР, Законом України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-ХІІ та Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Згідно з ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст.48 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до п.п.«б» п.4 ч.1 стс.89, ч.ч.1,5 ст.102 Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського і обласного значення при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на компенсаційні виплати за надання пільг з послуг зв'язку окремих категорій громадян. Видатки місцевих бюджетів проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, зокрема, здійснюються компенсаційні виплати за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян.

Механізм фінансування видатків, передбачених ст.102 Бюджетного кодексу України, місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту щодо, зокрема, надання компенсаційних виплат на пільгове користування телефонним звязком за рахунок субвенцій з державного бюджету, визначений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256 (надалі Порядок).

Пунктом 3 Порядку визначено, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) (п. 5 Порядку).

Таким чином, відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій (державного та місцевих бюджетів).

Колегія суддів звертає увагу, що Міністерство фінансів України у листі від 30.06.2011 р. № 31-07310-10-24/16584 роз'яснило «...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обовязку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається у відповідності до вимог Законів України.

Згідно абз.2 п.12 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, погашення кредиторської заборгованості за зазначеними державними програмами соціального захисту населення, яка утворилася станом на початок року, провадиться першочергово.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм, головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, в даному випадку щодо відшкодування витрат на послуги зв'язку, які надавались споживачам на пільгових умовах, є ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації і саме на останнє покладено обов'язок щодо виконання зобов'язань з оплати наданих послуг зв'язку на пільгових умовах.

Судом встановлено, що у період з січня 2016 року по грудень 2016 року, з урахуванням 0,21 грн. заборгованості станом на 01.01.2016 року, позивачем понесено витрати на надання пільг на послуги зв'язку зазначеній категорії пільговиків на загальну суму 135 106,37 грн., що підтверджується помісячними розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, що свідчить про належне виконання зобов'язань з боку позивача. А тому позовні вимоги про стягнення 135 106,37 грн. компенсації за надані телекомунікаційні послуги споживачам, які мають пільги з їх оплати, є такими, що підтверджуються матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо відсутності субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України та стаття 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з пунктом 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/374/2013 від 18 лютого 2013 року, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 року зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі №11/446, від 15.05.2012 року у справі №3-28гс12.

Судова колегія також не приймає до уваги доводи апелянта, що відсутність укладеного із ПАТ «Укртелеком» договору на відшкодування пільг з послуг звязку є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, адже п. 2 Порядку визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Інші заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Вінницької області від 11.10.2017 р. у справі № 902/722/17 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 районної держаної адміністрації - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 902/722/17 повернути господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Юрчук М.І.