ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017р. Справа № 914/2333/17

За позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Фарата Павла Миколайовича, м. Львів

про стягнення заборгованості

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорна І. Б.

Представники:

від позивача: Карвацька О.Р. - представник;

від відповідача: не з'явився.

Зміст ст. 22 ГПК України представнику позивача роз'яснено.

Розглядається справа за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області до фізичної особи-підприємця Фарата Павла Миколайовича про стягнення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.11.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 27.11.2017.

Розгляд справи відкладався у зв'язку з неявкою представника відповідача.

Представник позивача в судове засідання 11.12.2017 з'явився, просив суд позовні вимоги задовольнити з підстав наведених у позовній заяві та усних поясненнях.

Відповідач вимог суду, зазначених в ухвалах про порушення справи та про відкладення справи не виконав, витребуваних доказів не подав, явки свого представника в засідання суду не забезпечив. Ухвали про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи скеровувалися відповідачу за адресами зазначеними позивачем у позовній заяві: 79059, АДРЕСА_1. Ухвалу про порушення провадження у справі відповідач отримав 16.11.2017, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 362.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК України при відсутності представника відповідача, за наявними у ній матеріалами яких достатньо для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи в порядку ст. 75 ГПК України, суд встановив таке.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області (надалі - позивач) звернулося до господарського суду з позовом до фізичної особи-підприємця Фарата Павла Миколайовича (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, 20.09.2016 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності № 155 (надалі - договір). Відповідно до умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення (№ № 259-260), загальною площею 93,3 кв.м., що знаходяться на 5-му поверсі будівлі за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 61 реєстраційний номер 07989865.1. та перебувають на балансі Філії "Львівський проектний інститут" державного підприємства Міністерства оборони України «Центральний проектний інститут» (надалі - балансоутримувач).

В порушення умов п. 5.3 договору, відповідач зобов'язань щодо сплати орендної плати в повному обсязі не здійснював, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду. Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.05.2017 у справі № 914/706/17 позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області задоволено повністю, стягнуто з фізичної особи - підприємця Фарата Павла Миколайовича 35 879, 72 грн - заборгованості, 1 269, 26 грн - пені та 3 587, 97 грн - штрафу. Також рішенням суду розірвано договір оренди від 20.09.2016 № 155 та виселено фізичну особу - підприємця Фарата Павла Миколайовича з орендованого державного майна - нежитлових приміщень (№ 259-260), загальною площею 93,3 кв.м., що знаходяться на 5-му поверсі будівлі за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 61 реєстраційний номер 07989865.1. та перебувають на балансі Філії "Львівський проектний інститут" державного підприємства Міністерства оборони України "Центральний проектний інститут".

Як вбачається із позовної заяви, відповідач 31.05.2017 повернув майно балансоутримувачу за актом приймання-передачі .

Підставою для звернення позивача з позовом до суду у даній справі стала наявність у відповідача боргу із сплати орендної плати станом на 07.11.2017 за період з березня 2017 року по травень 2017 року в розмірі 23 961, 72 грн, що не була предметом розгляду у справі № 914/706/17.

Крім основної суми боргу позивач нараховує відповідачу пеню в розмірі 2 636, 88 грн. відповідно до п.3.7. договору та штраф у розмірі 2 396, 17 грн, який передбачений п. 3.8. договору.

Відповідач відзиву, письмових обгрунтованих пояснень та доказів погашення заборгованості до суду не представив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи із таких мотивів.

Згідно з ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Як встановлено судом, 20.09.2016 між сторонами у справі було укладено договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності № 155, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення (№ 259-260), загальною площею 93,3 кв.м., що знаходяться на 5-му поверсі будівлі за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 61 реєстраційний номер 07989865.1. та перебувають на балансі Філії "Львівський проектний інститут" державного підприємства Міністерства оборони України "Центральний проектний інститут".

Частинами 1 та 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Пунктами 3.1., 3.3. договору визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку березень 2016 року 10 085, 00 грн. Орендна плата за перший (повний) місяць оренди - вересень 2016 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць оренди березень 2016 року на індекси інфляції за квітень - вересень місяці 2016 року. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативно інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Відповідно до п. 3.6. договору, орендна плата перераховується щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції у наступному співвідношенні: 70% до державного бюджету; 30% на рахунок балансоутримувача;

Пунктом 3.7. договору визначено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і сплачується до державного бюджету та балансоутримувачу, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 5.3. договору, орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

В порушення умов п. 5.3 договору, відповідач зобов'язань щодо сплати орендної плати в повному обсязі не здійснив, внаслідок чого у нього виникла заборгованість що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.05.2017 у справі № 914/706/17 позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області задоволено повністю, стягнуто з фізичної особи - підприємця Фарата Павла Миколайовича 35 879, 72 грн - заборгованості за період жовтень 2016 року - лютий 2017 року, 1 269, 26 грн - пені та 3 587, 97 грн - штрафу. Також рішенням суду розірвано договір оренди від 20.09.2016 № 155 та виселено фізичну особу - підприємця Фарата Павла Миколайовича з орендованого державного майна - нежитлових приміщень (№ 259-260), загальною площею 93,3 кв.м., що знаходяться на 5-му поверсі будівлі за адресою: м. Львів, вул. І. Франка, 61 реєстраційний номер 07989865.1. та перебувають на балансі Філії "Львівський проектний інститут" державного підприємства Міністерства оборони України "Центральний проектний інститут".

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач 31.05.2017 повернув майно балансоутримувачу за актом приймання-передачі.

Однак, у відповідача наявний борг із сплати орендної плати станом на 07.11.2017 за період з березня 2017 року по травень 2017 року в розмірі 23 961, 72 грн, що і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Згідно з ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Представник відповідача в судові засідання не з'явився, позовні вимоги не заперечив, доказів погашення заборгованості не представив.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач без належних на те правових підстав своєчасно не сплатив орендну плату, в результаті чого у нього виникла заборгованість, тому за таких обставин, позовна вимога про стягнення заборгованості з орендної плати за період з березня 2017 року по травень 2017 року в розмірі 23 961, 72 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім стягнення заборгованості з орендної плати, позивач, згідно позовної заяви, просив стягнути з відповідача, на підставі п. 3.7 договору, пеню в розмірі 2 636, 88 грн та на підставі п. 3.8 договору штраф в розмірі 2 396, 17 грн.

Згідно ст. 611 ЦК України правовими наслідками порушення зобов'язання є зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Приписами ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 3.7. договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до державного бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 договору співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Тому, згідно із п. 3.7. договору, позивач правомірно нарахував відповідачу пеню в розмірі 2 636, 88 грн, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Абзацом 2 пункту 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Відповідно до п. 3.8 договору, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості. Судом встановлено, що відповідачем орендна плата не сплачена за період березень 2017 року та травень 2017 року, тому позивач правомірно нарахував штраф у розмірі 2 396, 17 грн, а отже позовна вимога в цій частині є обгрунтованою і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України сплачений позивачем судовий збір за подання позову покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись, ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Фарата Павла Миколайовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 3, ) суму в розмірі 30 594, 77 грн, з яких:

- 23 961, 72 грн - заборгованості;

- 2 636, 88 грн - пені;

- 2 396, 17 грн - штрафу;

- 1 600, 00 грн судового збору.

3. Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 14.12.2017.

Суддя Манюк П.Т.