ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
"07" грудня 2017 р. Справа №924/474/17
Господарський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Димбовського В.В., суддів Грамчука І.В., Мухи М.Є., розглянувши матеріали справи
за позовом керівника Шепетівської місцевої прокуратури м. Шепетівка в інтересах держави в особі державного агентства рибного господарства України, м. Київ; регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області, м. Хмельницький
до державного підприємства "Укрриба", м. Київ
до фізичної особи - підприємця Гродзінського Віталія Людвіговича, м. Баранівка Житомирської області
про 1) визнання недійсним договору зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р., укладеного між державним підприємством "Укрриба" та фізичною особою-підприємцем Гродзінським Віталієм Людвіговичем та додаткових угод до нього від 01.02.2011р., 01.11.2012р. та 01.02.2010р. на майбутнє;
2) повернення гідротехнічних споруд ставів "Гамарня" та "Микулин" балансоутримувачу - державному підприємству "Укрриба"
Представники сторін:
від прокуратури: Параскевич О.Г. - прокурор відділу прокуратури області (службове посвідчення від 21.08.2017р.);
від позивача - державного агентства рибного господарства: не з`явився;
від позивача - ФДМ: не з`явився;
від відповідача-1 - ДП "Укрриба": не з`явився;
від відповідача-2 - ФОП Гродзінського В.Л.: не з`явився.
В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Суть спору: прокурор в інтересах позивачів звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р., укладеного між державним підприємством "Укрриба" та фізичною особою-підприємцем Гродзінським Віталієм Людвіговичем та додаткових угод до нього від 01.02.2011р., 01.11.2012р. та 01.02.2010р. на майбутнє; повернення гідротехнічних споруд ставів "Гамарня" та "Микулин" балансоутримувачу - державному підприємству "Укрриба".
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що передача гідротехнічних споруд, які є державною власністю, за договором №16/07 від 07.11.2007р. відбулась на підставі угод, укладених без участі регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області та без його згоди, спірний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства, адже правомочною особою на укладення договору оренди державного майна є Фонд державного майна України, тому державним підприємством "Укрриба" при укладені спірного договору №16/07 від 07.11.2007р. перевищено свою компетенцію як балансоутримувача майна.
Прокурор зазначив, що ДП "Укрриба" перевищено свою компетенцію при укладені спірного договору, предметом якого є державне майно, а ФОП Гродзінський В.Л. незаконно набув права користування вказаним майном, внаслідок чого державі спричинені збитки у розмірі не отриманої орендної плати, яка у випадку дотримання вимог законодавства з питань оренди та користування державним майном надходила б до Державного бюджету, позов заявляється прокурором з метою захисту порушених інтересів держави. Також зазначив, що місцевою прокуратурою інформацію про наявний договір отримано у вересні 2016р. під час опрацювання офіційного сайту ДП "Укрриба". Встановлено, що на території Полонського району Хмельницької області ДП "Укрриба" укладено договір зберігання з правом користування з ФОП Гродзінським В.Л. №16/07 від 07.11.2007р. Крім того, спірний договір зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р. є чинним на момент пред`явлення позову, порушення прав позивача є триваючим.
Враховуючи викладене, посилаючись на положення ст.ст. 203, 215, 235, 759, 936, 944 ЦК України, ст. 287 ГК України та ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", прокурор просить суд задовольнити позовні вимоги.
У письмових поясненнях від 20.11.2017р. та від 27.11.2017р. представники прокуратури зазначили, що у позові Державне агентство рибного господарства залучено як центральний орган виконавчої влади, який створений для реалізації державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних живих ресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства та на який покладено обов`язок захисту охоронюваного законом інтересу. Передача гідротехнічних споруд, які є державною власністю, за договором №16/07 від 07.11.2007 відбулась на підставі угод, укладених без участі регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області та без його згоди, спірний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства, адже правомочною особою на укладення договору оренди державного майна є Фонд державного майна України, тому державним підприємством "Укрриба" при укладені спірного договору №16/07 від 07.11.2007 перевищено свою компетенцію як балансоутримувача майна. Робить висновок про те, що регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області залучено позивачем як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна. На його думку, оскільки органом уповноваженим на реалізацію державної політики у сфері використання державного майна є регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області, а обов`язок щодо реалізації державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів, регулювання рибальства; відповідно до покладених на нього завдань виковує в межах повноважень функції з управління об`єктами державної власності Державне агентство рибного господарства України, то виставлені вимоги стосуються обох позивачів.
Присутній у судовому засіданні представник прокуратури наполягає на задоволенні позовних вимог.
Державне агентство рибного господарства України у письмових поясненнях по справі зазначало, що підприємством було перевищено компетенцію при укладанні спірного договору, предметом якого є державне майно, а ФОП Гродзінський незаконно набув права користування вказаним майном. Просило суд розглядати справу без участі представника Держрибагентства.
У письмових поясненнях від 20.11.2017р. Державне агентство рибного господарства України, посилаючись на ст.ст. 2, 167, 170, 256 ЦК України зазначає, що правила про позовну давність поширюються і на державу, початок якої пов`язується із виникненням у відповідного державного органу права на звернення до суду за захистом порушеного права чи інтересу держави. Звертає увагу на те, що про укладення оспорюваного договору №16/07 від 07.11.2007р. позивачу - державному агентству рибного господарства України взагалі не було відомо до пред`явлення позову прокурором. Зазначає, що право держави порушено унаслідок незаконної передачі в користування гідротехнічних споруд ставів "Гамарня" та "Микулин". Посилаючись на приписи ч. 5 ст. 267 ЦК України просить суд визнати поважними причини пропуску державним агентством рибного господарства України строку позовної давності для звернення з позовом до суду.
У клопотанні від 20.11.2017р. регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду.
Позивачі (державне агентство рибного господарства України та регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області) своїх представників в судове засідання не направили.
У додаткових запереченнях від 16.06.2017р. зазначив, що основною метою укладення договору є зберігання державного майна, тому зміст вищезазначеного правочину вважає таким, що не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Зауважив, що позивачем не наданого доказу щодо того, що договір є удаваним, прихованим договором оренди та яким чином на момент його укладання порушені інтереси регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області, за умови того, що вказане майно, на момент укладання договору, взагалі не могло бути об`єктом оренди. При цьому посилається на п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та п. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", в редакціях, що діяли на момент укладання договору.
Відповідач-1 - ДП "Укрриба" повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, причини неявки суду не повідомив.
19.09.2017р. представником відповідача (ФОП Гродзінського В.Л.) подано відзив на позов, у якому зазначається, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що спірний договір зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р. є удаваним договором та приховує укладений сторонами договір оренди державного майна. Вважає, що з урахуванням п. п. 3.1 та 3.3 договору №16/7 від 07.11.2007р. сторонами було досягнуто згоди щодо можливості користування за плату зберігачем переданим майном, що не суперечить приписам ст. 944 ЦК України.
ФОП Гродзінський В.Л. у судовому засіданні 20.11.2017р. подав клопотання про застосування строків позовної давності, в якому звертає увагу на те, що відповідно до положень Типової форми контракту з керівником державного підприємства - орган управління майном (в даній справі - Державне агентство рибного господарства України) здійснює контроль за ефективністю використання і збереження закріпленого за підприємством майна, а керівник підприємства зобов`язаний щоквартально подавати органу управління майном звіт про результати виконання показників, передбачених цим контрактом, а тому ще у 2007 році орган управління майном знав або мав знати про укладення договору зберігання. Робить висновок, що на такі позови поширюється положення ст. 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, й на підставі ч. 1 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб`єкт владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів, посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 р. у справі № 6-68гс15. Зазначає, що прокурором не надано відомостей про початок перебігу позовної давності, саме державою в особі її органів, а не прокурором.
Відповідач-2 - ФОП Гродзінський В.Л. повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, причини неявки суду не повідомив.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, суд встановив:
Наказом Державного департаменту рибного господарства від 21.08.2003р. №247 затверджено акт приймання - передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду ВАТ "Хмельницькрибгосп" на баланс ДП "Укрриба" та закріплено зазначене в акті майно за ДП "Укрриба" на праві повного господарського відання. Нагляд за виконанням наказу було покладено на заступника голови Державного департаменту рибного господарства.
Додатком №1 до Акту затверджено перелік гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду господарського товаритсва ВАТ "Хмельницькрибгосп" та передаються на баланс ДП "Укрриба" в т.ч. стави с. Микулин (інв.№ 1-303) та с. Гамарня (інв.№ 1-308).
07.11.2007р. між Державним підприємством "Укрриба" (замовник) та ФОП Гродзінським В.Л. (зберігач) підписано договір зберігання з правом користування №16/07, згідно умов п. 1.1 якого, замовник передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання з правом користування, згідно Акту приймання-передачі, нерухоме державне майно, яке знаходиться на балансі ДП "Укрриба", та розташоване за адресою: Хмельницька область, Полонський район, с. Новоселиця.
Згідно п. 1.2 договору, вартість майна, що передається зберігачу визначена на підставі даних бухгалтерського обліку і відображена в акті приймання-передачі майна, що є додатком до цього договору.
Відповідно до п. 1.3 договору, майно використовується з метою риборозведення згідно виробничої програми, погодженої з замовником.
Пунктом 2.2 договору передбачено, що зберігач зобов`язаний за користування майном (згідно додатку №1 "Акт приймання-передачі державного майна") вносити плату щомісячно до 15 числа наступного за звітним в розмірі 215,00 грн., в т. ч. ПДВ, розрахунковий рахунок замовника з врахуванням щомісячного індексу інфляції. Підставою для перерахування коштів є чинний договір.
Пунктом 2.5 договору визначено, що зберігач зобов`язаний у випадках, передбачених п. 3.2, п. 5.1 даного договору, повернути майно замовнику за актом приймання-передачі.
В пункті 3.1 договору сторони встановили, що зберігач має право користуватись переданим йому для зберігання майном на платній основі.
У відповідності до п. 3.3 договору майно використовується з метою риборозведення згідно виробничої програми, погодженої з замовником.
Згідно п. 4.1 договору, замовник зобов`язаний: за відповідальне зберігання майна (згідно "Акту приймання-передачі державного майна") щомісячний розмір плати складає 10 грн., у тому числі ПДВ, з врахуванням щомісячного індексу інфляції. Плата за відповідальне зберігання майна перераховується на розрахунковий рахунок зберігача один раз на рік закінченню календарного року до 15 січня наступного року.
Відповідно до п. 4.3 договору, замовник зобов`язаний після закінчення терміну дії договору або досягнення сторонами угоди про його дострокове розірвання, прийняти по акту майно, яке було передане згідно договору.
Пунктом 6.1 договору визначено строк його дії, згідно якого цей договір діє з 07.11.2007р. по 07.11.2022р. і набуває чинності з дня його підписання.
У відповідності до п. 8.1 договору укладений договір визнається зберігачем та замовником таким, що в повній мірі відповідає чинному законодавству і не є вдаваною угодою.
Договір підписаний представниками сторін, скріплений відтисками їх печаток.
Акт підписаний представниками сторін, скріплений відтиском печатки ДП "Укрриба".
07.11.2007р. між сторонами підписано протокол про договірну ціну за відповідальне зберігання державного майна, зазначену у договорі №16/07 від 07.11.2007р., відповідно до якого щомісячна ціна за відповідальне зберігання гідротехнічних споруд складає з ПДВ - 10,00 грн. із врахуванням щомісячного індексу інфляції. Сторони залишають за собою право на перегляд ціни договору.
Також сторонами підписано протокол від 07.11.2007р. про договірну ціну за зберігання з правом користування державного майна, зазначену у договорі №16/07 від 07.11.2007р., відповідно до якого щомісячна ціна за користування гідротехнічними спорудами, складає з ПДВ 215,00 грн. із врахуванням щомісячного індексу інфляції. Сторони залишають за собою право на перегляд ціни договору.
Протоколи підписані представниками сторін, скріплені відтиском печатки ДП "Укрриба".
01.02.2010р. сторонами підписано додаткову угоду до договору зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р., відповідно до п. п. 1, 2 якої, на виконання наказу Держкомрибгоспу за №9 від 20.01.2010р. "Про ефективність використання державного майна" розділ "2. Обов`язки зберігача." доповнити п.2.14., який викласти в наступній редакції: "2.14. Забезпечити використання гідротехнічних споруд рибницьких ставів по вирощуванню товарної риби і рибопосадкового матеріалу відповідно до зональних рибоводно-біологічних нормативів, згідно додатку." Ця Додаткова угода набирає чинності з 01.02.2010р.
01.02.2011р. між сторонами підписано додаткову угоду до договору зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р., відповідно до п. 1 якої, у зв`язку з заявою зберігача від 31.12.2010р. та Протоколу засідання комісії по роботі з контрагентами від 27.01.2011р., замовник передає, а зберігач приймає на зберігання з правом користування гідротехнічні споруди ставу "Микулин" інв. №1-303 балансовою вартістю 403904,47 грн. та залишковою вартістю станом на 01.12.2010р. в розмірі 207756,89 грн. Зазначене майно розташоване в с.Микулин Полонського р-ну Хмельницької обл.
У п. п. 2 та 3 додаткової угоди від 01.02.2011р. встановлено, що пункт 2.2 договору викладено в наступній редакції: "За користування майном розмір щомісячної плати після перегляду складає 1375,01 грн., в тому числі ПДВ, яку потрібно вносити щомісячно до 10 числа наступного за звітним. Розмір місячної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру: місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Підставою для перерахування коштів є чинний договір". Ця додаткова угода набирає чинності з 01.02.2011р.
Між ДП "Укрриба" та ФОП Гродзінським В.Л. 01.11.2012р. підписано додаткову угоду до договору зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р., відповідно до п. п. 1, 3 якої розділ 7 "Відповідальність сторін, вирішення спорів" доповнили пунктом 7.6 "На об`єктах, переданих відповідно до даного договору відповідальність за виконання вимог чинного законодавства України з охорони праці, а також наказу Міністерства агарної політики та продовольства України від 27.06.2012р. №376 несе зберігач". Ця додаткова угода набирає чинності з 01.11.2012р.
Також між ДП "Укрриба" та ФОП Гродзінським В.Л. 01.04.2013р. підписано додаткову угоду до договору зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р., відповідно до п. п. 1, 3 якої розділ 2 "Обов`язки зберігача" доповнено пунктом 2.12 та 2.13: "2.12 На (виконання наказу Держрибагентства України від 13.02.2012р. №84 щомісячно до 5 числа місяця наступного за звітним надавати замовнику звіт про вилов і риби, добування інших живих ресурсів за встановленою формою. До 20 січня календарногор., наступного за звітним надавати замовнику копію звіту за формою №1А-риба (річна) "Виробництво продукції аквакультури"; 2.13 Дотримуватись норм зон аквакультури (рибництва) та зональної рибопродуктивності по регіонах України, визначених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №45 від 30.01.2013р.". Ця додаткова угода набирає чинності з 01.04.2013р.
Додаткові угоди підписані представниками сторін, скріплені відтиском печатки ДП "Укрриба".
Прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі державного агентства рибного господарства України, м. Київ; регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області, м. Хмельницький до державного підприємства "Укрриба", м. Київ до фізичної особи - підприємця Гродзінського Віталія Людвіговича, м. Баранівка Житомирської області просить суд визнати недійсними договір зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р., укладеного між державним підприємством "Укрриба" та фізичною особою-підприємцем Гродзінським Віталієм Людвіговичем та додаткові угоди до нього від 01.02.2011р., 01.11.2012р. та 01.02.2010р. на майбутнє, а також просить повернути гідротехнічні споруди ставів "Гамарня" та "Микулин" балансоутримувачу - державному підприємству "Укрриба".
Дослідивши надані докази, оцінивши їх в сукупності, судом прийнято до уваги наступне.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до приписів ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із поданих в обґрунтування позову доказів вбачається, що прокурор, звертаючись із позовом в інтересах позивачів, просить визнати правочин недійсним із посиланням на ст.235 ЦК України як такий, що вчинений сторонами для приховування іншого правочину. При цьому, прокурор вважає, що спірний договір зберігання є удаваним правочином, оскільки сторони мали на меті приховати інший правочин, а саме - договір оренди майна.
Як вбачається зі спірного договору зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р., разом з додатковими угодами до нього від 01.02.2010р., від 01.02.2011р. та від 01.11.2012р., Державним підприємством "Укрриба" було надано зберігачу - ФОП Гродзінському В.Л. право використовувати майно, яке передано на зберігання, з метою риборозведення згідно виробничої програми, погодженої з замовником (ДП "Укрриба").
За приписами ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Статтею 944 Цивільного кодексу України передбачено, що зберігач не має права без згоди поклажедавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншим особам.
Пунктом 1 ст. 946 ЦК України визначено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.
Правовий аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що, як правило, договір зберігання укладається без права користування річчю, адже правовою метою такого договору є забезпечення збереження речі та повернення її непошкодженою, оскільки така річ перебуває у володінні зберігача, але не у користуванні. Право користування річчю зберігач може отримати за попередньою згодою поклажодавця, і в такому разі виникають правовідносини найму (якщо користування платне). (Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ від 05.04.2012р. по справі №6/114-11, від 31.07.2012р. по справі №15/104-11).
В даному випадку відповідач-1 (ДП "Укрриба") та відповідач-2 (ФОП Гродзінський В.Л.) у п. 2.2 договору №16/07 від 07.11.2007р. та з врахуванням додаткової угоди від 01.02.2011р. обумовили, що зберігач (ФОП Гродзінський В.Л.) зобов`язаний за користування майном вносити плату щомісячно на розрахунковий рахунок замовника (ДП "Укрриба").
Таким чином, договором зберігання з додатковою угодою до договору зберігання передбачений обов`язок по оплаті за використання державного майна, що підтверджує позицію прокурора, що спірний договір з додатковими угодами по суті є договором оренди державного майна, який сторони назвали договором зберігання.
Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
З визначення поняття договору оренди випливають такі ознаки оренди як різновиду майнового найму: оренда передбачає передачу майна у користування; таке користування є платним, що забезпечується внесенням орендарем орендодавцеві орендної плати у визначених розмірах; оренда передбачає передачу майна у строкове (тимчасове) користування; майно, що передається в оренду, може використовуватися орендарем виключно для здійснення господарської діяльності
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.
Згідно ч.1 ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.
Відповідно до ч.2 ст. 235 ЦК України передбачено, що у разі, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Отже, оскільки при вчиненні удаваного правочину настання його мети - приховати інший правочин, бажають досягти обидві сторони, то до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала внутрішня воля сторін і який вони насправді вчинили.
Згідно із п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009р. №9 за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.
Аналогічні положення містяться в п. 3.11 постанови ВГСУ від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".
Зі змісту договору зберігання №16/07 від 07.11.2007р. (з додатковими угодами від 01.02.2010р., 01.02.2011р. та 01.11.2012р.) вбачається, що він є удаваним правочином, оскільки за своїм правовим змістом фактично є довгостроковим договором оренди державного майна, з огляду на те, що містить усі ознаки договору оренди (передача майна в користування, строковість, оплатність, мета - здійснення господарської діяльності).
Предметом вказаного договору (з додатковими угодами) є нерухоме державне майно, а саме гідротехнічні споруди ставу "Гамарня" (інв. №1-308) та гідротехнічні споруди ставу "Микулин" (інв. №1-303), а тому до спірних правовідносин повинно бути застосовано норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна України".
Відповідно до ч. 1 ст. 287 ГК України та ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендодавцями державного майна - цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, є Фонд державного майна України, його регіональні відділення і представництва.
В силу приписів наведених норм законодавства, правомочною особою на укладення договору оренди державного майна та орендодавцем гідротехнічних споруд, визначених у договорі зберігання, може виступати тільки Фонд державного майна України, його регіональні відділення. В той час, як ДП "Укрриба" може виступати стороною договору оренди спірного майна (за погодженням з органом управління майна) лише як балансоутримувач, а не орендодавець.
У відповідності до договору зберігання державного майна №16/07 від 07.11.2007р. разом з додатковими угодами від 01.02.2011р., 01.11.2012р. та 01.02.2010р., сторонами були вчинені дії щодо майна, що є власністю держави та перебуває на балансі ДП "Укрриба", тобто останній не є власником переданого майна, яке на момент приватизації не увійшло до статутного фонду господарських товариств.
Доказів наявності погоджень з боку уповноваженого органу управління на укладання угоди щодо передачі в оренду гідротехнічних споруд "Гамарня" та "Микулин" матеріали справи не містять.
Отже, передача зазначених гідротехнічних споруд в оренду відбулася на підставі договору, укладеного без участі Фонду державного майна України та його дозволу, у зв`язку з чим спірний договір укладено особою, у якої відсутні повноваження щодо укладання такого договору, а ДП "Укрриба" при укладенні спірного договору було перевищено свою компетенцію, як балансоутримувача майна, тобто оспорюваний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства.
Таким чином, не приймаються доводи відповідача-1 (ДП "Укрриба") та відповідача-2 (ФОП Гродзінського В.Л.) щодо того, що основною метою укладення договору є зберігання державного майна, і що зміст вищезазначеного правочину не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства.
Частина 1 статті 203 Цивільного кодексу України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Положенням ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 цього Кодексу, є підставою для визнання правочину недійсним.
Оскільки договір зберігання №16/07 від 07.11.2007р. разом з додатковими угодами від 01.02.2011р., 01.11.2012р. та 01.02.2010р. укладені без участі Фонду державного майна України та його дозволу як орендодавця державного майна, то, у відповідності до ч. 1 ст. 287 ГК України, ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 203, 215 ЦК України, є підстави для визнання даного договору №16/07 від 07.11.2007р. з додатковими угодами від 01.02.2011р., 01.11.2012р. та 01.02.2010р. недійсним.
Дана позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 23.12.2015р. у справі №3-1143гс15, Вищого господарського суду України від 18.04.2017р. по справі №903/357/16, 28.10.2014р. №927/608/14, від 25.10.2012р. по справі №5002-23/5089-2011, від 26.04.2012р. по справі №3/255, Рівненського апеляційного господарського суду України від 27.06.2017р. №924/334/16, від 08.06.2016р. 906/196/16, від 18.01.2012р. №16/5025/1459/11.
Враховуючи викладене вище, вимога про визнання недійсним договору зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р., укладеного між державним підприємством "Укрриба" та фізичною особою-підприємцем Гродзінським Віталієм Людвіговичем та додаткових угод до нього від 01.02.2011р., 01.11.2012р. та 01.02.2010р. на майбутнє та похідна від неї вимога про повернення гідротехнічних споруд ставів "Гамарня" та "Микулин" балансоутримувачу - державному підприємству "Укрриба" визнаються судом обґрунтованими.
При цьому, враховано, що, оскільки зобов`язання за договором може бути припинено лише на майбутнє, в зв`язку з неможливістю повернення одержаного за ним, то спірний договір може бути визнаний недійсним з припиненням зобов`язань за ним лише на майбутнє, що відповідає п. 2.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними".
Разом з тим, відповідачем-1 (ДП "Укрриба") у запереченнях від 06.06.2017р. та відповідачем-2 (ФОП Гродзінським В.Л.) у клопотанні від 20.11.2017р. було заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яка набрала чинності для України 11.09.1997р., передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.
За нормами статтей 256, 257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з приписами частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Таким чином, протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом, а для визначення моменту виникнення права на позов важливим є також і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.10.2014р. у справі №6-152цс14.
В свою чергу, як вже зазначалось, Фонд державного майна України не виступав стороною у оспорюваному договорі №16/07 від 07.11.2007р. та додаткових угод до нього від 01.02.2011р., 01.11.2012р. та 01.02.2010р., не надавав згоди на укладення такого договору, відповідачами не доведено, що Фонд державного майна України мав обов`язок перевіряти такого типу договори, відповідно - про порушення законодавства при його укладенні, а тому строки позовної давності Фондом державного майна України не пропущено.
Судом враховується, що позивач-2 (Державне агентство рибного господарства України) відповідно до Указу Президента України №484/2011 від 16.04.2011р. "Про Державне агентство рибного господарства України" є правонаступником Державного комітету рибного господарства України, який функціонував у період виникнення спірних правовідносин та діяв на підставі постанови КМУ №42 від 24.01.2007р. "Про затвердження Положення про Державний комітет рибного господарства України".
У відповідності до п. 3 вказаного положення (затвердженого постановою КМУ №42 від 24.01.2007р.) основними завданнями Держкомрибгоспу є: участь у формуванні та забезпечення проведення державної політики у галузі рибного господарства і рибної промисловості; здійснення державного управління, регулювання та контролю у сфері охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів.
Згідно з п. 4 положення Держкомрибгосп відповідно до покладених на нього завдань: здійснює регулювання рибальства, охорону, використання водних живих ресурсів і середовища їх перебування, заходи, пов`язані з відтворенням та збереженням водних живих ресурсів; здійснює державний контроль у сфері охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів; виконує у межах своїх повноважень функції з управління об`єктами державної власності, які належать до сфери його управління.
Відповідно до п. 3 положення Посадові особи Держкомрибгоспу та його спеціальних органів, що здійснюють державний контроль у сфері охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів, мають право: безперешкодно відвідувати територію і приміщення підприємств, установ та організацій, що здійснюють добування і переробку водних живих ресурсів у водах під юрисдикцією України, а також гідротехнічні споруди, території природно-заповідного фонду України для перевірки дотримання законодавства з питань охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів.
В подальшому, Державне агентство рибного господарства України, яке за Указом Президента України №484/2011 від 16.04.2011р. є правонаступником Державного комітету рибного господарства України, також виконувало в межах своїх повноважень функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління.
Також, в преамбулі договору №16/07 від 07.11.2007р. зроблено посилання на статут підприємства ДП "Укрриба", згідно п.п. 1.1, 5.1, 5.5 якого ДП "Укрриба" засноване на основі державної власності, входить до сфери управління Державного агентства рибного господарства України; майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання; розпоряджатися в інший спосіб майном, що належить до основних фондів, у тому числі передавати майно в оренду, підприємство має право лише у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ГПК України та іншими законами України. Статутом (п.п. 11.1, 11.2.10) обумовлено, що уповноважений орган управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює повноваженням щодо реалізації прав держави як власника майна, переданого підприємству, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ним у межах, визначених законодавством України з метою задоволення державних та суспільних потреб; уповноважений орган управління надає згоду на оренду майна підприємства і пропозиції щодо умов договору оренди з метою забезпечення ефективного використання орендованого майна. При цьому, згідно з п. 1.1 Статуту уповноваженим органом управління є Державне агентство рибного господарства. Тобто, Державне агентство рибного господарства України, проявивши розумну обачність та ознайомившись зі Статутом, не могло не знати про обмеження в повноваженнях ДП Укрриба".
Вищий господарський суд України у п. 3.3 постанови пленуму №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" вказав, що якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.
Окремо судом враховується, що наказом Державного департаменту рибного господарства від 21.08.2003р. №247 затверджено акт приймання - передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду ВАТ "Хмельницькрибгосп" на баланс ДП "Укрриба" та закріплено зазначене в акті майно за ДП "Укрриба" на праві повного господарського відання. Нагляд за додерженням покладено на Державний комітет рибного господарства України, який є правонаступником Державного агентства рибного господарства України. Додатком №1 до Акту затверджено перелік гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду господарського товаритсва ВАТ "Хмельницькрибгосп" та передаються на баланс ДП "Укрриба" в т.ч. гідротехнічні споруди ставу "Гамарня" (інв. №1-308), та "Микулин" (інв. №1-303).
Таким чином, позивач-2 - Державне агентство рибного господарства України (що є правонаступником Державного комітету рибного господарства України), виконуючи у межах своїх повноважень функції з управління об`єктами державної власності, міг та повинен був дізнатися про порушене право в силу належного виконання своїх обов`язків, передбачених законом. А тому зазначені прокурором доводи про те, що позивачу-2 не було відомо про порушення права державної власності, є необґрунтованими.
Отже, початок перебігу строку позовної давності щодо визнання недійсним договору зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р. починається саме з часу укладення договору - у 2007 році.
З огляду на те, що з позовом в інтересах держави в особі позивачів прокурор звернувся лише у 2017 році, строк трирічної позовної давності було пропущено.
Разом з тим, позивач (Державне агентство рибного господарства України за заявою від 20.11.2017р.) просить суд визнати поважними причини пропуску строків позовної давності та поновити його. Як на підставу поважності причин пропуску позовної давності вказував на те, що право держави порушено унаслідок незаконної передачі в користування гідротехнічних споруд ставів "Гамарня" та "Микулин". При цьому, як зазначав в судовому засіданні представник позивача-1 (Державного агентства рибного господарства України), інформацією про укладення між державним підприємством "Укрриба" та фізичною особою-підприємцем Гродзінським Віталієм Людвіговичем договору зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р. та додаткових угод до нього від 01.02.2011р., 01.11.2012р. та 01.02.2010р. Державне агентство рибного господарства України не володіло, не зважаючи на те, що мало виконувати управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління.
В силу частини четвертої та п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові; проте, якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір.
Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. До висновку про поважність причин пропущення строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому, поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.
Розглянувши клопотання позивача щодо поважності причин пропуску строку позовної давності, суд враховує наступне.
Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999р. у справі №1-1/99).
Аналіз частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 1 ГПК України дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
В даному випадку, має місце порушене право держави щодо незаконної передачі в довгострокову оренду державного майна, яке знаходиться на землі державної власності і єдиний можливий спосіб повернення майна державі є поновлення пропущеного строку на звернення з позовом. При цьому, судом враховано, що звернення прокурора з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - реалізація принципів права власності, а також екологічної безпеки.
Суспільний, публічний інтерес полягає у відновленні становища, яке існувало до порушення права власності держави на майно, захист такого права шляхом повернення в державну власність та на баланс балансоутримувачу (ДП "Укрриба") гідротехнічних споруд ставів "Гамарня" та "Микулин", що фактично незаконно передані в оренду відповідачем-1 (ДП "Укрриба") відповідачу-2 (ФОП Гродзінському В.Л.).
Суспільним, публічним інтересом є також забезпечення охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення, засмічення, вичерпання та інших дій, які можуть погіршити умови водопостачання, завдавати шкоди здоров`ю людей, спричинити зменшення рибних запасів та інших об`єктів водного промислу, погіршення умов існування диких тварин та інші несприятливі явища внаслідок зміни фізичних і хімічних властивостей вод, зниження їх здатності до природного очищення, порушення гідрологічного і гідрогеологічного режиму вод (стаття 95 ВК України).
До того ж, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу, перебувають під особливою охороною держави. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією (ст. ст. 13, 14 Конституції України).
Судом береться до уваги значимість питання права власності держави, а також щодо належного використання гідротехнічних споруд, екологічної безпеки, що полягає в охороні поверхневих водних об`єктів від забруднення, засмічення і вичерпання, збереження їх водності, попередження їх знищення навколоводних рослин і тварин, зменшення коливань стоку вздовж водойм.
Окремо судом враховується, що існує Методика обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів, затверджена наказом Держкоммістобудування від 19.12.1995р. №252, якою встановлено спеціальний порядок планових обстежень, які мають виконуватися підприємством, яке експлуатує гідротехнічну споруду. Також, на час виникнення спірних правовідносин існували: "Правила обстеження, оцінки технічного стану та паспортизації виробничих будівель і споруд"; "Положення про безпечну та надійну експлуатацію виробничих будівель і споруд"; "Положення про спеціалізовані організації з проведення обстежень та паспортизації існуючих будівель і споруд з метою забезпечення їх надійності й безпечної експлуатації; "Положення про головну організацію з координації дій, підготовки нормативних документів і з питань обстежень та паспортизації будівель і споруд з метою забезпечення їх надійності й безпечної експлуатації". Вказані положення були затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України та Держнаглядохоронпраці України від 27.11.1997р. №32/288. Дані положення не були враховані під час передачі гідротехнічних споруд.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у місці дислокації гідротехнічної споруди може існувати специфічний гідрологічний режим, який впливає на ландшафт, ґрунти, фауну й флору, режим ґрунтових вод й інше, що, в свою чергу, впливає на ймовірність настання матеріальних збитків та соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації, неналежної експлуатації або із втратою цілісності об`єкта неналежним суб`єктом відповідальності з невстановленим рівнем професійної підготовки до обслуговування таких об`єктів (споруд).
При організації обслуговування гідротехнічних споруд слід передбачати необхідні заходи для мінімізації негативного впливу на навколишнє середовище, недопущення забруднення повітря й води, ерозії ґрунту, знищення рослинного покриву; повинен бути виконаний комплекс природоохоронних, захисних, компенсаційних та моніторингових заходів для попередження можливих негативних наслідків, у тому числі - захист у період проходження паводків.
Також, приймається до уваги те, що оскаржуваний договір зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р. та додаткові угоди до нього від 01.02.2011р., 01.11.2012р. та 01.02.2010р. за формальними ознаками мали вигляд законних, з урахуванням того, що з їх змісту не вбачалося підстав вважати, що вони суперечить вимогам законодавства.
З огляду на викладене вище, наведені позивачем обставини заслуговують на увагу і свідчать про наявність об`єктивних перешкод, які дійсно заважали подати позивачу-1 (державному агентству рибного господарства України) позов у визначений строк.
Отже, суд визнає поважними причини пропуску строку позовної давності, відмовляє в задоволенні клопотання відповідачів про застосування строку позовної давності та приходить до висновку, що порушене право підлягає судовому захисту, гарантованому Конституцією України.
Доводи відповідача-1 (ДП "Укрриба") щодо відсутності обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в господарському суді судом до уваги не приймаються, оскільки, як встановлено судом, відповідачем-1 (ДП "Укрриба") перевищено компетенцію при укладені спірного договору, предметом якого є державне майно, а відповідач-2 (ФОП Гродзінський В.Л.) незаконно набув права користування вказаним майном, внаслідок чого державі спричинені збитки у розмірі не отриманої орендної плати, яка у випадку дотримання вимог законодавства з питань оренди та користування державним майном надходила б до Державного бюджету.
Судом враховується, що ціна позову визначалася з врахуванням балансової вартості переданих за оспорюваним договором та додатковими угодами гідротехнічних споруд, що не суперечить чинному законодавству. Майно підприємства обліковується на його балансі, де відображається вартість активів підприємства та джерел їх формування, тому в основу розрахунку ціни позову повинна братись балансова вартість майна товариства. Отже, доводи відповідача-1 (ДП "Укрриба") щодо того, що прокурором не зазначено ціну позову та невірно визначено вартість майна не заслуговують на увагу, так як прокурором у письмових поясненнях від 02.10.2017р. роз`яснено порядок обчислення розміру сплаченого судового збору.
Враховуючи те, що передача спірного державного нерухомого майна (гідротехнічних ставів) відбулась на підставі договору, укладеного без участі Фонду державного майна та без його дозволу, суд дійшов висновку, що оспорюваний договір №16/07 від 07.11.2007р. з додатковими угодами від 01.02.2010р., 01.02.2011р. та 01.11.2012р. укладено з порушенням вимог ст. 287 ГК України, ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", вказаний договір з додатковими угодами підлягають визнанню недійсними на майбутнє, гідротехнічні споруди ставів "Гамарня" та "Микулин" підлягають поверненню балансоутримувачу - державному підприємству "Укрриба".
Неповернення майна становить небезпеку для навколишнього природного середовища та може призвести до пошкодження державного майна - гідротехнічних споруд.
Повернення гідротехнічних споруд ставів "Гамарня" та "Микулин" саме балансоутримувачу (державному підприємству "Укрриба") здійснюється на підставі того, що вказане майно закріплено за державним підприємством "Укрриба" на праві повного господарського відання (за наказом Державного департаменту рибного господарства від 21.08.2003р. №247).
Приймаючи до уваги викладене вище, позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними у справі доказами та підлягають задоволенню.
Згідно ст. 49 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідачів в рівних частинах, оскільки спір виник з неправомірних дій останніх.
Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд
Позов керівника Шепетівської місцевої прокуратури м. Шепетівка в інтересах держави в особі державного агентства рибного господарства України, м. Київ; регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області, м. Хмельницький до державного підприємства "Укрриба", м. Київ до фізичної особи - підприємця Гродзінського Віталія Людвіговича, м. Баранівка Житомирської області про: визнання недійсним договору зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р., укладеного між державним підприємством "Укрриба" та фізичною особою-підприємцем Гродзінським Віталієм Людвіговичем та додаткових угод до нього від 01.02.2011р., 01.11.2012р. та 01.02.2010р. на майбутнє; повернення гідротехнічних споруд ставів "Гамарня" та "Микулин" балансоутримувачу - державному підприємству "Укрриба" задовольнити.
Визнати недійсними договір зберігання з правом користування №16/07 від 07.11.2007р., укладений між державним підприємством "Укрриба" та фізичною особою-підприємцем Гродзінським Віталієм Людвіговичем та додаткові угоди до нього від 01.02.2011р., 01.11.2012р. та 01.02.2010р. (із припиненням зобов`язань по них на майбутнє).
Повний текст рішення складено 11 грудня 2017 року.
Головуючий суддя В.В. Димбовський

Суддя І.В. Грамчук
Суддя М.Є. Муха
1 - до справи,
3 - Державному агенству рибного господарства України
4 - регіональному відділенню Фонду державного майна України по Хмельницькій області
6 - фізичній особі-підприємцю Гродзінському Віталію Людвіговичу ( АДРЕСА_3 ),
7 - прокуратурі Хмельницької області.