КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Справа№ 3/364

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зеленіна В.О.

Калатай Н.Ф.

при секретарі Позюбан А.С.

за участю представників

від позивача: Клименко О.А., за довіреністю

Кучерявий Д.В., за довіреністю

від відповідача: не з'явились

від третьої особи: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Проектно-

технологічний інститут „Київоргбуд"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 09.08.2007 року

у справі № 3/364 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Акціонерного товариства холдингової компанії

"Київміськбуд"

до Головного управління комунальної власності міста

Києва виконавчого органу Київської міської ради

(Київської міської державної адміністрації)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача

Публічного акціонерного товариства „Проектно-

технологічний інститут „Київоргбуд"

про визнання права власності на майно та зобов'язання

оформити право власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.08.2007 року у справі №3/364 повністю задоволено позовні вимоги Акціонерного товариства холдингової компанії "Київміськбуд" до Головного управління комунальної власності м. Києва. Визнано за Акціонерним товариством холдинговою компанією "Київміськбуд" право власності на нежилі приміщення загальною площею 5 414, 80 кв.м. в адміністративному будинку по вул. Суворова, 4/6 літера "А", у м. Києві, які складаються з приміщень №№ 1 -12 (групи приміщень № 23) площею 646,50 кв. м. підвалу 1 рівень; приміщень №№1 -7 (групи приміщень № 1) площею 110,90 кв. м., приміщень №№1, 2 (групи приміщень № 2) площею 574,90 кв. м. , приміщень №№ І -X місця спільного користування площею 144,10 кв. м. першого поверху всього площею 829,90 кв. м.; приміщень №№ 1 -34 (групи приміщень № 5) площею 802,70 кв. м.; приміщень №№І -IV місця спільного користування площею 42,10 кв. м. другого поверху всього площею 844,80 кв. м.; приміщень №№ 1-26 (групи приміщень № 6) площею 594,10 кв. м.; приміщень №№ І, II місця спільного користування площею 35,40 кв. м. третього поверху всього площею 629,50 кв. м.; приміщень №№ 1-21 (групи приміщень № 7) площею 563,60 кв. м., приміщень №№ І, II місця спільного користування площею 35,40 кв. м. четвертого поверху всього площею 599 кв. м.; приміщень №№ 1, 2, 2а, 3 - 12, 12а, 13-20, 20а, 21-30 (групи приміщень № 8) площею 588,90 кв. м.; приміщень №№ І, II місця спільного користування площею 34,80 кв. м. п'ятого поверху всього площею 623,70 кв. м.; приміщень №№ 1 - б, 6а, 7 - 11, 11 а, 12-24, 24а, 25 - 27 (групи приміщень № 9) площею 595,40 кв. м.; приміщення №№ І, II місця спільного користування площею 34,50 кв. м. шостого поверху всього площею 629,90 кв. м.; приміщень №№ 1-31 (груп приміщень № 10) площею 575,60 кв. м.; приміщень №№ І, II місця спільного користування площею 35,90 кв. м. сьомого поверху всього площею 611,50 кв. м; зобов'язано Головне управління комунальної власності м. Києва оформити Акціонерному товариству холдинговій компанії "Київміськбуд" право власності та видати свідоцтво про право власності на нежилі приміщення в адміністративному будинку по вул. Суворова, 4/6 літера "А", у м. Києві, загальною площею 5 414,80 кв. м., які складаються з приміщень №№ 1 -12 (групи приміщень № 23) площею 646,50 кв. м. підвалу 1 рівень; приміщень №№1 -7 (групи приміщень № 1) площею 110,90 кв. м., приміщень №№1, 2 (групи приміщень № 2) площею 574,90 кв. м., приміщень №№ І -X місця спільного користування площею 144,10 кв. м. першого поверху всього площею 829,90 кв. м.; приміщень №№ 1 -34 (групи приміщень № 5) площею 802,70 кв. м.; приміщень №№І -IV місця спільного користування площею 42,1 м другого поверху всього площею 844,80 кв. м.; приміщень №№ 1 - 26 (групи приміщень № 6) площею 594,10 кв. м.; приміщень №№ І, II місця спільного користування площею 35,40 кв. м. третього поверху всього площею 629,50 кв. м.; приміщень №№ 1-21 (групи приміщень № 7) площею 563,60 кв. м., приміщень №№ І, II місця спільного користування площею 35,40 кв. м. четвертого поверху всього площею 599 кв. м.; приміщень №№ 1, 2, 2а, 3 - 12, 12а, 13 - 20, 20а, 21-30 (групи приміщень № 8) площею 588,90 кв. м. м ; приміщень №№ І, II місця спільного користування площею 34,80 кв. м. п'ятого поверху всього площею 623,70 кв. м.; приміщень №№ 1 - 6, 6а, 7 - 11, 11а, 12 - 24, 24а, 25 - 27 (групи приміщень № 9) площею 595,40 кв. м.; приміщення №№ І, II місця спільного користування площею 34,50 кв. м. шостого поверху всього площею 629,90 кв. м.; приміщень №№ 1-31 (груп приміщень № 10) площею 575,60 кв. м.; приміщень №№ І, II місця спільного користування площею 35,90 кв. м. сьомого поверху всього площею 611,50 кв. м., стягнуто судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство «Проектно-технологічний інститут «Київоргбуд» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду м. Києва від 09.08.2007 року у справі № 3/364 скасувати і прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, а зроблені висновки є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема, скаржник зазначив, що господарський суд першої інстанції оскаржуваним рішенням позбавив його права власності на частину приміщень будівлі по вул. Суворова, 4/6, що була передана ПАТ "ПТІ "Київоргбуд" до статутного фонду у процесі приватизації ще у 1995 році на підставі Наказу Управління комунального майна Київської міської державної адміністрації №29 від 04.05.1995 року «Про створення відкритого акціонерного товариства «Проектно-технологічний інститут «Київоргбуд» та затвердження його Статуту».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 06.11.2017 р. апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Проектно-технологічний інститут «Київоргбуд» у справі № 3/364 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Баранець О М., судді: Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017р. у справі № 3/364 заяву суддів Київського апеляційного господарського суду: Баранця О.М., Сітайло Л.Г. та Пашкіної С.А. про самовідвід від розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства „Проектно-технологічний інститут „Київоргбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2007 року у справі № 3/364 задовольнити. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Проектно-технологічний інститут „Київоргбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2007 року у справі № 3/364 передано для визначення складу суду відповідно до ч. 3 ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2017 р. по справі № 3/364 було призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи, у зв'язку із задоволенням заяви про самовідвід.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.11.2017 р. для розгляду справи № 3/364 було сформовано склад колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Калатай Н.Ф., Зеленін В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 р. колегією суду у складі головуючого судді Мартюк А.І., суддів Калатай Н.Ф., Зеленін В.О. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Проектно-технологічний інститут „Київоргбуд" у справі № 3/364 до провадження колегії суддів у названому складі та розгляд справи призначено на 28.11.2017р..

27.11.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшли клопотання про зупинення провадження у справі провадження у справі до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ПАТ „Проектно-технологічний інститут „Київоргбуд" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017р. у справі № 910/6093/17 та відкладення розгляду справи.

Представники позивачів заперечували проти клопотань про зупинення провадження у справі, відкладення розгляду справи та просили суд відмовити в задоволенні зазначених клопотань.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі, зокрема, неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

В п. 3.16. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Відповідно до п.2.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів", вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі на підставі частини першої статті 79 ГПК, господарським судам слід враховувати викладене в пункті 3.16 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" та виходити з того, що порушення провадження у справі, предметом спору в якій є визнання недійсним кредитного договору, не перешкоджає з'ясуванню обставин у справі, в якій предметом спору є повернення кредиту та сплата відсотків за ним.

З огляду на зазначене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання третьої особи та зупинення провадження у даній справі, так як спір виник після винесення рішення Господарського суду м. Києва у справі № 3/364 від 09.08.2007р. вимоги на які посилається третя особа в клопотанні не були предметом дослідження даної справи.

Колегія суддів ухвалила відмовити третій особі у у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на наступне.

Згідно пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Водночас, неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 Господарського процесуального кодексу України).

У разі неможливості прийняти участь у судовому засіданні, апелянт мав можливість вжити інші заходи щодо забезпечення свого правового захисту в судовому засіданні, а саме: направити в судове засідання іншого представника.

Крім того, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Однак, це є правом суду, а не його обов'язком.

Згідно з частиною третьою статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Зважаючи на те, що неявка представників третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, враховуючи предмет спору, подані докази, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами без участі представників позивача.

28.11.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення на апеляційну скаргу та додаткові пояснення.

Представники відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явились. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача та третьої особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як правильно встановлено місцевим Господарським судом м. Києва, Акціонерне товариство холдингова компанія «Київміськбуд» було створено на підставі рішення Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів №147 від 15.05.1995 року та відповідно до розпорядження представника Президента України в м. Києві від 12.09.1994 року №786 шляхом приватизації та корпоратизації.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 12.07.1999 року №411 було підтверджено факт завершення процесу приватизації АТХК «Київміськбуд» та затверджено перелік нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду позивача в процесі приватизації, зокрема адмінбудинок по вул. Суворова 4/6, вартістю 234 582,00 грн. Перелік нерухомого майна, переданого до статутного фонду АТХК «Київміськбуд», оформлений згідно з додатком № 2 до наказу Фонду державного майна України від 22.07.1998 року №1450 «Про затвердження Порядку підтвердження права власності на нерухоме майно».

Перелік нерухомого майна, що передається у власність АТ, який є додатком до Наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву "Про завершення приватизації акціонерного товариства" від 12.07.1999 року №411, був зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №548-з, про що було видане реєстраційне посвідчення від 21.07.1999 року, копію якого долучено Позивачем до матеріалів справи в процесі апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду.

24 лютого 2007 року позивач звернувся до відповідача із заявою про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності на нежилі приміщення площею 5 414,80 кв. м. у адміністративному будинку, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Суворова, 4/6.

У своєму листі вих. 042/13/1-3270 від 23.05.2007 відповідач вказав на неможливість оформлення позивачу права власності на приміщення площею 5 414,80 кв. м., мотивуючи свою відмову тим, що на баланс Корпорації «Київміськбуд» були передані приміщення інженерного корпусу з 2-го по 7-мий поверхи, частково перший та сходи -загальною площею 4 252 кв. м., і саме ці приміщення могли бути включені до статутного фонду АТХК «Київміськбуд».

Тому, на переконання відповідача, питання оформлення права власності може розглядатися виключно на ці приміщення, а не на приміщення площею 5 414,80 кв. м.

Судом першої інстанції зроблено висновок, що відповідно до діючого на час звернення позивача до відповідача нормативно-правового акту - Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001 № 1820 та зареєстрованого в Київському міському управлінні юстиції 31.08.2001 за № 62/364 (далі - Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна), а саме у відповідності до пунктів 4.1.6 та 4.1.7 Положення, Головне управління комунальної власності м. Києва Київської міської державної адміністрації здійснює оформлення права власності та видає свідоцтва про право власності фізичним та юридичним особам на об'єкти, що передані до статутного фонду юридичної особи, та на об'єкти, передані у власність суб'єктів підприємницької діяльності, створених у процесі приватизації (корпоратизації).

У пункті 9 цього Положення також визначено, що для оформлення права власності та видачі свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна подається заява, а також матеріали поточної технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, оформлені БТІ.

Позивачем до суду першої інстанції подано журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень по вул. Суворова, 4/6 літера «А» від 14.03.2007 (а.с. 22-27 т. 1), згідно з яким всього по частині літери «А» загальна площа приміщень склала 5 414,80 кв. м., у тому числі:

- приміщень №№ 1 -12 (групи приміщень № 23) площею 646,50 кв. м. підвалу 1 рівень;

- приміщень №№ 1 -7 (групи приміщень № 1) площею 110,90 кв. м. приміщень №№1, 2 (групи приміщень № 2) площею 574,90 кв. м., приміщень №№ І -Х місця спільного користування площею 144,10 кв. м. першого поверху всього площею 829,90 кв. м.;

- приміщень №№ 1 -34 (групи приміщень № 5) площею 802,70 кв. м.; приміщень №№ І -ІV місця спільного користування площею 42,10 кв. м. другого поверху всього площею 844,80 кв. м.;

- приміщень №№ 1 -26 (групи приміщень № 6) площею 594,10 кв. м.; приміщень №№ I, II місця спільного користування площею 35,40 кв. м. третього поверху всього площею 629,50 кв. м.;

- приміщень №№ 1 -21 (групи приміщень № 7) площею 563,60 кв. м., приміщень №№ I, II місця спільного користування площею 35,40 кв. м. четвертого поверху всього площею 599,0 кв. м.;

- приміщень №№ 1, 2, 2а, 3 -12, 12а, 13 -20, 20а, 21 -30 (групи приміщень № 8) площею 588,9 м2; приміщень №№ I, II місця спільного користування площею 34,8м2 п'ятого поверху всього площею 623,7м2;

- приміщень №№ 1 -6, 6а, 7 -11, 11а, 12 -24, 24а, 25 -27 (групи приміщень № 9) площею 595,40 кв. м.; приміщення №№ I, II місця спільного користування площею 34,50 кв. м. шостого поверху всього площею 629,90 кв. м.;

- приміщень №№ 1 -31 (груп приміщень № 10) площею 575,60 кв. м.; приміщень №№ I, II місця спільного користування площею 35,90 кв. м. сьомого поверху всього площею 611,50 кв. м..

Пунктом 11.5. Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна визначено, що для оформлення права власності на об'єкти, передані у власність (до статутного фонду) суб'єктів підприємницької діяльності у процесі приватизації (корпоратизації), заявниками до Головного управління комунальної власності м. Києва надаються:

- рішення відповідного органу місцевого самоврядування (виконавчої влади) або наказ відповідного органу приватизації про приватизацію (корпоратизацію) підприємства (організації);

- план приватизації (із змінами та доповненнями);

- документи, які підтверджують завершення приватизації (наказ, розпорядження, акт передачі акцій, сертифікати тощо);

- витяг з відомості результатів інвентаризації нерухомого майна, яке було передано до статутного фонду відкритого акціонерного товариства та є його власністю, наданий органу приватизації, або перелік нерухомого майна, переданого до статутного фонду, оформлений згідно з додатком до наказу Фонду державного майна України від 22.07.98 № 1450 «Про затвердження Порядку підтвердження права власності на нерухоме майно».

Відповідно до зазначеного Порядку, у переліку майна зазначаються: назва об'єкта, адреса об'єкта, інвентарний номер об'єкта, вартість, за якою об'єкт включено до статутного фонду товариства.

Отже, у переліку нерухомого майна, що передається у власність відкритому акціонерному товариству, прямо не визначається площа такого нерухомого майна.

Згідно з Переліком нерухомого майна, що увійшло до статутного фонду АТХК «Київміськбуд», затвердженого наказом Фонду державного майна України по місту Києву № 411 від 12 липня 1999 року, до статутного фонду позивача було передано адмінбудинок у місті Києві по вул. Суворова, 4/6, без визначення площі такого об'єкту.

Водночас, як правильно вказано судом першої інстанції, Положенням про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна було передбачено, що заявником разом із заявою про оформлення права власності на нерухоме майно подаються матеріали поточної технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, виготовлені БТІ.

Отже, при оформленні права власності реєструючий орган виходить із площі нерухомого майна, визначеної матеріалами технічної інвентаризації. Згідно з матеріалами поточної технічної інвентаризації, оформлених БТІ (журнал від 14.03.2007), площа частини адмінбудинку по вул. Суворова, 4/6, літера «А» з першого (частково) по сьомий поверх включно складає 5 414,80 кв. м.

При цьому, в процесі розгляду справи судом першої інстанції також було встановлено, що у 1994 році Інститут «Київоргбуд» (правонаступником якого є Скаржник - ПАТ «ПТІ «Київоргбуд») передав зі свого балансу на баланс Об'єднаної дирекції по будівництву та експлуатації власних будівель та споруд Корпорації «Київміськбуд», (правонаступником якого є Позивач), виробничі площі в інженерному корпусі по вул. Суворова 4/6 з першого (частково) по сьомий поверх включно загальною площею 4 254 кв. м.

Приміщення передавалися згідно з актом про передачу майна від 24.03.1994, затвердженим Президентом Корпорації «Київміськбуд» та на підставі рішення Корпорації «Київміськбуд» від 22.04.1993 року № 25.

29 травня 1997 року до цього акта було внесено зміни та доповнення, а саме: уточнено розмір переданих на баланс Корпорації «Київміськбуд» площ. Відповідно до внесених змін розмір площ склав 4 530 кв. м.

Отже, розглядаючи позовні вимоги по суті, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем було подано належно оформлений комплект документів для реєстрації права власності. Однак, Відповідач вимагав у позивача надати матеріали поточної інвентаризації нежилих приміщень площею 4 252 кв. м., виготовлені Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, водночас за матеріалами технічної інвентаризації, виготовленими БТІ (журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень по вул. Суворова, 4/6 літера «А»від 14.03.2007) всього по частині літери «А» по вул. Суворова, 4/6 загальна площа приміщень позивача склала 5 414,80 кв. м..

Оскільки площа приміщень позивача за результатами технічної інвентаризації становить 5 414,80 кв. м., а не 4 252 кв. м., то вимоги відповідача подати матеріали технічної інвентаризації на приміщення площею іншою ніж належні позивачу, суд визнав неправомірними.

Згідно з п. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь -яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази та застосовуючи до спірних правовідносин вказані норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Разом з тим, обґрунтовуючи апеляційну скаргу ПАТ «ПТІ «Київоргбуд» зазначає, що Наказом Управління комунального майна Київської міської державної адміністрації № 29 від 04.05.1995 року "Про створення відкритого акціонерного товариства "Проектно-технологічний інститут "Київоргбуд" та затвердження його Статуту", було наказано створити відкрите акціонерне товариство "Проектно-технологічний інститут "Київоргбуд", затверджено Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного комунального інституту «Київоргбуд» та затверджено його Статут.

12.07.1999 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву було видано Наказ № 413 "Про завершення приватизації акціонерного товариства" в якому вказано: "Вважати процес приватизації відкритого акціонерного товариства "Проектно-технологічний інститут "Київоргбуд" завершеним".

Отже, 12.07.1999 року Регіональним відділенням ФДМУ по місту Києву процес приватизації відкритого акціонерного товариства "Проектно-технологічний інститут "Київоргбуд" було завершено, однак, як вбачається з матеріалів справи, проте Переліку нерухомого майна, що передається у власність Скаржнику, видано не було.

З матеріалів справи також вбачається, що на запит третьої особи від 01.03.2004 року позивача, Головним управлінням комунальної власності м. Києва згідно супровідного листа від 21.05.2004 року №042/12/27-2964 було надано Перелік майна, переданого до статутного фонду ВАТ "Проектно-технологічний інститут "Київоргбуд".

Однак, враховуючи, що у 1999 році було завершено приватизацію та видано Наказ Регіонального відділення ФДМУ по місту Києву від 12.07.1999 року №413 "Про завершення приватизації акціонерного товариства", тому не міг бути наданий фактично через 5 років Головним управлінням комунальної власності м.Києва Перелік майна, переданого до статутного фонду ВАТ "Проектно-технологічний інститут "Київоргбуд".

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 6 Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 10.07.2003 року №584/744 діючого на той час, передбачено, що Головне управління: здійснює повноваження власника щодо майна, яке приватизується та відчужується згідно з прийнятими Київською міською радою рішеннями.

Пункт 7 вказаного Положення передбачав, що Головне управління вносить пропозиції щодо відчуження об'єктів права комунальної власності територіальної громади м. Києва іншим власникам; бере участь у погодженні питань про створення, реорганізацію та ліквідацію підприємств (об'єднань), організацій, установ, заснованих на комунальній власності територіальної громади міста Києва, погоджує проекти їх статутів (положень) та призначення керівників; закріплює майно за підприємствами, установами та організаціями комунальної власності територіальної громади м. Києва на праві повного господарського відання (оперативного управління).

Отже, вказаними нормами права встановлено право Головного управління комунальної власності м. Києва щодо створення, реорганізацію та ліквідацію підприємств (об'єднань), організацій, установ, заснованих виключно на комунальній власності територіальної громади міста Києва.

З наданих до матеріалів справи документів, третя особа є акціонерним товариством і не відноситься до комунальної власності, а отже у Головного управління комунальної власності м.Києва, враховуючи завершення приватизації у 1999 році ВАТ "ПТІ "Київоргбуд", відсутні були будь-які повноваження щодо видачі Переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ "ПТІ "Київоргбуд".

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 в редакції 2004 року, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ (п.1.4).

Обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а також територіальних громад в особі органів місцевого самоврядування та держави в особі органів, уповноважених управляти державним майном (п.1.5).

Після прийняття рішення реєстратором та внесення запису до Реєстру прав на правовстановлювальних документах робиться відмітка (штамп) про реєстрацію відповідних прав, видається витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який є невід'ємною частиною правовстановлювального документа та містить: реєстраційний номер нерухомого майна; адресу (місцезнаходження) нерухомого майна; призначення (назву) нерухомого майна; підстави виникнення чи припинення права власності; особливі позначки реєстратора (дані, у разі їх наявності, про самовільно збудовані, прибудовані чи реконструйовані об'єкти, про накладення арешту, про перебування майна у податковій заставі тощо); відомості про власника (власників); дату видачі витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно; прізвище, ім'я, по батькові реєстратора; підпис реєстратора; підпис начальника БТІ або уповноваженої ним особи. Зазначений витяг скріплюється печаткою БТІ. Разом із витягом власнику (власникам) або уповноваженій особі повертаються правовстановлювальні документи. (п.3.8).

Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року №121 (діючої на той час) серед правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна є Накази органів Фонду державного майна з додатком - переліком об'єктів нерухомого майна про передачу у власність цих об'єктів акціонерним товариствам.

Пунктом 1.6 вказаної Інструкції передбачено, що державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов'язковою для власників, незалежно від форми власності.

Реєстрація провадиться на підставі правовстановлювальних документів і на оригіналі правовстановлювального документа робиться реєстраційний напис. Якщо на правовстановлювальному документі немає місця для реєстраційного напису, то видається реєстраційне посвідчення, яке є невід'ємною частиною такого документа. (п.2.1).

Виходячи з норм законодавства, діючих на той час, Перелік об'єктів нерухомого майна про передачу у власність цих об'єктів акціонерним товариствам, який є правовстановлювальним документом, підлягав обов'язковій державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації з обов'язковою відміткою про таку реєстрацію.

Таким чином, виходячи з норм законодавства, що діяли на той час Перелік об'єктів нерухомого майна про передачу у власність цих об'єктів акціонерним товариствам, який є правовстановлювальним документом, підлягав обов'язковій державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації з обов'язковою відміткою про таку реєстрацію.

Однак, ПАТ "ПТІ "Київоргбуд" не було надано суду апеляційної інстанції будь-якого документу, яким би було підтверджено яким би підтверджено реєстрацію права власності в органах БТІ Переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ "ПТІ "Київоргбуд".

Також судом встановлено, що наданий третьою особою Наказ Управління комунального майна Київської міської державної адміністрації № 29 від 04.05.1995 року «Про створення відкритого акціонерного товариства «Проектно-технологічний інститут «Київоргбуд», не підтверджує факту та не містить будь-якої інформації про передачу ПАТ «ПТІ «Київоргбуд» у власність всього нерухомого майна за адресою: вул. Суворова, 4/6 у м. Києві.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що сам по собі Наказ Регіонального відділення ФДМУ по місту Києву від 12.07.1999 року №413 "Про завершення приватизації акціонерного товариства" не є правовстановлювальним документом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, передбачає що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини" від 18.11.2003 №01-8/1427).

Так, зокрема, п. п. 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009р. у справі "Христов проти України" зазначено, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії"). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно ст. 32, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи зазначене та встановлені судами у справі №910/6093/17 обставини, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, проаналізуваши норми законодавства, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про необґрунтованість доводів Скаржника з приводу наявності у нього на праві власності всього будинку за адресою: м. Київ, вул. Суворова, 4/6.

Разом з тим, апеляційний суд вважає безпідставними посилання третьої особи на те, що місцевий господарський суд повинен був встановити всіх користувачів (власників) майна за адресою м. Київ, вул.Суворова, 4/6, оскільки такі обставини не стосуються предмету спору, а саме безпосередньо нерухомого майна, право власності на яке просив визнати за собою Позивач.

Таким чином, за результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження. В той же час, місцевим господарським судом було надано належну оцінку поданим доказам, у повному обсязі з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування рішення відсутні і апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на апелянта - ПАТ "ПТІ "Київоргбуд".

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 09.08.2007р. у справі № 3/364 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Проектно-технологічний інститут "Київоргбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2007 року у справі №3/364 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 3/364 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді В.О. Зеленін

Н.Ф. Калатай