РІШЕННЯ

06 грудня 2017 року Справа № 913/846/17

Провадження №18/913/846/17

За позовом державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут», м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 97204,26 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання Рвачов О.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: не прибув;

від відповідача: ОСОБА_1 за дов від 03.07.2017.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 51000 грн. за роботи (моніторинг та наукове супроводження надрокористування полем шахти ім. Ф.Е. Дзержинського), виконані за договором від 08.10.2012 № КД2144-00/112-1526ра, трьох процентів річних в сумі 4422,32 грн. та втрат від інфляції в сумі 41781,94 грн. за прострочення платежів.

Клопотанням від 22.11.2017 № 1498 позивач просив суд розглядати справу за відсутністю його представника.

Відзивом на позовну заяву від 06.12.2017 відповідач проти позову заперечує посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення боргу в сумі 25500 грн. (акт здавання-приймання від 26.09.2014 № 3/2014) та в звязку з простроченням кредитора (позивача) за вимогами про стягнення боргу в сумі 25500 грн. (за актом здавання-приймання від 15.12.2014 № 4/2014).

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно договору з проведення моніторингу та наукового супроводження надрокористування від 08.10.2012 № КД2144-00/112-1526ра (з додатковою угодою до нього від 02.12.2013 № 2 та додатками), укладеному між сторонами за позовом, позивач в період: вересень - грудень 2014 р. виконав для відповідача роботи з виконання ІІІ та ІV етапів з моніторингу та наукового супроводження надрокористування (поле шахти ім. Ф.Е. Дзержинського) на суму 51000 грн., що підтверджується належним чином оформленими двома актами здавання-приймання від 26.09.2014 № 3/2014 та від 15.12.2014 № 4/2014).

Пунктом 5.4. договору встановлено, що остаточний розрахунок за виконаний етап здійснюється відповідачем на підставі акту здавання-приймання робіт, протягом 10 робочих днів з дати його підписання.

Дослідженням письмових доказів, проведеним судом у судовому засіданні за участю представника відповідача, встановлено, що акт здавання-приймання № 3/2014 (третій етап робіт) на суму 25500 грн. підписано сторонами за актом 10.10.2014 (у графі «Надав послуги» та «Прийняв послуги» вказано саме 10.10.2014), при цьому, на початку акта про прийняття робіт (після найменування «Акт № 3/2014…»), вказана дата 26.09.2014.

Враховуючи, що датою підписання акту є 10.10.2014 (пятниця), відповідач був зобовязаний розрахуватися з позивачем за виконані роботи протягом 10 робочих днів саме із вказаної дати (10.10.2014), тобто до 24.10.2014 включно.

Акт здавання-приймання від 15.12.2014 № 4/2014 (четвертий етап робіт) на суму 25500 грн. датовано і підписано в один день 15.12.2014 (понеділок); строк оплати робіт до 29.12.2014 включно.

У порушення умов договору відповідач своєчасно вартість виконаних робіт позивачу не сплатив, його борг складає 51000 грн. грн., що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення боргу в сумі 25500 грн. за актом здавання-приймання від 26.09.2014 № 3/2014, не приймаються судом до уваги, так як вказаний акт підписано 10.10.2014; останній день сплати коштів за цим актом 24.10.2014; позов предявлено позивачем 20.10.2017 (що підтверджується штампом пошти на конверті, в якому позовні матеріали надійшли до суду), тобто у межах трирічного строку позовної давності.

Доводи відповідача про прострочення кредитора (позивача) за вимогами про стягнення боргу в сумі 25500 грн. за актом здавання-приймання від 15.12.2014 № 4/2014, не приймаються судом до уваги в звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 51000 грн. підлягають задоволенню.

Відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем, в звязку з чим, на вимогу позивача, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та три проценти річних від простроченої суми.

Згідно обґрунтованому, перевіреному судом розрахунку позивача три проценти річних за період прострочення з 27.10.2014 по 17.10.2017 за 1087 днів прострочення (за актом № 3/2014) та за період прострочення з 30.12.2014 по 17.10.2017 за 1023 дні прострочення (за актом № 4/2014) складають 4422,32 грн. та підлягають стягненню з відповідача.

Разом з тим, втрати від інфляції, заявлені до стягнення, розраховано позивачем невірно.

Позивачем визначено періоди за які нараховуються втрати від інфляції: за актом № 3/2014: листопад 2014 р. вересень 2017 р.; за актом № 4/2014: лютий 2015 р. вересень 2017 р.

Однак, сукупний індекс інфляції визначено невірно; за перший період він складає 186,27831458 (позивач вказав 186,33); за другий період 172,14413305 (позивач вказав 177,53).

Таким чином, втрати від інфляції складають 40397,72 грн. (22000,97 грн. (за період: листопад 2014 р. вересень 2017 р.) + 18396,75 грн. (за період: лютий 2015 р. вересень 2017 р.))

Розрахунок виконано судом за допомогою програми «Законодавство», версія 2.9.0 та програми «Ліга Закон» «Підприємство», версія 9.5.3.

В решті вимог про стягнення втрат від інфляції (до стягнення були заявлені втрати від інфляції в сумі 41781,94 грн.) слід відмовити за їх необґрунтованістю.

Всього підлягають стягненню з відповідача грошові кошти в сумі 95820,04 грн. (51000 грн. (борг) + 40397,72 грн. (втрати від інфляції) + 4422,32 грн. (три проценти річних)).

Згідно абз.4 пп. 4.1 п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 1577,60 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог; заявлено до стягнення 97204,26 грн.; стягнуто судом 95820,04 грн.; позов задоволено на 98,6 %; позивачем було сплачено судовий збір за мінімальною ставкою в сумі 1600 грн.) підлягають відшкодуванню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області, пр. Гвардійський, 30/1, ідентифікаційний код 37713861, на користь державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут», м. Київ, вул. Автозаводська, 78-а, ідентифікаційний код 01432032, борг в сумі 51000 грн. за виконані роботи, втрати від інфляції в сумі 40397,72 грн., три проценти річних в сумі 4422,32 грн., витрати на судовий збір в сумі 1577,60 грн.; наказ видати.

3. В решті позову відмовити.

06 грудня 2017 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 11 грудня 2017 р. і може бути оскаржене протягом 10 днів з цієї дати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко