ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Справа № 917/576/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коробенка Г.П.- головуючого,
Алєєвої І.В., Данилової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 22.08.2017
у справі№ 917/576/16 Господарського суду Полтавської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"
простягнення 42 154 493,69 грн.,

У судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:Єгоров В.С. (представник за дов. від 14.04.2017);

від відповідача: не з'явилися;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 22.06.2016 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (36022, м.Полтава, вул.Старий Поділ, 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ) 4 385 778 грн. 69 коп. пені, 332 813 грн. 04 коп. річних, 106 312 грн. 03коп. інфляційних, 72 940 грн. 11 коп. судового збору. Припинено провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 37 770 грн. 18 коп. В решті позову відмовлено. В розстрочці виконання рішення суду відмовлено. Видано наказ після набрання рішенням законної сили.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.07.2017, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2017, заяву Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано наказ від 27.09.2016 року на підставі рішення від 22.06.2016 року по справі №917/576/16, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" 4 385 778 грн. 69 коп. пені, 332 813 грн. 04 коп. річних, 106 312 грн. 03коп. інфляційних таким, що не підлягає виконанню.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на безпідставність ухвали і постанови у справі, порушення судами норм матеріального і процесуального права під час їх прийняття, просить вищевказані ухвалу та постанову скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваних судових актів, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як з'ясовано судами в ході розгляду вказаної заяви, Господарським судом Полтавської області у даній справі 22.06.2016 року прийнято рішення про часткове задоволення позову та стягнення з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" 4 385 778 грн. 69 коп. пені, 332 813 грн. 04 коп. річних, 106 312 грн. 03коп. інфляційних, 72 940 грн. 11 коп. судового збору. Припинено провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 37 770 грн. 18 коп. В решті позову відмовлено. В розстрочці виконання рішення суду відмовлено. Видано наказ після набрання рішенням законної сили.

На виконання вказаного судового рішення господарським судом Полтавської області видано відповідний наказ від 27.09.2016 року.

Однак Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" подало до суду першої інстанції заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню на підставі положень ч.4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконавчим документом, в розумінні ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, є наказ, на підставі якого провадиться виконання саме рішення господарського суду.

Згідно ст. 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ.

Відповідно до частини 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі, якщо його було видано помилково або, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою, або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Тобто, частина 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті, зокрема, у випадках:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведений перелік підстав є вичерпним.

Поряд з цим, Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону врегулюванню підлягає, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії.

Процедура врегулювання заборгованості заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Поряд із визначенням ст.5 цього Закону спеціальної процедури реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, згідно з частиною 3 статті 7 Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Запровадження в дію частини 3 ст.7 Закону від 03.11.2016 №1730-VII по суті скасовує дію підстав для проведення відповідних нарахувань та встановлює імперативний припис про списання вже нарахованих санкцій.

Списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на вже погашену заборгованість в силу прямого припису частини 3 ст.7 Закону від 03.11.2016 №1730-УП не обумовлено жодною іншою обставиною, крім набрання ним чинності та, зокрема, не вимагає узгодження з постачальником природного газу чи підтвердження останнім.

Списання у порядку частини 3 ст.7 Закону від 03.11.2016 №1730-УП не вимагає реалізації процедури взаєморозрахунків або реструктуризації, передбачених ст.4, ст.5 цього Закону, а, отже, по суті є окремим економічним заходом, спрямованим на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожиті енергоносії.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (частина 1 статті 3 Закону від 03.11.2016 №1730-VII).

Відповідно до статті 3 Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 року № 93 затверджено "Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром", яким визначені дані реєстру про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Відповідно до наказу Мінрегіону від 08.06.2017р. № 142 ПАТ "Полтаваобленего" включено до Реєстру підприємств що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Апеляційним судом з'ясовано, що 04.07.2017 ПАТ "Полтаваобленерго" після включення до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з урахуванням вимог частини 3 ст.7 Закону від 03.11.2016 №1730-VII здійснило списання відповідної кредиторської заборгованості та направило ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" лист № 12-85/8371 від 04.07.17р. з вимогою про списання санкцій стягнутих за рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.06.2016р.

ПАТ "НАК" Нафтогаз України" отримало лист 07.07.2017р., однак відповіді на нього не надало.

Окрім того, апеляційний суд з'ясував і те, що відповідач підтвердив сплату судового збору в повному обсязі та надав до суду копію платіжного доручення № 604283 від 16.12.2016р., що свідчить про відсутність заборгованості ПАТ "Полтаваобленерго" перед ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 72 940 грн. 11 коп. витрат по сплаті судового збору.

Згідно з умов договору № 145-ТЕ-24 від 30.12.2014р. п.1.1. та п. 1.2., спожитий газ, що був предметом договору, ПАТ "Полтаваоленерго" в особі філії "Кременчуцька ТЕЦ" використаний виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, таким чином, санкції стягнуті господарським судом Полтавської області 22.06.2016р. за рішенням у даній справі, з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 4 385 778 грн. 69 коп. пені, 332 813 грн. 04 коп. 3% річних, 106 312 грн. 03коп. інфляційних, підпадають під дію Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

З огляду на з'ясовані судами обставини, суди правомірно визначились, що заява ПАТ "Полтаваобленерго" про визнання наказу від 27.09.2016 року таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню.

Оскільки порушень норм матеріального чи процесуального права касаційним судом не виявлено, підстави для скасування оскаржуваних ухвали та постанови і задоволення касаційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.08.2017 у справі №917/576/16 залишити без змін.

Головуючий суддя: Г.П. Коробенко

Судді: І.В. Алєєва

М.В. Данилова