ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017 року Справа № 904/7243/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Чимбар Л.О.

секретар: Манчік О.О.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, юрисконсульт 1 категорії структурного підрозділу "Криворізька дирекція залізничних перевезень" станція Кривий Ріг регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", довіреність №1784 від 26.10.2017;

від відповідача: ОСОБА_2, юрисконсульт юридичного відділу, довіреність №52-16/119 від 27.12.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2017 року

у справі № 904/7243/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 40 221,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2017 року у справі № 904/7243/17 (суддя Воронько В.Д.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами в сумі 38 786,88 грн., збір за зберігання вантажу в сумі 1434,24 грн. та 1 600,00 грн. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2017 року, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те , що:

- при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено приписи норм матеріального та процесуального права;

- судом першої інстанції не прийняті до уваги посилання відповідача на ст.119 Статуту залізниць України, відповідно до якої плата за користування вагонами і контейнерами вноситься за затримку вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника, залізничної колії, порту, підприємства, та на п.15 Правил користування вагонами і контейнерами, відповідно до якого за час перебування на під`їзних коліях та інших місцях не загального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься, а якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування вагонами сплачується в розмірі 50%;

- згідно схеми Єдиного Технологічного процесу станцією призначення є станція Кривий Ріг, а станціями підходу є станції Кривий Ріг-Західний та Кривий Ріг-Головний, таким чином, станція Приворот не є ні станцією призначення, ні станцією підходу, отже, вагони позивачем затримані безпідставно, й відповідно безпідставно здійснені спірні нарахування;

- суд першої інстанції не звернув уваги на доводи відповідача про безпідставність затримання вагонів, оскільки одні й ті ж вагони затримувались за наказами №№ 218, 239, 256; після закінчення затримки 22.01.2017 о 17:00 годині вагонів в кількості 44 штук за наказом № 218 вказані вагони не були відправлені на станцію призначення, а простояли на станції Приворот до 27.01.2017 до 00:20 години, та, в подальшому, затримані за наказом № 239, в той же час, в період з 22.01.2017 з 13:35 години по 27.01.2017 до 23:30 години на станції призначення не був складений жодний акт загальної форми; після закінчення затримки за наказом № 239 27.01.2017 о 10:17 годині, вказані вагони знов не були відправлені на станцію призначення, а стояли на станції Приворот до 23:10 години 28.01.2017 і знов були затримані вже за наказом № 256; при цьому на станції призначення у проміжок часу з 08:45 години 27.01.2017 до 21:00 години 28.01.2017 також не був складений жодний акт загальної форми;

- судом не взяті до уваги пояснення відповідача, надані в судових засіданнях суду першої інстанції, в яких останній вказав на те, що в період видачі спірних наказів на станції призначення за актами загальної форми була зайнята лише одна колія, до того ж, підставою винесення актів загальної форми було невчасне направлення залізницею вагонів на станцію Допоміжна після закінчення їх обробки; на інших коліях відбувались технологічні операції, на думку скаржника, з порушенням з боку залізниці умов договору та Єдиного Технологічного процесу роботи під`їзної колії і станції примикання Кривий Ріг Придніпровської залізниці;

- судом порушено п.п.9, 10, 12 Правил користування вагонами та контейнерами, ст.43 ГПК України, оскільки не наведено нормативно-правового обґрунтування відхилення доводів відповідача, не згодного із здійсненим позивачем нарахуванням плати за користування вагонами, викладеного у власному контррозрахунку; відповідач вважає, що позивачем неправомірно нараховано плату за сумованим часом затримки тричі за трьома різними наказами, але одних і тих же вагонів, а не за кожним наказом окремо; за розрахунком скаржника така плата має становити 9 197,76 грн., а не 38 786,88 грн.;

- скаржник вважає також необґрунтованим одночасне нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, оскільки Статутом залізниць України чітко визначене поняття "вантаж", а у разі суперечності нормативних актів, виданих Мінтрансом зі Статутом, відповідач вважає необхідним застосовувати норми Статуту, як акту, який має вищу юридичну силу.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду та призначено у судовому засіданні на 20.11.2017 року.

В судовому засіданні 20.11.2017 оголошено перерву до 11.12.2017 року.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу та в судових засіданнях заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Відповідач доводи апеляційної скарги підтримав, наполягав на її задоволенні.

11.12.2017 року відповідачем подано до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення, в яких останній ще раз закцентував увагу суду на відсутності його вини у затриманні спірних вагонів, в якості доказу вказаних обставин зазначив, що під час дії спірного наказу № 218 (що діяв з 16:20 години 21.01.2017 по 17:30 годину 22.01.2017) на його адресу раніше прийшов поїзд, що був затриманий пізніше на станції Пічугіно за актом загальної форми № 222 (період дії якого з 00:40 години 22.01.2017 по 11:40 годину 22.01.2017), що є порушенням залізницею п.12 Інструкції оформлення затриманих поїздів на підходах до станції призначення на Придніпровській залізниці та п.11 Порядку оформлення затриманих поїздів, що складаються з завантажених вагонів, порожніх власних (орендованих) вагонів і вагонів власності державних вагонних компаній з ознакою "УТЛЦ" на підходах до станції призначення на Криворізькій дирекції залізничних перевезень. В зв`язку з викладеним, нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу після 22.01.2017 з 11.40 години, а саме за наказами № 239 та № 256, відповідач вважає безпідставним; наводить свій контррозрахунок вказаних нарахувань.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту зясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції встановив наступне.

11.07.2017 року до Господарського суду Дніпропетровської області від Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла позовна заява до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 40 221,12 грн., з яких 38 786,88 грн. плати за користування вагонами та 1434,24 грн. збору за зберігання вантажу (а.с. 3-8, т.1)

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2017 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та призначено в судовому засіданні на 27.07.2017 року (а.с. 1, т.1).

25.07.2017 року відповідачем подано до Господарського суду Дніпропетровської області клопотання:

- про відкладення розгляду справи;

- про витребування доказів, відповідно до якого останній просив витребувати у позивача: графік руху поїздів по вузлу Кривий Ріг на дату затримки вагонів за 21.01.2017, 27.01.2017, 28.01.2017; графік виконаного руху по вузлу Кривий Ріг, у тому числі зайнятість приймально-відправних колій в ці дати; положення (пояснення) про зайнятість колій на станції Кривий Ріг з моменту прибуття потягу на станції Приворот і до закінчення затримки вагонів за спірними наказами;

- про призначення у справі судової експертизи.

В судовому засіданні 27.07.2017 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів; оголошено перерву у судовому засіданні до 05.09.2017р.

05.09.2017 року відповідачем вдруге подано клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Також 05.09.2017 року позивачем подано клопотання про продовження строку розгляду справи, яке задоволено ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2017, строк розгляду справи продовжений на 15 днів, до 26.09.2017, розгляд справи відкладений на 21.09.2017 року.

В судовому засіданні 21.09.2017 оголошено перерву до 26.09.2017 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2017 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи у справі, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 38 786,88 грн. плати за користування вагонами та 1434,24 грн. збору за зберігання вантажу та 1 600,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що:

- підстави для призначення експертизи у справі відсутні, оскільки за наявними доказами можливо встановити фактичні обставини справи;

- матеріалами справи підтверджена обґрунтованість затримки вагонів на підходах до станції призначення, наявність вини відповідача у скупченні вагонів на станції призначення в зв`язку з невчасним забиранням вагонів на свою під`їзну колію, що є підставою для нарахування та стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

При з'ясуванні законності та обґрунтованості прийнятого місцевим господарським судом рішення апеляційний господарський суд враховує наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.11.2013 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (Залізниця) та ВАТ "Південний ГЗК" (Власник колії) укладено договір №ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч/2013/у/ТО/1466 про експлуатацію залізничної під'їзної колії Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці (а.с.86-88 т.1).

Пунктом 1 вказаного договору сторонами погоджено, що згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить Власнику, що примикає до станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці стрілкою №2/4 в парній горловині станції. Підїзна колія обслуговується власним локомотивом.

Відповідно до п.5 договору передача (здача) вагонів для підїзної колії здійснюється:

- порожніх вагонів під навантаження через інтервал часу - 1,5 год.;

- маршрутів, завантажених аглорудою через інтервал часу - 5,0 год.;

- маршрутів, завантажених вапняком через інтервал часу - 4,5 год.;

- передача розбірних поїздів - за повідомленнями.

Повідомлення про подачу вагонів на підїзну колію передаються старшим прийомоздавальником станції Кривий Ріг по телефону оператору диспетчера зовнішнього транспорту УЗТ не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичного подавання вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2 (п.5 Договору).

Пунктом 6 договору встановлено, що вагони для підїзної колії подаються локомотивом Залізниці на одну з приймально-здавальних колій станції Допоміжна. Подальший рух вагонів виконується локомотивом Власника колії. Здавання вагонів проводиться на одній з приймально-здавальних колій станції Допоміжна.

В п.8 Договору передбачено, що про готовність вагонів до забирання диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ по прямому телефонному звязку повідомляє старшого прийомоздавальника або маневрового диспетчера станції Кривий Ріг, повідомлення передається не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичної здачі вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2.

В п.11 Договору сторонами узгоджено, що час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів Залізницею Власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів Залізниці.

Відповідно до пункту 15 Договору, Власник колії сплачує Залізниці плату, у тому числі: за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України; за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання, яка сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів.

Збори і плата вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України по передоплаті через розрахунковий підрозділ залізниці з відповідними оголошеними Укрзалізницею коефіцієнтами підвищення.

Пунктом 16 Договору встановлено, що власник колії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами. Вагони з під'їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

Строк дії укладеного між сторонами договору визначено з 11.12.2013 до 10.12.2018 включно (пункт 20 Договору в редакції Додаткової угоди від 18.08.2014 до договору а.с.89, т.1).

15.12.2015 між сторонами укладена Додаткова угода №9 до договору, якою у звязку з проведенням реєстрації ПАТ "Укрзалізниця", яке є правонаступником Укрзалізниці та підприємств і установ, реорганізованих шляхом злиття відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" назву договору викладено в новій редакції: "Договір про експлуатацію залізничної підїзної колії Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Кривий Ріг філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (а.с.85, т.1).

У січні 2017 року за дорожніми відомостями №№04296, 04207, 04286, 04314, 04320, 04318, 04299, 04303, 04278, 04301, 04304, 04277, 04302, 04288, 04323, 04315, 04316, 04309, 04305, 04308, 04325, 04297, 04313, 04289, 04324, 04292, 04312, 04294, 04290, 04293, 04317, 04285, 04291, 04298, 04276, 04295, 04307, 04321, 04311, 04322, 04306, 04287, 04310, 04319 залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача ПАТ "Південний ГЗК" порожні власні вагони (а.с.40-84, т.1). Відповідно до дорожніх відомостей, станція та залізниця призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

На шляху прямування дані вагони було затримано через наявність на коліях станції призначення Кривий Ріг неприйнятих відповідачем вагонів, що надійшли на його адресу раніше та заважали залізниці виконувати технологічні операції з вантажами, що підтверджується:

- наказом №217 від 21.01.2017, відповідно до якого о 16:20 годині на станції Приворот Придніпровської залізниці були затримані порожні власні вагони №№ 924978 (голова - хвіст) у кількості 44 вагонів, що перевозились у поїзді №3552, індекс поїзда 4670-280-4672 (т.1. а.с.28);

- наказом №239 від 27.01.2017, відповідно до якого о 00:20 годині на станції Приворот Придніпровської залізниці були затримані порожні власні вагони №№ 924978 (голова - хвіст) у кількості 44 вагонів, що перевозились у поїзді №3552, індекс поїзда 4670-280-4672 (т.1. а.с.32);

- наказом №256 від 28.01.2017, відповідно до якого о 23:10 годині на станції Приворот Придніпровської залізниці були затримані порожні власні вагони №№ 924978 (голова - хвіст) у кількості 44 вагонів, що перевозились у поїзді №3552, індекс поїзда 4670-280-4672 (т.1. а.с.36).

За цим фактом станцією затримки Приворот у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а №7 від 21.01.2017, №8 від 27.01.2017, №9 від 28.01.2017, акти загальної форми ГУ-23 №7 від 21.01.2017, №8 від 27.01.2017 та №9 від 28.01.2017 (а.с.29-30, 33-34, 37-38, т.1). Відповідно до актів про затримку вагонів, вище вказані вагони, які прибули 21.01.2017 поїздом № 3552 о 16:20 годині, відправлені 30.01.2017 поїздом № 3551 о 19:00 годині.

Станцією призначення Приворот вручено представникам комбінату повідомлення про затримку вагонів:

- від 21.01.2017, отримане відповідачем 21.01.2017 о 18:00 год. (т.1, а.с.31);

- від 27.01.2017, отримане відповідачем 27.01.2017 о 01:20 год. (т.1, а.с.35);

- від 28.01.2017, отримане відповідачем 28.01.2017 о 23:50 год. (т.1, а.с.39).

Накази на початок і кінець затримок надавались враховуючи наявність (відсутність) затримок в просуванні вагонів, які слідують на адресу підприємства, з метою уникнення заторів на шляху прямування через скупченість вагонів на станції призначення з вини підприємства. Повідомлення про прибуття власних вагонів на адресу ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" зареєстровані у Книзі повідомлень форми ГУ-2 (а.с.112-121, т.1).

Під час дії наказів №218 від 21.01.2017, №239 від 27.01.2017, № 256 від 28.01.2017 за весь час затримки вагонів на станції підходу Приворот до станції призначення, на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці складені акти загальної форми ГУ-23: від 22.01.2017 №№952, 953, 958, 959, 960, 961, 962, 963, 964, 965, 966, 975, 976, 977, 978; від 27.-01.2017 №№ 1077, 1078, 1079, 1080, 1081, 1082, 1083, 1084, 1085, 1086, 1087, 1088; від 29.01.2017 №№ 1145, 1146, 1147, 1148, 1149, 1150; від 29.01.2017 №№ 1179, 1180, 1181, 1182, 1183, 1184, 1185, 1186, 1187, 1188, 1189 з підстав несвоєчасного вивільнення колій відповідачем (т.1., а.с.90-111).

Зазначені акти складені після закінчення затримки вагонів, в них відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами та контейнерами вказано час початку та закінчення затримки вагонів, їх номери, акти засвідчені підписами представників як залізниці так і вантажоотримувача, які підписавши їх погодились з даними, зазначеними в цих актах, у тому числі , щодо періоду затримки вагонів.

По прибуттю вагонів, станцією Кривий Ріг, на підставі актів форми ГУ-23а та ГУ-23, складених станцією Приворот, через їх затримку з вини ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", була нарахована плата за користування вагонами в розмірі 38786,88 грн. по відомостях форми ГУ-46 №№ 01029126, 02029129, 17029215, 21029223, та збір за зберігання вантажу по накопичувальним карткам форми ФДУ-92 №№ 01029032, 01029033 на загальну суму 1434,24 грн. (а.с.26, 27, т.1).

Відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки працівниками відповідача було підписано з зауваженням, що ПАТ "Південний ГЗК" у виплаті відмовляє, колії приймання були вільні, готові прийняти вагони.

В зв`язку з відмовою відповідача сплатити збір за зберігання вантажу та плату за користування вагонами позивач був змушений звернутись до Господарського суду Дніпропетровської області з відповідним позовом.

Аналізуючи правовідносини сторін, колегія суддів зазначає, що вони виникли із договору перевезення, що регламентований главою 64 підрозділу 1 розділу 3 книги 5 Цивільного кодексу України, Господарським кодексом України, спеціальними нормативними документами у сфері перевезення.

Відповідно приписів ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статтею 71 Статуту залізниць України визначено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до ст. 46 Статуту залізниць України, одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно ст. 119 Статуту залізниць України, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Статтею 6 Статуту визначено, що вантажем є матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Порожні власні або орендовані вагони, які перевозяться за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, відповідно до п. 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, мають статус "вантажу", що залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці.

Аналогічне визначення порожніх власних вагонів, що перевозяться залізницею, наведено в абзаці 3 п.1.6 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України в редакції від 29.09.2008 № 04-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею".

Збір за зберігання вантажу нараховується згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Згідно п. 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 25.02.1999р. №113, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23.

Пунктом 4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися начальником станції і вантажовласником щоденно або в періоди пред'явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно п. 6 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами п. 8 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно п. 9 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Пунктом 10 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно п. 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

За статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Господарським судом встановлено, що Регіональна філія "Придніпровська залізниця" своєчасно повідомила ПАТ "Південний ГЗК" про готовність залізниці подати вагони, які прибули на його адресу, проте, прийнятий до перевезення на адресу комбінату вантаж (порожні вагони) був затриманий залізницею на шляху прямування згідно вимог пунктів 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами, відповідно до наказів №218 від 21.01.2017, №239 від 27.01.2017, № 256 від 28.01.2017, про що складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: №7 від 21.01.2017, №8 від 27.01.2017, №9 від 28.01.2017, акти загальної форми ГУ-23: №7 від 21.01.2017, №8 від 27.01.2017, №9 від 28.01.2017, з огляду на скупчення вагонів на станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці внаслідок несвоєчасного вивільнення комбінатом колій від вантажу, що призвело до затримки вагонів. На підставі викладених обставин, відповідно до Тарифного керівництва №1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, залізницею були розраховані плата за користування спірними вагонами за відомостями форми ГУ-46 №№01029126, 02029129, 17029215, 21029223 та збір за зберігання вантажу по накопичувальним карткам форми ФДУ-92 №№01029032, 01029033, обґрунтованість яких досліджена місцевим господарським судом.

За цих обставин, з урахуванням наведених правових положень, колегія суддів вважає, що позивачем правомірно нараховано відповідачу плату за користування вагонами у розмірі 38 786,88 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 1434,24 грн., а судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги.

Доводи скаржника про безпідставність затримання спірних вагонів, відсутність вини комбінату у скупченні вагонів та покладення відповідальності на залізницю, колегія суддів визнає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За положеннями ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України, відсутність своєї вини у порушенні зобовязання доводить особа, яка порушила зобовязання.

Пунктами 5, 6 укладеного між позивачем та відповідачем договору від 28.11.2013 передбачено, що передача (здача) порожніх вагонів під навантаження для під'їзної колії здійснюється через інтервал часу 1,5 год. Повідомлення про подачу вагонів на під'їзну колію передаються старшим прийомоздавальником станції Кривий Ріг по телефону оператору диспетчера зовнішнього транспорту УЗТ не пізніше ніж за 2,0 години до фактичного подавання вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2. Вагони для під'їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з приймально-здавальних колій станції Допоміжна. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Здавання вагонів провадиться на одній з приймально-здавальних колій станції Допоміжна.

Організація роботи з обміну вагонопотоками між станціями Кривий Ріг та Допоміжна та організація руху поїздів Кривий ріг-Допоміжна здійснюється згідно Інструкції про порядок обслуговування та організації руху на під'їзній колії ПАТ "Південний ГЗК".

Відповідно до пунктів 3, 5 Інструкції "Про порядок обслуговування і організації руху на під'їзному шляху ПАТ "Південний ГЗК", узгодженої сторонами у справі, перегін Кривий Ріг - Допоміжна є одноколійний, обладнаний релейним напівавтоматичним блокуванням. Планування та організація роботи по обміну вагонопотоками між станціями Кривий Ріг та Допоміжна здійснюється маневровими диспетчерами станції Кривий Ріг та диспетчером зовнішнього транспорту УЗТ "Південного ГЗК" по прямому міжстанційному зв'язку, або телефонному зв'язку.

Основні положення та порядок роботи залізниць України встановлені Правилами технічної експлуатації (ПТЕ) - нормативним відомчім документом Укрзалізниці, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 №411 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за №50/1854. В пункті 16.3 ПТЕ зазначено, що порядок використання колій для приймання та відправлення поїздів має бути вказаний в технічно-розпорядчому акті станції. Технічно розпорядчий акт (ТРА) - нормативний документ, що регламентує безпечне і безперешкодне приймання, відправлення та проходження поїздів через станцію, безпеку внутрішньостанційної маневрової роботи й дотримання техніки безпеки. Додатком №3 до ТРА є Інструкція про порядок користування пристроями маршрутно-релейної централізації станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці.

Інструкцією "Про порядок користування пристроями маршрутно-релейної централізації станції Кривий Ріг" визначено порядок відправлення поїздів на ст. Допоміжна. Згідно з пунктами 1-4 зазначеної Інструкції ДСП ст. Кривий Ріг запитує сусідню станцію про відправлення поїзда по телефону, ДСП станції Допоміжна натискає кнопку "дача згоди", загоряється зелена лампочка "отримання згоди". Після цього ДСП станції Кривий Ріг натискає поїзну кнопку початку маршруту і здійснюється рух поїзда на ст. Допоміжна. Отже, з урахуванням положень п. 7.2 цієї Інструкції, відправлення поїзда на станцію Допоміжна потребує дозвільного сигналу з боку ПАТ "Південний ГЗК". Без отримання такої згоди рух поїзда є неможливим.

Відповідно до пункту 8 укладеного між сторонами договору про готовність вагонів до забирання диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ по прямому телефонному зв'язку повідомляє старшого прийомоздавальника або маневрового диспетчера станції Кривий Ріг. Повідомлення передається не пізніше ніж за 2 години до фактичної здачі вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень форми ГУ-2.

Таким чином, після отримання відповідачем від станції Кривий Ріг повідомлення про прибуття на його адресу порожніх власних вагонів під навантаження або навантажених вагонів, черговий диспетчер цеху УЗТ ПАТ "Південний ГЗК" надає інформацію старшому прийомоздавальнику або маневровому диспетчеру станції Кривий Ріг про готовність забрати на під'їзну колію конкретні вагони. Після узгодження черговий диспетчер цеху УЗТ комбінату відкриває "зелений" вхідний сигнал світлофору, який дозволяє залізниці своїм локомотивом доставити вагони, що запитуються комбінатом, тільки на приймально-здавальні колії станції власника під'їзної колії - Допоміжна. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Залізниця самостійно не приймає рішення про пріоритетність подавання вагонів на під'їзну колію ПАТ "Південний ГЗК".

За Єдиним Технологічним процесом, затвердженим між сторонами 25.09.2003, станція Допоміжна налічує 11 колій, призначених за своєю спеціалізацією для прийому зі станції Кривий Ріг та відправлення на станцію Кривий Ріг вагонів з № 1 по № 11.

Відповідачем в обґрунтування можливості прийняти спірні вагони надавались до матеріалів справи довідки, відповідно до яких в період затримки спірних вагонів з 21.01.2017 по 30.01.2017, на станції призначення були вільними по дві колії.

Проте, згідно п.п.14.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 31.08.2005 №507, приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції, і тільки при відкритому вхідному світлофорі.

Відповідно до п. 16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, черговий по станції зобов'язаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів.

Зайнятість приймально-відправних колій по станції призначення згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних, вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції тощо.

Крім того, залізниця (поїзний диспетчер) має ураховувати необхідність прийняття для відправлення навантажених і порожніх власних вагонів, які пред'являють залізниці до перевезення контрагенти відповідача - ТОВ "Метінвест-СМЦ", ТОВ "Кривбас-Белаз-Сервіс", станцією призначення яких є також Кривий Ріг. Для видачі одержувачам прибулих вантажів, підготовки вагонів в комерційному і технічному відношенні перед пред'явленням до забирання на під'їзну колію та інших технологічних процесів станції, пов'язаних з перевезенням вантажів, також необхідні вільні колії.

Жодним нормативним актом чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій по прибуттю та відправленню поїздів всі колії станції повинні бути вільними. Визначеної Договором домовленості між залізницею та ПАТ "Південний ГЗК" про незайнятість всіх або певних колій також не існує.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 29.10.2013р. у справі № 904/2732/13.

Відповідно до Роз`яснень Вищого господарського суду України (лист №0701-11/96/715/14 від 12.06.2014) визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технологічної роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів.

Отже, наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями Тимчасової угоди та ЄТП, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів (вагонів), які прибули на його адресу, є порушенням вимог пункту 33 Правил видачі вантажів та статтями 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 25.09.2017 року у справі № 904/6361/16.

Доказів, підтверджуючих повідомлення залізниці прямим телефонним зв'язком, згідно з умовами договору, чи іншим чином щодо готовності забрати на свою під'їзну колію вагони зі станції призначення відповідач суду не надав, як не надав доказів, підтверджуючих прийняття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строків здачі вагонів на під'їзну колію вантажовласника. Крім того, матеріали справи не містять, а скаржником не надано, доказів про складення актів загальної форми про віднесення на відповідальність залізниці (з приводу відсутності локомотиву або зайнятості локомотивної бригади тощо) щодо неможливості вчасно доставити спірні вагони. При цьому колегія суддів зазначає, що акти загальної форми складаються в будь-якому випадку в зв`язку з неможливістю вчасної доставки вантажу як з вини вантажоодержувача (власника), так і з вини залізниці. Будь-яких доказів, що відповідач звертався до залізниці з вимогою складення актів загальної форми на віднесення на відповідальність залізниці у спірний період скаржником не надано.

Крім того, наявність вільних під'їзних колій на станції Допоміжна, з урахуванням відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження вживання ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме вини останнього у такому скупченні, внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під'їзних колій.

Викладеним спростовується твердження відповідача про його готовність прийняти спірні вагони на свою під'їзну колію та відсутність його вини у їх затримці.

Колегія суддів зазначає, що доводи скаржника про не взяття до уваги пояснень відповідача та висновків про наявну можливість позивачу доставити спірні вагони на станцію призначення внаслідок наявних деяких вільних колій, вільних проміжків часу на деяких з них на фоні встановлених ним випадків перевищення позивачем часу обробки поїздів, проведення на цих коліях маневрової роботи та інших технологічних операцій, який зроблений за результатом самостійного аналізу, наданого позивачем ОСОБА_3 про зайнятість колій на станції призначення, не беруться до уваги, оскільки носять виключно суб'єктивний характер, не підтверджений жодним доказом в розумінні ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

Щодо доводів скаржника про необґрунтованість одночасного нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, невірне визначення позивачем та застосування судом першої інстанції поняття "порожні власні вагони", то вони не приймаються в силу вище викладених норм законодавства, оскільки в підзаконному акті (Правилах реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, які є чинними на даний час, не скасовані); а також Роз`ясненні Вищого господарського суду України, дано більш вичерпне поняття цього терміну, ніж наведене у Статуті залізниць України. Крім того, колегія суддів зазначає, що стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу є різними видами платежів, передбаченими як чинним законодавством (статті 46, 19 Статуту залізниць України), так і умовами укладеного сторонами договору - п.15, порядок визначення та нарахування яких регулюється різними нормативними актами, а саме Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України, Правилами зберігання вантажів.

Стосовно посилання скаржника на ст.119 Статуту залізниць України та п.15 Правил користування вагонами і контейнерами, відповідно до яких плата за користування вагонами сплачується в розмірі 50%, то ці доводи спростовані розрахунком позивача, в якому коефіцієнт ставки за один вагон помножений на 50%, що відповідає вимогам законодавства (а.с.13-17, т.1).

Посилання скаржника на не наведення судом першої інстанції нормативно-правового обґрунтування відхилення доводів відповідача щодо контррозрахунку позовних вимог не приймаються в силу ч.2 ст.104 ГПК України.

Крім цього, з вказаного питання колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.12 розділу ІІІ Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458, порядок визначення плати за користування вагонами та контейнерами, загальний час, за який вноситься вантажовласником плата за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

Правилами користування вагонами не передбачена відповідальність за користування вагонами окремо за затримку вагонів на підходах до станції призначення з вини вантажовласника і за затримку вагонів на коліях станції призначення, а тільки за загальний час. Таким чином, вагони, що затримані по наказам на станції підходу та призначення з вини вантажовласника, знаходяться у користуванні чи розпорядженні вантажовласника. У такому разі розмір плати за користування вагонами обчислюється за загальний час затримки вагонів з вини вантажоодержувача: (час з моменту передачі наказу на затримку вагонів до моменту закінчення затримки на підході до станції призначення, згідно наказу) + (час від початку затримки до часу закінчення затримки на коліях станції).

Отже, нарахування позивачем здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, а контррозрахунок відповідача є необґрунтованим.

Щодо доводів скаржника про необхідність подання першими вагонів, які надійшли на його адресу раніше, про що викладено у додаткових поясненнях, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.12 Інструкції оформлення затриманих поїздів на підходах до станції призначення на Придніпровській залізниці та п.11 Порядку оформлення затриманих поїздів, що складаються з завантажених вагонів, порожніх власних (орендованих) вагонів і вагонів власності державних вагонних компаній з ознакою "УТЛЦ" на підходах до станції призначення на Криворізькій дирекції залізничних перевезень при поновленні приймання вагонів вантажовласником, зі станції затримки у першу чергу повинні відправлятись вагони, які вказані у заявці вантажовласника, з урахуванням поїзної обстановки на дільниці, а за відсутності заявки враховувати можливість відправлення вагонів, які були затримані першими.

Аналізуючи вказані пункти, колегія суддів зазначає, що вони містять дві конструкції: перша, за якою спочатку після затримки відправляються вагони, які заявлені до отримання вантажовласником (за заявкою), з урахуванням поїзної обстановки на дільниці, і друга, за якою, в разі відсутності заявки, по можливості відправляються вагони, що були затримані першими.

З урахуванням встановлених судами обох інстанцій обставин, про що зазначено вище, скаржником не надавались докази, що ним були заявлені до отримання спірні вагони (подані залізниці заявки на їх отримання), при цьому, колегія суддів вказує відповідачу на те, що за відсутності заявки, у вище зазначених пунктах, не передбачений обов`язок залізниці відправляти вантажовласнику першими вагони, які були затримані раніше, а лише зазначено про урахування можливості такого відправлення, при цьому з огляду на поїзну обстановку на дільниці, яку в свою чергу, визначає поїзний диспетчер, спираючись на специфіку його роботи.

За цих обставин, доводи, викладені в додаткових поясненнях, не приймаються колегією суддів, оскільки не спростовують вини відповідача у затримці спірних вагонів на підходах до станції призначення.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини та їх правові наслідки відповідають дійсності та доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2017 року необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.09.2017 року у справі № 904/7243/17 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14.12.2017 року.

Головуючий суддя ___________________ І.О. Вечірко

Суддя ___________________ С.Г. Антонік

Суддя ___________________ Л.О. Чимбар