КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2017 р. Справа№ 910/9106/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Зубець Л.П.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Придатко С.В. - дов. № 01-3712/11 від 08.09.2017 року,

Скакун Ю.Р. - дов. № 01-3714/11 від 08.09.2017 року;

від відповідача - Козак Н.В. - дов. № 127 від 22.12.2016 року,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Головного управління Державної служби України з

надзвичайних ситуацій у Луганській області

на рішення Господарського суду міста Києва

від 30.08.2017 року

у справі № 910/9106/17 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Головного управління Державної служби України з

надзвичайних ситуацій у Луганській області

до Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта»

про стягнення боргу 2 081 413,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 року по справі № 910/9106/17 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 року по справі № 910/9106/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2017 року апеляційну скаргу було прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Зеленін В.О., Зубець Л.П. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 08.11.2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2017 року, у зв'язку з прийняттям головуючим суддею Ткаченком Б.О. участі у підготовці суддів для підтримання кваліфікації з 06.11.2017 року по 10.11.2017 року, яка проводиться Національною школою суддів, з метою недопущення затягування розгляду справи, судова колегія призначила розгляд справи на 15.11.2017 року.

23.10.2017 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

06.11.2017 року через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області надійшли додаткові пояснення щодо відзиву на апеляційну скаргу, в якому позивач підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного судового рішення.

Представники Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили суд рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 року по справі № 910/9106/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

12.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Укртранснафта» (далі - замовник, ПАТ «Укртранснафта») та Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі - пожежна охорона, ГУДСУ з надзвичайних ситуацій у Луганській області) було укладено договір про надання послуг з організації державної пожежної охорони та охорони від пожеж № 1/1202 (далі - Договір).

За умовами Договору пожежна охорона зобов'язується надати послуги з організації державної пожежної охорони та охорони від пожеж території, будівлі та споруд замовника (далі - об'єкти). Під об'єктами замовника у даному договорі треба розуміти територію, що зазначена у переліку об'єктів ЛВДС «Лисичанськ» філії «ПДМН» ПАТ «Укртранснафта», закріплених для виконання робіт з пожежної охорони за ДПРЧ-55 ДПРЗ-2 (додаток №2), а замовник - прийняти і оплатити ці послуги.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що замовник на підставі рахунку та акту виконаних робіт пожежної охорони проводить оплату щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця за попередній місяць, шляхом зарахування грошових коштів на рахунок пожежної охорони згідно наданого рахунку. Місячна плата за виконання послуг становить 145 486,80 грн. у тому числі з ПДВ.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Договору строк надання послуг з 17 лютого 2014 року по 16 лютого 2015 року включно. Місце надання послуг: визначається за місцем знаходження об'єктів замовника.

Згідно з п. 8.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін.

Як визначено п. 8.4 Договору, у разі, коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 90 днів, кожна із сторін в установленому порядку має право розірвати цей договір.

У відповідності до п. 10.1 Договору, він набирає чинності з 17.02.2014 року і діє протягом одного календарного року.

За умовами п. 10.2 Договору, його розірвання раніше строку на який він був укладений може бути здійснено, зокрема, шляхом односторонньої відмови, у випадках передбачених договором.

З матеріалів справи встановлено, що за період з лютого 2014 року по травень 2014 року ПАТ «Укртранснафта» оплатило надані ГУДСУ з надзвичайних ситуацій у Луганській області послуги за Договором у сумі 498 811,89 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (т.1 а.с. 132-135).

Позивач стверджує, що за період з 01.06.2014 року по 16.02.2015 року відповідачем не було сплачено надані позивачем послуги, у зв'язку з чим у останнього утворилася заборгованість за Договором у розмірі 1 247 029,71 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з претензіями про погашення заборгованості, зокрема № 01-4478/11 від 14.09.2016 року.

Відповідач у своїх відповідях на претензії посилається на відсутність підстав для оплати послуг за вказаний період, а також на те, що вони не надавалися в цей період позивачем.

З огляду на відсутність оплати послуг наданих позивачем за Договором, останній звернувся з даною позовною заявою та просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1 247 029,71 грн. основного боргу, а також 733 879,28 грн. інфляційних втрат та 100 504,48 грн. 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що за період з лютого 2014 року по травень 2014 року послуги надані позивачем було оплачено відповідачем, за період з 01.06.2014 року по 16.02.2015 року оплата була відсутня.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову зазначає про розірвання Договору та неможливість отримання ним послуг за період з 01.06.2014 року по 16.02.2015 року, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території міста Лисичанськ Луганської області.

Згідно з Указом Президента України № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 р.» на території Донецької та Луганської областей було розпочато проведення антитерористичної операції.

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України № 33/6/а від 07.10.2014 року Донецька та Луганська області з 07.04.2014 року визначені районами проведення антитерористичної операції.

Крім того, рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» Антитерористичним центром при СБУ видано наказ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014 року.

Пунктом 8 частини 1 у розділі «Луганська область» Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р, місцем проведення АТО зазначено, зокрема і місто Лисичанськ.

Місто Лисичанськ також включено і до попереднього Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням КМУ від 30.10.2014 року № 1053-р.

08.06.2014 року відповідачем було направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яке зареєстровано за № 7501, в якому зазначено, що 07.06.2014 року о 23:15 у м. Лисичанськ Луганської області, невідомі особи озброєні автоматичною зброєю захопили будинок ЛВДС «Лисичанськ» Філії «ПДМН» ПАТ «Укртранснафта» за адресою проспект Леніна, 58 (т. 1 а.с. 139).

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0001824 в період часу з 19.07.2014 року по 24.07.2014 року невідомі особи у військовій формі захопили державну будівлю - будівлю ДПРЧ-55 ДПРЗ-2.

15.07.2014 року відповідачем було направлено позивачу повідомлення про розірвання договору на підставі п. 10.2 Договору, вказане повідомлення було отримано представником позивача 13.08.2014 року, що підтверджується відміткою на повідомленні (т. 1 а.с. 141).

Відповідно до ч. 4 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

У відповідності до умов п. 8.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у спірний період з червня 2014 року по лютий 2015 року встановлений в Україні публічний порядок на території вищезазначених населених пунктів забезпечений не був, що унеможливило надання позивачем належним чином послуг з пожежної охорони за Договором та є обставинами непереборної сили у відповідності до умов п. 8.1 Договору.

При цьому, судова колегія звертає увагу, що відповідно до листування між сторонам, актів перевірок, актів інвентаризації, повідомлень про незаконне заволодіння майном та технікою, актами приймання-передачі матеріальних цінностей, актів перевірки додержання вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки, а також інших доказів наявних у матеріалах справи, неможливо встановити забезпечення належного виконання позивачем у період з червня 2014 року по лютий 2015 року охорони за Договором.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки у відповідача відсутній обов'язок з оплати послуги пожежної охорони за період з 01 червня 2014 року по 16 лютого 2015 року в розмірі 1 247 029,71 грн., а отже вимоги про стягнення 733 879,28 інфляційних втрат та 100 504,48 грн. 3% річних не підлягають задоволенню також.

Стосовно посилання на сертифікати про форс-мажорні обставини, то вони отримані на підтвердження неможливості виконати зобов'язання за угодою № 14/1017 від 19.11.2001 року, а не за Договором у даній справі. Згідно пояснень відповідача, вказана Угода визначає підстави для користування державним майном, охорона якого забезпечувалась позивачем за Договором.

Судова колегія зазначає, що матеріали справи не містять угоди № 14/1017 від 19.11.2001 року, а отже неможливо встановити чи відповідає об'єкт користування за Угодою, об'єкту охорони за Договором.

Проте, зазначена обставина не спростовує висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на неможливість встановити належне надання позивачем послуг відповідачеві за Договором.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі апелянтом не доведено.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 року по справі № 910/9106/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2017 року по справі № 910/9106/17 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/9106/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.О. Зеленін

Л.П. Зубець

Повний текст рішення складено 20.11.2017 року.