УХВАЛА

04.12.2017Справа № 910/14422/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова В. В.

до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Національний Банк України,

2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;

на стороні відповідача:

3) ОСОБА_3, 4) ОСОБА_4,

5) ОСОБА_5, 6) ОСОБА_6,

7) ОСОБА_7, 8) ОСОБА_8, 9) ОСОБА_9;

про стягнення 106667793,39 грн.

Головуючий суддя Сташків Р.Б.

Судді: Мельник В.І.

ОСОБА_10

Представники сторін:

від позивача - Білоус Т.А. (представник за довіреністю);

від відповідача - Малярчук Ю.Б., Собко О.В. (представники за довіреністю);

від третьої особи-1 - Бойко С.М. (представник за довіреністю);

від третьої особи-2 - не з'явився;

від третьої особи-3 - ОСОБА_15 (представник за довіреністю);

від третьої особи-4 - ОСОБА_16 (представник за довіреністю);

від третьої особи-5 - не з'явився;

від третьої особи-6 - не з'явився;

від третьої особи-7 - ОСОБА_15 (представник за довіреністю);

від третьої особи-8 - не з'явився;

від третьої особи-9 - ОСОБА_15 (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду міста Києва знаходиться указана справа №910/14422/15 у межах якої Позивач звернувся з позовом до Відповідача про стягнення 106667793,39 грн. заборгованості за договором кредитної лінії №ВКЛ-2022390 від 29.08.2013 та додаткових договорів до нього, з яких 79870000 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 14096507,95 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 7247381,92 грн. заборгованості за простроченими процентами, 661703,52 грн. пені за несвоєчасне повернення нарахованих процентів та 4792200 грн. штрафу за неналежне виконання зобов'язання. Вимоги позову мотивовані непогашенням Відповідачем боргу за договором кредитної лінії № ВКЛ-2022390 від 29.08.2013.

Одночасно з цим, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №ВКЛ-2022390 від 29.08.2013, 28.11.2014 з Позивачем (банком) були укладені наступні договори поруки:

- з ОСОБА_5 договір поруки №П 2022390-15;

-з ОСОБА_3 договір поруки №П 30019775-4;

- з ОСОБА_6 договір поруки №П 30019775-3;

- з ОСОБА_7 договір поруки №П ;

- з ОСОБА_8 договір поруки №П ;

- з ОСОБА_9 договір поруки № П2022390-6;

- та з ОСОБА_18 договір поруки №П 2022390-15 (далі разом - Договори поруки).

Предметом Договорів поруки є зобов'язання фізичних осіб - поручителів відповідати у повному обсязі перед Позивачем за виконання Відповідачем зобов'язань з повернення кредиту, сплати процентів, комісій та можливих санкцій у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором № ВКЛ-2022390 від 29.08.2013.

Позивач вказує, що у подальшому у лютому 2015 року на підставі Договорів поруки він здійснив договірне списання грошових коштів з рахунків поручителів, відкритих в банку та здійснив повне погашення заборгованості позичальник перед банком за кредитним договором, та видав Відповідачу довідку про відсутність заборгованості. Також Позивач посилається, що у лютому-березні 2015р. йому надійшли листи поручителів за Договорами поруки про списання грошових коштів з їх депозитних рахунків з метою погашення заборгованості по кредитному договору № ВКЛ-2022390 від 29.08.2013.

Натомість, боржник за кредитним договором №ВКЛ-2022390 від 29.08.2013 вважаючи, що вищезазначені договори поруки суперечать нормам чинного законодавства України та порушують права Відповідача, оскаржив їх, звернувшись до суду з позовами до:

- ОСОБА_3 про визнання недійсним Договору поруки №30019775-4 від 28.11.2014, укладеного з Позивачем. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2016 у справі № 761/23379/15-ц позовні вимоги Відповідача до ОСОБА_3 задоволено, визнано недійним договір поруки №П30019775-4 від 28.11.2014, та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.11.2016 указане рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.12.2016 відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2016 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17.11.2016;

- ОСОБА_7 про визнання недійсним Договору поруки № від 28.11.2014, укладеного з Позивачем. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/14155/15-ц за указаним позовом призначено технічну експертизу давності договору поруки від 28.11.2014 № ;

- ОСОБА_18 про визнання недійним Договору поруки №2022390-8 від 28.11.2014, укладеного з Позивачем. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.05.2016 у справі № 757/27946/15-ц, задоволено позов. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.01.2017 у справі №757/27946/15-ц, рішення Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2016 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25.05.2016 скасовано, в справу направлено на новий розгляд. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2017 справу №757/27946/15-ц прийнято до провадження;

- ОСОБА_9 про визнання недійним Договору поруки №2022390- 6 від 28.11.2014, укладеного з Позивачем. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2017 у справі №761/22001/15-ц в задоволені позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2017 скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28.07.2017 у справі № 761/22001/15-ц, задоволено апеляційну скаргу та визнано недійсним Договір поруки № 2022390-6 від 28.11.2014.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Як було вказано вище, вимоги позову до Відповідача базуються на невиконанні ним кредитного договору №ВКЛ-2022390 від 29.08.2013, та оскарженні ним частини Договорів поруки, двоє з яких наразі у судовому порядку визнано недійсними (№30019775-4 від 28.11.2014 та №2022390- 6 від 28.11.2014), судові рішення про визнання їх недійсними наразі є чинними, але одне з них далі оскаржено у касаційному порядку, а щодо другого, то в зв'язку з винесенням рішення апеляційним судом відносно недавно, суду ще не відомо, чи було подано на цього касаційну скаргу. Два інші договори поруки (№ від 28.11.2014 та №2022390-8 від 28.11.2014) оскаржені в судовому порядку, однак остаточні рішення по ним не винесені.

У випадку визнання у судовому порядку цих Договорів поруки недійсними, вимоги Позивача до Відповідача, як до первісного кредитора, будуть обґрунтованими - у частині поручителів, договори з якими визнані недійсними, і навпаки - у випадку визнання вимог необґрунтованими - борг за кредитним договором вважатиметься погашеним належним чином - виконанням обов'язку дійсними поручителями, і у суду підстави для задоволення вимог, з урахуванням цих дійсних порук, будуть відсутні.

Відхиляючи заперечення проти зупинення провадження у даній справі до вирішення пов'язаних з нею інших справ, що розглядаються іншими судами - справ №761/23379/15-ц та №761/22001/15-ц Шевченківського районного суду м. Києва, №753/14155/15-ц Дарницького районного суду м. Києва та №757/27946/15-ц Печерського районного суду м. Києва, суд зазначає наступне.

Судом враховано правову позицію, викладену у п. 2.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11, що якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з частиною 1 статті 79 ГПК України з урахуванням обставин конкретної справи є підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

При цьому, дійсно, якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 83 ГПК України, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині.

Водночас, з урахуванням приписів статей 1, 12 ГПК України, справи зі спорів, пов'язаних з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними, розглядаються господарськими судами за одночасної наявності двох умов: якщо ці спори виникають з цивільних (частина 1 статті 1 ЦК України) або господарських (стаття 3 ГК України) відносин, у тому числі з корпоративних, та суб'єктний склад сторін спору відповідає вимогам статті 1 ГПК України). Аналогічну правову позицію викладено у п. 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11.

З огляду на наведене, суд зауважує, що не може, вирішуючи даний господарський спір, вирішувати питання про те, чи суперечить зміст чотирьох вищеописаних оскаржених Договорів поруки, які є пов'язаними з предметом спору, законодавству, чинному на момент укладення цих Договорів поруки, оскільки суб'єктний склад сторін цих Договорів поруки не відповідає вимогам ст. 1 ГПК України, а саме - поручителями є фізичні особи, які не є суб'єктами господарювання (фізичними особами - підприємцями).

При цьому, всиновлення обставини дійсності Договорів поруки, як було вказано вище, має значення для вирішення даного спору, так як має безпосередній вплив на встановлення обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи до вирішення пов'язаних з нею справ - справ №761/23379/15-ц та №761/22001/15-ц Шевченківського районного суду м. Києва, справи №753/14155/15-ц Дарницького районного суду м. Києва та справи №757/27946/15-ц Печерського районного суду м. Києва, тому суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішеннями у вказаних справах, у тому числі за результатами їх перегляду вищими інстанціями та на новому розгляді.

Крім того, за наслідками обговорення у засіданні 04.12.2017 питання призначення у даній справі експертизи для встановлення реальних дат укладення Договорів поруки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення таких експертиз, оскільки питання дійсності Договорів поруки не є предметом даного судового спору, та, натомість, оцінка дійсності Договорів поруки та дослідження питання часу вчинення підписів на них вже досліджується вищеописаними судами загальної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 79, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у даній справі до вирішення пов'язаних з нею справ: №761/23379/15-ц та №761/22001/15-ц Шевченківського районного суду м. Києва, №753/14155/15-ц Дарницького районного суду м. Києва та №757/27946/15-ц Печерського районного суду м. Києва, у тому числі за результатами їх перегляду вищими інстанціями та на новому розгляді.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Головуючий суддя Сташків Р.Б.

Суддя Мельник В.І.

Суддя Пінчук В.І.