ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Справа № 915/1169/17

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави, 54001, м.Миколаїв, вул. Нікольська, 73

до

відповідача-1: Миколаївської міської ради, 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20

відповідача-2:фізичної особи-підприємця Дубинди Лілії Анатоліївни, 73000, АДРЕСА_1

про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської міської ради, визнання недійсним на майбутнє договору оренди земельної ділянки, зобов'язання орендаря повернути міській раді земельну ділянку

при секретарі судового засідання Степановій І.С.

за участю:

представника позивача: прокурора відділу Бескровної І.І., посвідч. 035058 від 13.08.2015 року

представника відповідача-1: Кравченка О.А. за дов. №1111/02.02.01-22/02.06/14/17 від 29.05.2017 року

представника відповідача-2: не з'явився.

Суть спору: позивач послався на те, що Миколаївською міською радою (відповідач-1) 08.12.2016 року було прийняте рішення (спірне рішення) про передачу фізичній особі-підприємцю Дубинді Лілії Анатоліївні (відповідач-2) в оренду на 3 роки земельної ділянки площею 204 кв. м із кадастровим номером НОМЕР_1. На підставі зазначеного рішення між відповідачами 04.05.2017 року був укладений договір оренди землі, який зареєстрований у реєстраційній службі Миколаївського міського управління юстиції 11.05.2017 року. Позивач зазначив, що спірне рішення відповідача-1 та укладений договір оренди землі суперечать положенням ст. ст. 124, 134 Земельного кодексу України, згідно яких земельні ділянки державної та комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою ст. 134 цього кодексу. Також позивач послався на недотримання відповідачем-1 вимог положень Закону України «Про благоустрій населених пунктів», а також приписів ст. 19 Конституції України і ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідач-1 надав відзив на позовну заяву, згідно якого заперечував проти доводів позивача з огляду на те, що органи місцевого самоврядування вправі самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції України. Вважає, що спірним рішенням міської ради та договором оренди землі не порушено вимог чинного законодавства, в зв'язку із тим, що спірна земельна ділянка, яка була передана відповідачу-2 в оренду, раніше перебувала в оренді в іншої особи та була прилегла до іншої орендованої земельної ділянки наданої під обслуговування нерухомого майна. Посилаючись на приписи ст. 30 Закону України «Про оренду землі» вважає, що відбулася зміна умов договору оренди землі, який раніше був укладений із попереднім власником майна.

08.11.2017 року судом було порушено провадження у справі і призначено її розгляд на 20.11.2017 року, на 10 годину.

20.11.2017 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 04.12.2017 року для повторного повідомлення відповідача-2.

04.12.2017 року позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов, відповідач-1 підтримав відзив на позов і просив суд відмовити у його задоволенні. Відповідач-2 у судове засідання не з'явився. Розпочинаючи слухання справи по суті за відсутності відповідача-2, суд виходив з того, що ухвала від 08.11.2017 року та повідомлення від 20.11.2017 року були направлені на належну адресу, але не були отримані адресатом.

04.12.2017 року за результатами розгляду справи судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Судом встановлено наступне.

Згідно договору купівлі-продажу нежитлового об'єкту, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлевою Н.П. 29.04.2016 року за реєстровим номером 420 (а.с.36) відповідач-2 придбала у власність нежитловий об'єкт, який розташований у м. Миколаєві по пр. Богоявленському, 48. Згідно п. 1.3 цього договору нежитлова будівля з підвалом загальною площею 531,3 кв.м. за літ. А-2 з службовою будівлею. У п.1.4 договору зазначено, що нерухоме майно розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,0196 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

Продавцем вказаного нерухомого майна згідно вищевказаного договору купівлі-продажу є приватне підприємство фірма «З Надією».

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта 102740917 від 06.11.2017 року (а.с.46) із параметрами запиту «права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження зареєстровані за відповідачем-2» земельна ділянка загальною площею 0,0196 га, кадастровий номер НОМЕР_2 була теж відчужена приватним підприємством фірма «З Надією» відповідачу-2 на підставі договору купівлі-продажу 421 від 29.04.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлевою Н.П. 29.04.2016 року.

Згідно наданого прокурором договору оренди земельної ділянки №6269 (а.с.32), який укладався між відповідачем-1 та приватним підприємством фірма «З Надією» 28.01.2009 року, останньому на праві оренди належала спірна земельна ділянка. Згідно кадастрового плану земельної ділянки (а.с. 35) з проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки спірна земельна ділянка розташована і межує із земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно - кафе.

16.05.2016 року відповідачем-2 до центру надання адміністративних послуг відповідача-1 було подано заяву (а.с. 24) «про переоформлення земельної ділянки для обслуговування кафе «З Надією» орієнтовною площею 204 кв. м по пр. Жовтневому, 48.

Згідно письмової відповіді управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 25.08.2016 року № 17-2573 (а.с. 25) адресованої на ім'я відповідача-2, управління не заперечує щодо заміни сторони за договором та поновлення терміну оренди земельної ділянки площею 204 кв. м під благоустрій без права забудови території по пр. Богоявленському, 48. При наданні цього погодження управлінням було враховано надання відповідачем-2 договору купівлі-продажу нежитлового об'єкту по пр. Богоявленському, 48 площею 531,3 кв.м від 29.04.2016 року та витягу про реєстрацію права власності.

Спірним рішенням відповідача-1 №11/14 від 08.12.2016 року (а.с. 22,23), а саме пунктом 1 розділу 3 вирішено передати відповідачу-2 в оренду строком на 3 роки земельну ділянку площею 204 кв. м (кадастровий номер НОМЕР_1), зарахувавши її до земель громадської забудови, під благоустрій без права забудови території, прилеглої до раніше наданої по пр. Богоявленському (Жовтневому), 48.

Пунктом 1.1 спірного рішення вирішено припинити приватному підприємству фірмі «З Надією» право користування земельною ділянкою площею 204 кв. м (кадастровий номер НОМЕР_1) по пр. Богоявленському (Жовтневому), 48.

Пунктом 1.3 спірного рішення вирішено договір оренди землі, який зареєстрований в книзі записів договорів оренди землі від 28.01.2009 року за №6269, розірвати.

Рішенням зобов'язано землекористувачів, зокрема укласти договір оренди землі в управлінні земельних ресурсів Миколаївської міської ради.

04.05.2017 року між відповідачем-1 та відповідачем-2 був укладений договір оренди землі 11362 (а.с. 37-39) згідно якого відповідачу-2 передано в оренду земельну ділянку вільну від забудови під благоустрій площею 204 кв. м із кадастровим номером НОМЕР_1 по проспекту Богоявленському, 48 строком до 04.05.2020 року.

Відповідно до наданої прокурором інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта 102740917 від 06.11.2017 року (а.с. 42-48) із параметрами запиту «права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження зареєстровані за відповідачем-2»:

- земельна ділянка по проспекту Богоявленському, 48 (зазначена у договорі купівлі-продажу нежитлового об'єкту) площею 0,0196 га із кадастровим номером НОМЕР_2 належить відповідачу-2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу 421 від 29.04.2016 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлевою Н.П. 29.04.2016 року;

- земельна ділянка по проспекту Жовтневому, 48 (спірна) площею 204 кв.м із кадастровим номером НОМЕР_1 належить відповідачу-2 на праві оренди на підставі договору оренди землі №11362 від 04.05.2017 року укладеного з відповідачем-1 на підставі рішення №11/14 від 08.12.2016 року. Строк дії договору встановлений до 04.05.2020 року з правом пролонгації. Об'єктом оренди є земельна ділянка вільна від забудови.

Дослідивши вищевказані письмові докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, суд дійшов до висновку, що відповідачем-2 було придбано у власність нежитловий об'єкт (кафе) по пр. Богоявленському, 48 (раніше проспект Жовтневий). Також відповідачем-2 було придбано у власність земельну ділянку, на якому розташований вказаний нежитловий об'єкт для його обслуговування. Колишньому власнику нежитлового об'єкту на праві оренди належала прилегла земельна ділянка площею 204 кв. м, яка була вільна від забудови і надавалася під благоустрій. Відповідач-2, маючи на меті отримання зазначеної земельної ділянки в оренду, звернувся до відповідача-1 із відповідною заявою.Управлінням містобудування та архітектури Миколаївської міської ради було надано висновок щодо можливості відведення земельної ділянки в оренду. Але управлінням не було враховано, що на спірній земельній ділянці відсутнє нерухоме майно заявника і право оренди на неї підлягає продажу на конкурентних засадах, тобто шляхом проведення аукціону. Своїм спірним рішенням відповідач-1 вирішив передати відповідачу-2 в оренду спірну земельну ділянку строком на 3 роки, розірвавши договір із колишнім орендарем - приватним підприємством фірма «З Надією».

Відповідно до ст. 19 Конституції України та ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Статтями 124, 134 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки державної та комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою ст. 134 цього кодексу.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права, зокрема у разі розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Згідно ст. 120 ЗК України, ст. 377 Цивільного кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права влаcності на ці об'єкти.

Надання земельних ділянок для благоустрою території не віднесено ст. 134 ЗК України до випадків, коли права на земельні ділянки не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Таким чином, всупереч вимог Земельного кодексу України, земельні торги щодо продажу права оренди вказаної земельної ділянки в порядку ст.ст. 135-139 ЗК України не проводилися.

Надання земель без проведення конкурсу не забезпечує захисту економічних та соціальних інтересів територіальної громади міста, наповнення міського бюджету.

Зокрема, у разі проведення земельних торгів щодо продажу права оренди та наявності попиту на ділянку, під час аукціону збільшуватиметься стартова ціна на крок торгів з подальшим послідовним збільшенням ціни. Значення кроку торгів встановлюється організатором у розмірі до 5 відсотків стартової ціни земельної ділянки, або до 0,5 відсотка стартової плати за користування земельною ділянкою (оренди, суперфіцію, емфітевзису) у разі продажу права на неї.

Вказане свідчить, що у разі дотримання конкурсної процедури надання в оренду спірної земельної ділянки можна було б забезпечити надходження значно більшої суми орендних платежів.

Крім того, надання в оренду земельної ділянки не у конкурентний спосіб (земельні торги) позбавляє відповідного права невизначене коло інших субєктів господарювання.

Із цього слідує, що всупереч вимогам земельного законодавства спірним рішенням, а саме пунктом 1 розділу 3, відповідачу-2 було надано в оренду земельну ділянку у поза конкурентному порядку.

Відповідно до ст. ст. 16, 21 ЦК України, ст. ст. 152, 153 Земельного кодексу України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним із способів захисту цивільних прав є визнання незаконними рішень органів місцевого самоврядування. Суд визнає незаконними та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Спірне рішення відповідача-1 не відповідає вищевказаним вимогам законодавства, у зв'язку із чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Враховуючи те, що спірний договір оренди укладений між відповідачами на підставі незаконного рішення відповідача-1, то відповідно до ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 20, 207 Господарського кодексуУкраїни, ст. 152 ЗК України, останній підлягає визнанню недійсним.

Згідно з ч. 3 ст. 207 ГК України у разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Взаємне повернення сторонами набутого за оспорюваним договором оренди землі є неможливим, тому вказаний договір необхідно визнати недійсним лише на майбутнє.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Оскільки оспорюваний договір оренди землі підлягає визнанню недійсним на майбутнє, правові підстави використання відповідачем-2 спірної земельної ділянки відсутні. Тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення ст. 1212 ЦК України.

Таким чином, суд має зобов'язати відповідача-2 згідно вимог ст.ст. 16, 1212 ЦК України повернути отриману нею земельну ділянку відповідачу-1.

Як встановлено у судовому засіданні доводи відповідача з приводу заміни сторони у договорі оренди землі № 6269 від 28.01.2009 року з приватного підприємства фірма «З Надією» на відповідача-2 згідно із положеннями ст. 30 Закону України «Про оренду землі» виявилися хибними з огляду на те, що договір № 6269 взагалі було розірвано спірним рішенням.

Щодо сплати судового збору, то суд дійшов висновку про покладення обов'язку сплати його повної суми на відповідача-1, у зв'язку із прийняттям незаконного рішення, яке мало наслідком укладення договору, який суперечить вимогам земльного законодавства.

Керуючись ст. ст. 82, 84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави - задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати пункт 1 розділу 3 рішення Миколаївської міської ради №11/14 від 08.12.2016 року, яким фізичній особі-підприємцю Дубинді Лілії Анатоліївні передано в оренду на 3 роки земельну ділянку площею 204 кв.м із кадастровим номером НОМЕР_1, зарахувавши її до земель громадської забудови під благоустрій без права забудови території прилеглої до раніше наданої по пр. Богоявленському (Жовтневому) 48 у м. Миколаєві.

3. Визнати недійсним на майбутнє договір оренди землі від 04.05.2017 року, укладений між Миколаївською міською радою та фізичною особою-підприємцем Дубиндою Лілєю Анатоліївною щодо земльної ділянки площею 204 кв.м із кадастровим номером НОМЕР_1 по пр. Богоявленському (Жовтневому) 48 у м. Миколаєві, який зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 20383709 та у книзі записів державної реєстрації договорів оренди Миколаївської міської ради за №11362.

4. Зобов'язати фізичну особу-підприємця Дубинду Лілію Анатоліївну повернути територіальній громаді в особі Миколаївської міської ради земельну ділянку площею 204 кв.м із кадастровим номером НОМЕР_1 по пр. Богоявленському (Жовтневому) 48 у м. Миколаєві вартістю 166355,59 грн.

5. Стягнути з Миколаївської міської ради на користь прокуратури Миколаївської області (р/р 0340, , Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) судовий збір в розмірі 5695,33 грн.

Повний текст рішення складений та підписаний 08.12.2017 року.

Вказане рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного господарського суду відповідно до вимог ГПК України протягом 10 днів.

Суддя А.П. Алексєєв