ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р.Справа № 916/1600/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.,

Суддів: Гладишевої Т.Я.,

ОСОБА_1

секретар судового засідання Селиверстова М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 12.12.2017р.:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3, за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області

від 11 вересня 2017 року

по справі № 916/1600/17

за позовом ОСОБА_4 міськрайонного центру зайнятості

до відповідача ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області

про стягнення, -

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 12.12.2017р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.09.2017р. по справі №916/1600/17 (суддя Оборотова О.Ю.) задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про стягнення 4823,03 грн., з відповідача на користь відповідача стягнуто 4823,03 грн., крім того, з урахуванням ухвали від 27.09.2017р. про виправлення описки, з відповідача до Державного бюджету України стягнуто 1600 грн. судового збору.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що матеріалами справи, належними та допустимими доказами підтверджується факт вчинення відповідачем неправомірних дій, спричинених протиправним рішенням органів ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, внаслідок чого гр. ОСОБА_5 своєчасно не отримав пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, що, у свою чергу, надало ОСОБА_5 можливість стати на облік до центру зайнятості та отримувати допомогу з безробіття за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття і такі виплачені центром зайнятості кошти є збитками позивача, які відповідач відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України та ст. 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зобов'язаний відшкодувати позивачу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2017р. по справі №916/1600/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи це тим, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права та без повного зясування обставин, що мають значення для справи з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2017р. апеляційна скарга прийнята до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.10.2017р. задоволено клопотання ОСОБА_4 міськрайонного центру зайнятості про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, доручено проведення судового засіданні у режимі відеоконференції Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 31.10.2017р. відмовлено ОСОБА_4 обєднаному управлінню Пенсійного фонду України Одеської області в задоволенні клопотання по проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 01.11.2017р. відкладено розгляд апеляційної скарги на 15.11.2017р., призначено проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області.

Відповідно до ухвал Одеського апеляційного господарського суду від 15.11.2017р. відкладено розгляд апеляційної скарги на 28.11.2017р., призначено проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 28.11.2017р. продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів, оголошено перерву у судовому засіданні до 12.12.2017р., призначено проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проведення якої доручено Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області.

Розглянувши доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу задовольнити.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 міськрайонний центр зайнятості (далі ОСОБА_4 МРЦЗ) надає забезпечення та соціальні послуги у випадку безробіття відповідно до Закону України Про зайнятість населення та Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття на території міста Ізмаїл та Ізмаїльського району.

В період з 16.08.2011р. по 15.11.2011р., з 19.04.2012р. по 25.10.2012р. та з 13.11.2012р. по 04.02.2013р. громадянин ОСОБА_5, 25.01.1956р.н. (РНОКПП НОМЕР_1) був зареєстрований та перебував на обліку в якості безробітного у ОСОБА_4 МРЦЗ.

Відповідно до п. 2, 4 ст. 22, п. 2 ст. 23 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000р. № 307 ОСОБА_5 було призначено та виплачено допомогу по безробіттю у загальній сумі 4823,03 грн.

Як зазначає позивач, за даними верифікації наприкінці 2016 року до ОСОБА_4 міськрайонного центру зайнятості надійшла інформація про те, що громадянин ОСОБА_5 у період перебування на обліку безробітних ОСОБА_4 МРЦЗ отримував пенсію.

Для підтвердження вказаного факту позивачем було зроблено запит до ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, на який отримано відповідь про те, що ОСОБА_5 дійсно отримує пенсію за віком з 15.02.2011р.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_5 отримує пенсію за віком з 15.02.2011р. тобто у період перебування на обліку безробітних з 16.08.2011р. по 15.11.2011р., з 19.04.2012р. по 25.10.2012р. та з 13.11.2012р. не мав права на отримання статусу безробітного та допомоги по безробіттю, оскільки відповідно до пп. г ч. 3. ст. 2 Закону України Про зайнятість населення від 01.03.1991 № 803-XII, не можуть бути визнані безробітними громадяни, які мають право на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років та скористалися цим правом або досягли встановленого законом пенсійного віку.

Фактично пенсію ОСОБА_5 призначено лише 07.02.2013р., внаслідок визнання постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2011р. по справі № 2а-6201/11 та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2012р. у цій самій справі, які набрали чинності, незаконним рішення ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 14 від 05.04.2011 року щодо відмови ОСОБА_5 в призначенні пільгової пенсії.

Таким чином, позивач вказує, що через дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Ізмаїл та ОСОБА_4 районі Одеської області, які визнанні незаконними зазначеними судовими рішеннями, пенсіонер отримав змогу зареєструватися в ОСОБА_4 МРЦЗ в якості безробітного та отримати допомогу по безробіттю у сумі 4823,03 грн.

31.01.2017р. позивач направив на адресу відповідача лист за вих. №66/06/07, яким запропонувало останньому добровільно повернути допомогу по безробіттю у сумі 4823,03 грн.

Листом від 14.03.2017р. за вих. №2145/12 відповідачем була надана відповідь, в якій зазначено, що протиправність в діях ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області відсутня, відтак, немає підстав для повернення суми допомоги по безробіттю отриманої ОСОБА_5 у розмірі 4823,03 грн.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 міськрайонний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_4 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про стягнення 4823,03 грн.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

За положеннями статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки, зокрема, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду унормовані статтею 1166 Цивільного кодексу України. За приписами наведеної норми майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У розумінні приписів наведеної норми однією з підстав виникнення зобовязання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобовязань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобовязань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою.

Деліктне (позадоговірне) зобовязання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобовязальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобовязальних правовідносин.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення. При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини.

Наявність всіх вказаних умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування шкоди в натурі (передача речі того ж роду і такої ж якості) або відшкодування завданих збитків у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Для покладення на відповідача обов'язку відшкодування шкоди необхідна наявність певних підстав, як-то неправомірні рішення, дії чи бездіяльність, вина, яка може полягати в умислі чи необережності, наявність шкоди для позивача внаслідок дій відповідача і безпосередній причинний зв'язок між шкодою та правопорушенням, який в даному випадку відсутній.

Колегія суддів зазначає, що заявлена до стягнення сума була сплачена ОСОБА_4 міськрайонним центром зайнятості добровільно, а саме виплачена як допомога по безробіттю (матеріальне забезпечення), у зв'язку з наданням ОСОБА_5 статусу безробітного, що свідчить про відсутність матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_4 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області ОСОБА_4 міськрайонному центру зайнятості, та про відсутність підстав для стягнення шкоди у вигляді коштів, перерахованих ОСОБА_5 як допомоги по безробіттю.

Крім того, ОСОБА_4 міськрайонним центром зайнятості не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області та виплатами ОСОБА_5 грошових коштів в сумі 4823,03 грн., що є обов'язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди, відповідно до ст. 1166 ЦК України.

Відтак, на думку судової колегії, ОСОБА_4 міськрайонним центром зайнятості не доведено, що в діях ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області наявний склад цивільного правопорушення, а тому відсутні підстави для стягнення з нього шкоди у розмірі 4823,03 грн.

Аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 11.04.2017р. у справі №916/2081/16, від 23.08.2017 р. по справі №902/1094/16, від 21.11.2017р. у справі №916/2081/16.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, судова колегія зазначає, що місцевий суд дійшов помилкового та необґрунтованого висновку про можливість задоволення позовних вимог, не вірно застосувавши норми матеріального права.

Таким чином, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2017р. по справі №916/1600/17 слід скасувати, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області задовольнити.

Керуючись ст. ст. 99, 101 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2017р. по справі №916/1600/17 скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 13.12.2017р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Головей В.М.