ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Справа № 922/1387/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Малетича М.М.,

Сибіги О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

на рішення господарського суду Харківської області від 11 липня 2017 року

та на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11 вересня 2017 року

у справі № 922/1387/17

господарського суду Харківської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина"

до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 94 449,48 грн.

за участю представників:

позивача: не з'явилися

відповідача: Войтов Ю.М.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 94 449,48 грн. майнової шкоди, завданої протиправними діями працівника відповідача, який керуючи трактором "Беларус 920" порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz ML 350 CDI, який належить позивачу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11 липня 2017 року (суддя Шарко Л.В.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11 вересня 2017 року (склад колегії суддів: Гетьман Р.А. - головуючий, Ільїн О.В., Плахов О.В.), позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" суму майнової шкоди в розмірі 47 224,74 грн. та судові витрати зі сплати судового у розмірі 800,00 грн. В іншій частині заявленого позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суди попередніх інстанцій виходили з того, що в діях водіїв транспортних засобів - учасників ДТП наявна обопільна вина (кожного по 50%), а позов заявлений у межах строку позовної давності, який переривався пред'явленням Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" до Харківського районного суду Харківської області позову до МТСБУ та дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України стягнення майнової шкоди.

Не погодившись із зазначеними рішенням та постановою, Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 11 липня 2017 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11 вересня 2017 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, 22 січня 2014 року о 12 год. 10 хв. на 16-му кілометрі + 700 м а/м Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: трактора "Беларус 920", д.н. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_7, який працював трактористом "Нововодолазького ДЕП Харківського облавтодору", та автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI, д.н. НОМЕР_2, який належить позивачу - ТОВ "Украгрозапчастина" під керуванням ОСОБА_8, що призвело до пошкодження зазначених автомобілів.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2017 року у справі №635/1913/14-г встановлено вину водія трактора "Беларус 920", д.н. НОМЕР_1, ОСОБА_7 у вчиненні 22 січня 2014 року ДТП, однак провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_7 за ст. 124 КпАП України закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення на момент розгляду справи.

Згідно зі звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 20/02/14 від 13 лютого 2014 року загальна вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Merсedes-Benz ML 350 CDI, д.н. НОМЕР_2, склала 94 449,48 грн.

Станом на дату вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія трактора "Беларус 920", д.н. НОМЕР_1, не була застрахована.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" звернулось до господарського суду з даним позовом до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 94 449,48 грн. майнової шкоди, посилаючись на те, що завдана йому протиправними діями працівника відповідача шкода підлягає стягненню з відповідача, як з підприємства, яке є власником транспортного засобу - трактора "Беларус 920", д.н. НОМЕР_1, та в якому працює винна у вчиненні ДТП особа. Крім того зазначає, що вина водія трактора ОСОБА_7 є встановленою Постановою Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2017 року у справі №635/1913/14-г, підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9338033, протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ 2 №116812 від 22 січня 2014 року, схемою місця ДТП, фототаблицею, висновком судової автотехнічної експертизи №3917/6368 від 25 червня 2014 року та висновком додаткової судової автотехнічної експертизи № 9968 від 20 листопада 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Загальні підстави відповідальності за завдану позадоговірну майнову шкоду, передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187, п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, питання про її відшкодування вирішується за принципом вини.

У даному випадку, як встановлено судами, постанова Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2017 року у справі №635/1913/14-г була прийнята за результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7, працюючого трактористом Нововодолазького ДЕП Харківського облавтодору. Разом з цим, зазначеною постановою встановлено, що згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 3917/6368 від 25 червня 2014 року та висновку додаткової судової автотехнічної експертизи від 20 листопада 2014 року в дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 22 січня 2014 року, дії водія автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI, д.н. НОМЕР_2, ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України, у зв'язку з чим суд направив копію матеріалів адміністративної справи до УДАІ ГУМВС України в Харківській області для вирішення питання про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУаАП у відношенні ОСОБА_8

Однак, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 не був складений у зв'язку зі спливом строку для його складення.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 16 червня 2015 року постанову Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2017 року у справі №635/1913/14-г залишено без змін.

Крім того, висновком експерта № 119/15/1621 від 26 травня 2015 року, зробленого за результатами призначеної апеляційним судом Харківської області у справі № 635/1913/14-п про адміністративне правопорушення комісійної транспортно-автотехнічної судової експертизи, встановлено, що в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Merсedes-Benz ML 350 CDI ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху України і знаходились з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що в діях водіїв транспортних засобів - учасників ДТП, що сталась 22 січня 2017 року, наявна рівнозначна спільна вина та шкоду у розмірі 94 449,48 грн. було заподіяно як з вини відповідача, так і з вини самого позивача.

При змішаній формі вини ступінь вини кожного із володільців транспортних засобів суд визначає самостійно з урахуванням тяжкості допущених порушень Правил дорожнього руху, інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Самостійного способу захисту порушеного права як визначення ступеню вини без вирішення питання про право на відшкодування шкоди цивільним законодавством не передбачено. Дане питання вирішується при розгляді спору про відшкодування шкоди, незалежно від того чи заявлено таку вимогу як самостійну, про що обґрунтовано зазначено судами попередніх інстанцій.

Врахувавши викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що при змішаній формі вини та відсутності доказів визначення ступеню вини кожного з водіїв заявлена до стягнення позивачем майнова шкода у розмірі 94 449,48 грн. підлягає поділу на рівні частини між позивачем та відповідачем, у зв'язку з тим, що шкода була заподіяна як з вини відповідача, так і з вини самого позивача.

Пунктом 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на викладене суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення з відповідача, як з підприємства, яке є власником транспортного засобу - трактора "Беларус 920", д.н. НОМЕР_1, та в якому працює винна у вчиненні ДТП особа, на користь позивача суми майнової шкоди в розмірі 47 224,74 грн.

Згідно з ч. 2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судами встановлено, що згідно зі звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 20/02/14 від 13 лютого 2014 року загальна вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Merсedes-Benz ML 350 CDI, д.н. НОМЕР_2, склала 94 449,48 грн.

Висновок був виконаний відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, та був складений сертифікованим експертом, оцінювачем товариства з обмеженою відповідальністю "Інкон-Капітал" ОСОБА_9, повноваження якого підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів НОМЕР_3 від 17 липня 2007 року, сертифіката суб'єкта оціночної діяльності - ОСОБА_9 НОМЕР_4 від 10 листопада 2015 року, кваліфікаційного свідоцтва оцінювача №5165 від 23 червня 2007 року про успішне складання кваліфікаційного іспиту, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача НОМЕР_5 від 15 березня 2017 року, видані ФДМУ.

Статтею 15 ЦК передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови в позові.

Судами встановлено, що відповідач у відзиві на позовну заяву заявив про застосування строку позовної давності до позовних вимог у даній справі (т.1, а.с. 68-69).

Статтею 264 ЦК передбачено обставини, за яких перебіг позовної давності переривається.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судами встановлено, що у серпні місяці 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Украгрозапчастина" звернулось до Харківського районного суду Харківської області з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_7, філії "Нововодолазьке ДЕП" ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК" "Автомобільні дороги України" про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної транспортним засобом, власник якого не застрахував свої цивільно-правову відповідальність. стягнення матеріального збитку у сумі 94 449,48 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2016 року у справі № 635/6135/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року, у задоволенні позову ТОВ "Украгрозапчастина" до МТСБУ, ОСОБА_7, філії "Нововодолазьке ДЕП" ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК" "Автомобільні дороги України" про солідарне стягнення матеріального збитку у сумі 94 449,48 грн. відмовлено повністю, оскільки між МТСБУ, яким-небудь іншим страховиком і власником трактору відсутні відносини по страхуванню зазначеного трактору, філія "Нововодолазьке ДЕП" не є юридичною особою і не може виступати в суді в якості відповідача, а водій трактору ОСОБА_7 не може бути притягнутий до цивільно-правової відповідальності у даній справі, оскільки може бути притягнутий лише роботодавцем у регресному порядку відповідно до ст. 1191 ЦК України, а позивач має право звернутися із позовом до юридичної особи - власника трактору.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що пред'явлення позивачем у серпні 2015 року до районного суду позову до МТСБУ, філії "Нововодолазьке ДЕП" ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК" "Автомобільні дороги України" про стягнення матеріального збитку у сумі 94 449,48 грн. спричинило, як наслідок, переривання строку позовної давності та його перебіг був розпочато заново з 17 серпня 2015 року.

Таким чином, ТОВ "Украгрозапчастина" звернулось до господарського суду з даним позовом 26 квітня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності.

Матеріали справи свідчать про те, що місцевий господарський суд у відповідності до вимог ст.43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та правильно, у відповідності до вимог закону та встановлених обставин вирішив спір у справі. Переглядаючи справу повторно, в порядку ст. 101 ГПК України, господарський суд апеляційної інстанції правильно залишив прийняте місцевим господарським судом рішення без змін.

Посилання скаржника на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права під час винесення оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування зазначених судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11 вересня 2017 року у справі № 922/1387/17 залишити без змін.

Головуючий І.А. Плюшко

Судді М.М. Малетич

О.М. Сибіга