РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017Справа №910/9380/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глікохім"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафт Фінанс"

треті особи Публічне акціонерне товариство "Вінницягаз", Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджі Трейд Груп"

про стягнення 3319315,40 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафт Фінанс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глікохім"

про стягнення 1439001,56 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Дробаха С.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Рафальський М.Л. (представник за довіреністю);

Кривошеєв Д.Л. (представник за довіреністю);

Бойчук О.Я. (представник за довіреністю);

від третьої особи 1 - не з'явився;

від третьої особи 2 - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Глікохім" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафт Фінанс" про стягнення 3319315,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено Договір про постачання природного газу від 20.02.2017 № В/2017/22, за умовами якого відповідач зобов'язався передати позивачу природний газ в об'ємах, визначених у письмових заявках позивача. Однак, через направлення позивачу повідомлень про припинення (обмеження) постачання газу, 12, 13, 23-31 травня 2017 року включно відповідач постачання газу не здійснював, чим порушив умови Договору. Відтак, позивач нарахував відповідачу на підставі п. 6.7. Договору штраф у розмірі 300000,00 грн. за кожну розпочату добу не поставки газу, тобто в загальному розмірі 3300000,00 грн. Крім того, внаслідок припинення газопостачання позивач поніс збитки у вигляді оплати за його відновлення в розмірі 4915,40 грн. та на додаткову охорону в розмірі 14400,00 грн., які просив йому відшкодувати.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позов.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, пославшись у відзиві зокрема на те, що припинення газопостачання позивачу було здійснено у зв'язку з наявністю в останнього заборгованості за спожитий газ за Договором, а тому підстави для нарахування штрафу за не поставку газу відсутні. До того ж, позивачем не доведено понесення реальних збитків у заявленому розмірі, а також протиправної поведінки відповідача.

На підставі викладеного відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Також, відповідач заявив зустрічний позов про стягнення заборгованості за спожитий газ у період з березня по травень 2017 року за Договором у розмірі 1239759,78 грн., а також пені в розмірі 73507,24 грн., трьох процентів річних у розмірі 8590,30 грн. та 37724,20 грн. інфляційних втрат. У подальшому, відповідачем була подана заява про збільшення розміру зустрічних позовних вимог, відповідно до якої останній просив стягнути 1239759,78 грн. основного боргу, пеню в розмірі 143998,79 грн., три проценти річних у розмірі 17068,04 грн. та 38174,95 грн. інфляційних втрат. Дана заява прийнята судом до розгляду.

Відповідач проти задоволення зустрічного позову заперечував, пославшись у відзиві зокрема на те, що позивачем не враховано змінений Додатковою угодою від 28.04.2017 № 4 строк оплати за спожитий газ у травні 2017 року, у зв'язку з чим здійснені позивачем розрахунки пені та компенсаційних виплат є неправомірними. Також, відповідач наголосив на передбаченій Договором можливості здійснити взаємозалік зустрічних однорідних вимог автоматично, без направлення відповідної заяви.

На підставі викладеного відповідач та його представник у судовому засіданні просив у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Третя особа 1 у письмових поясненнях по справі зауважила, що надавала послуги позивачу з розподілу природного газу в обсягах, підтверджених ПАТ «Укртрансгаз», та внаслідок зазначених в повідомлення про припинення газопостачання підстав припиняла подачу природного газу у відповідні дні в травні 2017 року.

Третя особа 2 також надала письмові пояснення по справі щодо укладення з позивачем Договору від 20.02.2017 № В/2017/22 про постачання природного газу, умовами якого сторони погодили розпочати поставку газу з червня 2017 року.

У судове засідання треті особи уповноважених представників не направили, проте про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що 20.02.2017 між сторонами укладено Договір про постачання природного газу № В/2017/22, за умовами якого відповідач зобов'язався передати позивачу природний газ в обумовлених Договором порядку та кількості, а позивач - оплатити газ у порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1. даної угоди).

Відповідно до п. 2.1. відповідач передає позивачу газ у період 2017 року загальною кількістю, яка визначається відповідно до заявок позивача з березня 2017 року, у т.ч. у березні - 250 тис. м3, квітні-вересні - 240 тис. м3 тощо.

Зміни кількості газу, який відповідач передає позивачу за цим Договором, а також зміни проміжків часу, протягом яких такий газ передається, здійснюється за згодою сторін та оформляється відповідним коригуванням в Об'єднаному Диспетчерському Управлінні ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України», або іншій організації (відособленому підрозділі такої організації), що виконує такі ж функції (п. 2.2. Договору).

Пунктом 2.4. даного правочину сторони погодили, що обсяг поставки газу від відповідача на місяць споживання газу визначається на підставі письмових заявок позивача до 23 числа місяця, що передує місяцю поставки газу. Збільшення та/або зменшення планового обсягу газу у поточному місяці споживання здійснюється на підставі письмової заявки позивача, направленою поштою, електронною поштою чи факсимільним зв'язком відповідачу, протягом місяця поставки відповідно.

Згідно з п. 5.1.2. Договору відповідач зобов'язався в разі порушень своїх зобов'язань компенсувати позивачу збитки, завдані порушенням відповідачем умов цього Договору, та сплатити пені та штрафи відповідно до умов даної угоди.

Пунктом 6.7. вказаного правочину сторони погодили, що у випадку факту не поставки газу протягом однієї доби позивач має право відмовитися від поставки газу на майбутні періоди, а відповідач зобов'язався сплатити позивачу штраф у розмірі 300000,00 грн. за кожну розпочату добу не поставки газу. Сплата штрафу не звільняє відповідача від відшкодування збитків позивачу, завданих внаслідок не поставки газу.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечувалося відповідачем, позивач направив останньому лист від 21.04.2017 № 170, в якому просив надати номінацію постачання природного газу на травень 2017 року в об'ємі 245 тис. м3, згідно з Договором.

Однак, 28.04.2017 позивач отримав від третьої особи 1 повідомлення від 24.04.2017 № 631 про припинення (обмеження) газопостачання у зв'язку з відсутністю підтверджених обсягів природного газу за травень 2017 року та запропонував у термін з 07:00 год. 01.05.2017 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання та підготувати до пломбування газоспоживне обладнання.

Надалі, 04.05.2017 третя особа направила позивачу повідомлення від 04.05.2017 № 632 про припинення (обмеження) газопостачання у зв'язку з перевитратою місячного підтвердженого обсягу (80 тис. м3) та запропонувала у термін з 07:00 год. 11.05.2017 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання та підготувати до пломбування газоспоживне обладнання.

Відтак, 12.05.2017 представниками третьої особи та позивача складено акт на відключення від газопостачання та пломбування вхідної газової арматури - вхідної засувки за межами території позивача у зв'язку з перевитратою місячного підтвердженого обсягу.

13.05.2017 представники третьої особи та позивача склали акт на зняття охоронної пломби з блінди байпасної лінії з вхідної засувки підприємства у зв'язку з заведенням номінації.

Надалі, акт на відключення від газопостачання та пломбування вхідної газової арматури складено представниками третьої особи та позивача 23.05.2017 у зв'язку з відсутністю номінації від постачальника.

Акт на зняття охоронної пломби з вхідної засувки (за межами підприємства) було складено представниками третьої особи та позивача 01.06.2017 у зв'язку з заведенням номінації.

Таким чином, позивач нарахував відповідачу на підставі п. 6.7. Договору штраф у розмірі 3300000,00 грн. за не поставку газу 12, 13, 23-31 травня 2017 року включно.

Як передбачено п. 14 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила), за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об'єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС. Для цього у постачальника має бути укладений з Оператором ГРМ/ГТС договір на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ/ГТС постачальник надсилає Оператору ГРМ/ГТС відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення), копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно обмежити чи припинити розподіл (транспортування) природного газу на об'єкт (об'єкти) споживача. У такому разі Оператор ГРМ/ГТС відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює відповідне обмеження чи припинення розподілу/транспортування природного газу з дотриманням правил безпеки та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема Кодексу газорозподільних систем або Кодексу газотранспортної системи.

Із зазначеного пункту Правил вбачається, що повідомлення з позначкою про вручення відповідач мав надіслати третій особі, як Оператору ГРМ/ГТС, не менше ніж за три доби до дати припинення.

Згідно з п. 3 розділу 5 глави 6 Кодексу газорозподільних систем споживач зобов'язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення добового/місячного підтвердженого обсягу природного газу має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні санкції та заходи з боку Оператора ГТС/ГРМ (його постачальника), передбачені умовами договору, у тому числі примусове обмеження (припинення) подачі газу в установленому законодавством порядку.

Частиною 1 розділу 7 глави 6 Кодексу газорозподільних систем встановлено, що Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об'єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність підтвердженого обсягу природного газу по об'єкту споживача та/або його постачальнику; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) неповернення Оператору ГРМ заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу чи розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об'єкту споживача, що не є побутовим); 11) в інших випадках, передбачених законодавством.

Із наявних у матеріалах справи копій повідомлень третьої особи вбачається, що підставами для припинення (обмеження) газопостачання позивачу зазначено відсутність підтверджених обсягів природного газу (28.04.2017) та перевитрата місячного підтвердженого обсягу (04.05.2017). Проте, 21.04.2017 позивачем було направлено відповідачу номінацію на 245 тис. м3, що останнім під час розгляду справи не заперечувалось. Таким чином, станом на дату повідомлення позивача про припинення (обмеження) газопостачання з 01.05.2017 запланований обсяг споживання газу позивачем був поданий.

Водночас, як вказує відповідач у відзиві, припинення (обмеження) газопостачання відбулось на підставі п. 6.3. Договору у зв'язку з порушенням позивачем умов Договору щодо оплати за природний газ за березень-квітень 2017 року, внаслідок чого відповідач прийняв рішення про обмеження поставки газу. У той же час, про направлені третьою особою повідомлення із зазначенням в якості підстав припинення (обмеження) газопостачання відсутність підтвердженої номінації та перевитрату місячного підтвердженого обсягу відповідачу не відомо та позивач про такі повідомлення не повідомляв.

Проте, у матеріалах справи відсутні відповідні рішення відповідача про обмеження поставки газу позивачу на підставі наявності в останнього заборгованості за спожитий газ за Договором. Відтак, відсутність підтвердженої номінації, що була зазначена третьою особою 1 в якості підстави для припинення газопостачання з 01.05.2017, спричинена, за твердженням відповідача, через наявність у позивача заборгованості за спожитий газ. Однак, як встановлено судом, відповідач відповідне повідомлення позивачу про припинення газопостачання з даної підстави не направляв, а тому припинення газопостачання на цій підставі не є обґрунтованим та здійснено з порушенням встановленого Правилами порядку.

Одночасно, серед визначених ч. 1 розділу 7 глави 6 Кодексу газорозподільних систем підстав припинення (обмеження) газопостачання перевитрата місячного підтвердженого обсягу споживання газу, що була зазначена в повідомленні третьої особи 1 від 04.05.2017, не значиться, а відтак припинення газопостачання на цій підставі також не є обґрунтованим.

Поряд із цим, відповідач посилався на відсутність підстав для застосування Правил до спірних правовідносин, оскільки п. 6.3. Договору сторони погодили, що відповідач має право обмежити чи припинити постачання позивачу природного газу в разі порушення останнім зобов'язань щодо його оплати.

Згідно з п. 13 розділу 2 Правил постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі: проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; перевитрат добової норми (узгодженого договором графіка нерівномірної подачі природного газу) та/або місячного підтвердженого обсягу природного газу, тощо.

Проте, таке припинення або обмеження має бути здійснено в будь-якому випадку у встановленому законодавством порядку, а саме з повідомленням не менше ніж за три доби та з зазначенням, зокрема, підстав припинення. У даному випадку відповідачем дотримання такого порядку доведено не було.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про безпідставність припинення (обмеження) позивачу газопостачання 12, 13, 23-31 травня 2017 року включно, у зв'язку з чим до відповідача підлягає застосуванню передбачена Договором санкція у вигляді нарахування штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Частиною 2 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Здійснивши перерахунок заявленого на підставі п. 6.7. Договору штрафу в розмірі 3300000,00 грн. за не поставку газу 12, 13, 23-31 травня 2017 року включно, суд вважає його арифметично вірним, а позовну вимогу про стягнення з відповідача вищевказаної суми такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Внаслідок наведених обставин через припинення газопостачання позивач поніс витрати у вигляді оплати за його відновлення, що було відключено методом опломбування та автопослуги, а також за відновлення газопостачання після відключення за відсутність ліміту на травень 2017 року, що відображено у відповідних рахунках на оплату, виставлених третьою особою 1, як підрядником, за укладеними з позивачем Договорами на виконання монопольних робіт від 13.05.2017 № AVI6937-17 та від 23.05.2017 № AVI7472-17. Таким чином, позивачем було сплачено 3141,52 грн. на підставі рахунку від 13.05.2017 № 000018148 та 1773,88 грн. на підставі рахунку від 23.05.2017 №м 000018982, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень від 15.05.2017 № 1207 та від 24.05.2017 № 1325 відповідно.

Крім того, як зазначив позивач, у нього виникла необхідність організувати додатковий пост охорони біля ввідної газової засувки з метою забезпечення безпеки виробництва та майна позивача під час проведення заходів, пов'язаних з його відключенням від газопостачання в період з 01.05.2017-04.05.2017, внаслідок чого позивач поніс витрати в розмірі 14400,00 грн., сплачених на підставі виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Глад Груп Безпека» рахунку від 04.05.2017 № 121 (додаткова охорона об'єкта 01.05.2014-04.05.2017), що підтверджується копією платіжного доручення від 10.05.2017 № 1168.

Частиною 1 ст. 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч. 2 ст.224 ГК України).

Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 34 ГПК України).

Відтак, встановивши неправомірність припинення (обмеження) газопостачання позивачу, що призвело до понесення останнім витрат на його відновлення в розмірі 3141,52 грн. та 1773,88 грн., тобто в загальному розмірі 4915,40 грн., суд дійшов висновку про те, що має місце повний склад цивільного правопорушення та вказані витрати є збитками, у зв'язку з чим мають бути відшкодовані відповідачем.

Водночас, виходячи з аналізу норм чинного законодавства щодо стягнення збитків, відшкодуванню підлягають не будь-які витрати управненої сторони, які складають реальну шкоду, а лише вимушені та необхідні витрати, тобто, які є дійсно необхідними та мінімальними в даній ситуації, щоб усунути наслідки неналежного виконання господарського зобов'язання.

З огляду на викладене, заявлені позивачем до стягнення 14400,00 грн. за додаткову охорону ввідної газової засувки без належного обґрунтування дійсної необхідності їх понесення та взаємозв'язку з діями відповідача щодо припинення газопостачання не підлягають відшкодуванню.

Судом також відхиляються заперечення відповідача з приводу порушення позивачем порядку зміни постачальника газу шляхом укладення відповідного Договору від 20.02.2017 № В/2017/22 з третьою особою 2, оскільки вказана угода жодним чином не впливає на дані правовідносини, та, крім того, початок поставки газу за вказаним Договором визначено з червня 2017 року, тобто після спірного періоду.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково.

В обґрунтування зустрічного позову позивач зазначив, що за відповідачем обліковується заборгованість за спожитий ним природний газ.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони щомісячно укладали додаткові угоди, в яких погоджували обсяги та вартість природного газу. Так, Додатковою угодою від 20.02.2017 № 1 сторони погодили, що в березні 2017 року загальна вартість газу становить 2112500,00 грн. з ПДВ; Додатковою угодою від 20.03.2017 № 2 сторони погодили плановий обсяг газу на квітень 2017 року в об'ємі 240 тис. м3 загальною вартістю 1620000,00 грн. з ПДВ; Додатковою угодою від 21.04.2017 № 3 плановий обсяг газу на травень 2017 року визначений сторонами в об'ємі 245 тис. м3 загальною вартістю 1568000,00 грн.

Відповідно до п. 4.3. Договору порядок розрахунків здійснюється наступним чином: 30 % вартості планового місячного обсягу газу, зазначеного в п. 2.1. Договору, відповідно до п. 3.2., відповідач оплачує позивачу до 5-го числа місяця, в якому здійснюється поставка; інші 30 % - до 15-го числа місяця, в якому здійснюється поставка; залишкові 40 % - до 25-го числа місяця, в якому здійснюється поставка.

У разі переплати відповідачем обсягу природного газу указаного в п. 2.1. Договору, сума переплати зараховується як оплата в наступному місяці споживання (п. 4.4. Договору).

Згідно з п. 3.3. Договору уповноважені представники сторін не пізніше 5 числа місяця, наступного за звітнім, складають та підписують акт приймання-передачі газу, який є підтвердженням кількості газу, що була передана позивачем відповідачу, згідно цього Договору в певному місяці споживання.

В якості доказів обсягу споживання відповідачем природного газу позивач долучив до матеріалів справи акти прийому-передачі за березень, квітень та травень 2017 року, відповідно до яких у березні 2017 року відповідач спожив 259,979 тис. м3 природного газу на загальну суму 2196822,55 грн., у квітні 2017 року - 240,102 тис. м3 природного газу на загальну суму 1620688,50 грн., у травні 2017 року - 165,522 тис. м3 природного газу на загальну суму 1239759,79 грн. Однак, вказані акти з боку відповідача підписані не були.

Згідно з п.6.4 Договору в разі безпідставної відмови сторін від підписання акту приймання-передачі природного газу, відповідно до п. 3.2. Договору, фактично переданим обсягом газу вважається обсяг газу, який надало газорозподільне підприємство в реєстрі протранспортованих та розподілених обсягів газу.

Відтак, фактичний обсяг спожитого відповідачем газу підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі природного газу, підписаних та скріплених печатками відповідача та третьої особи, згідно з якими фактичне споживання відповідачем газу в березні 2017 року становить 259,979 тис. м3 (акт від 31.03.2017 № ВІ00019588), у квітні 2017 року - 240,102 тис. м3 (акт від 30.04.2017 № ВІ00021849), у травні 2017 року - 165,522 тис. м3 (акт від 31.05.2017 № ВІ00022961).

Однак, як зазначив позивач, відповідач оплату спожитого газу здійснив не в повному обсязі, сплативши загалом 3806710,55 грн., у зв'язку з чим заборгував позивачу 1239759,78 грн.

Здійснивши перерахунок вартості спожитого відповідачем газу за березень та квітень 2017 року, суд вважає нараховані позивачем суми арифметично вірними.

Поряд із цим, судом встановлено, що нарахування позивачем 1239759,79 грн. за спожитий відповідачем газ у травні 2017 року за ціною 7490,00 грн. за 1 тис м3 здійснено на підставі Додаткової угоди від 28.04.2017 № 4.

Однак, наявна в матеріалах справи копія вказаної угоди не може бути прийнята судом в якості належного доказу, оскільки сторонами не було надано оригіналу даного правочину суду на огляд. Крім того, як зазначав позивач, між сторонами велося електронне листування з приводу підписання Додаткової угоди № 4, та позивачем було помилково підписано сканкопію такої угоди проте в іншій редакції через неуважність.

Як передбачено п. 9.3. Договору договір та додатки до нього, підписані по факсу/сканкопії оригіналів, переданих електронною поштою, мають юридичну силу до моменту підтвердження оригіналами цих документів.

Таким чином, оскільки оригінал вказаної Додаткової угоди не було надано суду для огляду, з огляду на його відсутність у сторін, суд дійшов висновку про те, що дана угода не є укладеною, а відтак правові підстави для її застосування відсутні.

За таких обставин, суд відхиляє посилання відповідача на не настання строку оплати за спожитий газ за травень 2017 року через погодження сторонами в цій Додатковій угоді № 4 відстрочення платежу, у зв'язку з чим визначення настання строку оплати має бути здійснено з урахуванням п. 4.3. Договору, яким такий порядок передбачено.

Одночасно, за умовами укладеної між сторонами Додаткової угоди від 21.04.2017 № 3 плановий обсяг газу на травень 2017 року визначений сторонами в об'ємі 245 тис. м3 за ціною 6400,00 грн. за 1 тис м3.

Відтак, здійснивши перерахунок вартості спожитого відповідачем газу в об'ємі 165,522 тис. м3 за ціною 6400,00 грн. за 1 тис м3, суд вважає дану суму обґрунтованою в розмірі 1059340,80 грн.

За таких обставин, заборгованість відповідача перед позивачем, що підлягає стягненню, за спожитий у березні-травні 2017 року природний газ становить 1070141,30 грн., у зв'язку з чим дана позовна вимога підлягає задоволенню частково.

Також, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач нарахував відповідачу за несвоєчасне здійснення оплати за газ пеню в розмірі 143998,79 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з ч. 3 зазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.1. Договору сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за цим Договором винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,2 % від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховується пеня.

Здійснивши перерахунок даної позовної вимоги, з урахуванням встановленого п. 4.3. Договору порядку та здійсненними відповідачем оплатами, суд дійшов висновку про те, що за березень 2017 року розмір пені становить 10047,37 грн., за квітень 2017 року - 0,05 грн., за травень 2017 року - 107193,68 грн. Таким чином, дана позовна вимога підлягає задоволенню частково, в розмірі 117241,10 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, 17068,04 грн. трьох процентів річних та 38174,95 грн. інфляційних втрат.

За умовами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення трьох процентів річних за обрахований позивачем період, з урахуванням встановленого п. 4.3. Договору порядку та здійсненними відповідачем оплатами, суд дійшов висновку про те, що за березень 2017 року три проценти річних становлять 1096,35 грн., за квітень 2017 року - 959,20 грн., за травень 2017 року - 12833,98 грн. Таким чином, дана позовна вимога підлягає задоволенню частково, в розмірі 14889,53 грн.

Водночас відповідно до листа Верховного Суду України "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від .03.04.1997 року № 62-97р при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Однак, позивач при розрахунку інфляційних втрат вищенаведеного не врахував, у зв'язку з чим, здійснивши перерахунок даної позовної вимоги, суд дійшов висновку про те, що остання підлягає задоволенню частково, в розмірі 21957,65 грн., а саме підлягає стягненню: за березень 2017 року - 395,94 грн., за квітень 2017 року - 0,02 грн., за травень 2017 року - 21561,69 грн.

Щодо посилання відповідача на закріплення сторонами в п. 5.9. Договору автоматичного стягнення сум заборгованості відповідача перед позивачем та нарахованих останньому компенсації/штрафних санкцій шляхом зменшення оплати (взаємозаліком) на підставі ст. 601 ЦК України без підписання сторонами додаткових документів, то суд вважає за необхідне зауважити, що доказів проведення такого зарахування, як то даних бухгалтерського обліку, сторонами не надано та останні не позбавлені провести взаємозалік у подальшому.

На підставі положень ст. 49 ГПК України, витрати зі сплати судового збору, у зв'язку із частковим задоволенням первісного та зустрічного позовів, покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафт Фінанс" (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 3; ідентифікаційний код 69) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глікохім" (21021, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 122, оф. 301; ідентифікаційний код 89) 3300000 (три мільйони триста тисяч) грн. 00 коп. штрафу, 4915 (чотири тисячі дев'ятсот п'ятнадцять) грн. 40 коп. вартості розпломбування вхідної газової засувки, а також судовий збір у розмірі 49573 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят три) грн. 73 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глікохім" (21021, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 122, оф. 301; ідентифікаційний код 89) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крафт Фінанс" (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 3; ідентифікаційний код 69) 1070141 (один мільйон сімдесят тисяч сто сорок одну) грн. 30 коп. основної заборгованості, 117241 (сто сімнадцять тисяч двісті сорок одну) грн. 10 коп. пені, 14889 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять) грн. 53 коп. трьох процентів річних, 21957 (двадцять одну тисячу дев'ятсот п'ятдесят сім) грн. 65 коп. інфляційних втрат, а також судовий збір у розмірі 18363 (вісімнадцять тисяч триста шістдесят три) грн. 44 коп.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 07.12.2017

Суддя Я.В. Маринченко