Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

Іменем України

від 06 грудня 2017 року у справі №927/675/17

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Оленич Т.Г., розглянуто у відкритому судовому засіданні справу №927/675/17

за позовом: Приватного акціонерного товариства «ОТІС», вул. Екскаваторна, 37, м. Київ, 03062

до відповідача: Комунального підприємства «ЖЕК 10» Чернігівської міської ради, вул. Доценка, буд. 25-б, м. Чернігів, 14032

про стягнення 400907грн.66коп.

у присутності представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №10 від 31.01.2017); ОСОБА_2 начальника служби сервісу обслуговування (довіреність №71 від 01.12.2017)

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність №01-12-315 від 30.03.2017).

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні на підставі ч.3 ст.77 Господарського процесуального кодексу України з 30.11.2017 по 06.12.2017.

В судовому засіданні 06.12.2017 на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 553575грн.83коп. боргу по оплаті робіт по технічному обслуговуванню і ремонту ліфтів та диспетчерських систем на обєктах відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору №1010 на повне технічне обслуговування і ремонт ліфтів та диспетчерських систем від 01.04.2013 позивачем надано відповідачу в період з січня по травень 2017 року визначені цим договором роботи загальною вартістю 553575грн.83коп., про що сторонами підписано акти приймання виконаних робіт №1010 від 31.01.2017 на суму 112668грн.17коп., №1010 від 28.02.2017 на суму 111822грн.24коп., №1010 від 31.03.2017 на суму 109166грн.59коп., №1010 від 28.04.2017 на суму 110215грн.57коп., №1010 від 31.05.2017 на суму 109703грн.26коп. Відповідач, за твердженням позивача, вартість наданих послуг не оплатив, внаслідок чого виник заявлений до стягнення борг.

31 липня 2017 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог до 400907грн.66коп. у звязку з тим, що 06 липня та 24 липня 2017 року відповідач перерахував на рахунок позивача кошти в загальному розмірі 152668грн.17коп.

Ухвалою господарського суду від 31.07.2017 вказана заява прийнята судом до розгляду, внаслідок чого ціна позову зменшилась та склала 400907грн.66коп., а позовні вимоги полягають у стягненні з відповідача 400907грн.66коп. боргу по оплаті робіт по технічному обслуговуванню і ремонту ліфтів та диспетчерських систем на обєктах відповідача, наданих в період з лютого по травень 2017 року.

Відповідач проти позову заперечує, зазначаючи, що позивачем не виконувались умови договору, не було проведено повне технічне обслуговування і ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Позивач стверджує, що внаслідок експертного обстеження пасажирських ліфтів, проведеного в межах затвердженої «Програми капітального ремонту ліфтів у житлових будинках міста Чернігова на 2016-2020 роки», було встановлено, що технічне обслуговування ліфтів проводилось позивачем не в повному обсязі та не завжди якісно, що відображено у складених дефектних відомостях. За твердженням відповідача, ним неодноразово надсилались позивачу претензії з приводу неналежного виконання останнім умов договору.

Крім того, обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що в звязку з неналежним виконанням позивачем умов договору, останньому на підставі п.6.3. договору №1010 від 01.04.2013 надсилався лист про розірвання вказаного договору з квітня 2017 року. А відтак, на думку відповідача, договір, на підставі якого заявлені позивачем позовні вимоги, є розірваним з квітня 2017 року.

В додаткових поясненнях від 22.08.2017, наданих до матеріалів справи, відповідач викладає позицію, що умовами договору передбачено порядок оплати наданих позивачем послуг, який залежить від фактично одержаних від населення та бюджету коштів за послуги з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, через розщеплення платежів населення по відсоткам вартості технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем диспетчерського звязку в квартплаті. За даними бухгалтерського обліку заборгованість населення зі сплати платежів по квартплаті збільшується кожного місяця, а тому, як стверджує відповідач, враховуючи встановлений рішенням міськради відсоток, який має бути сплачений підрядній організації з суми, що отримана від населення на місяць, подія, з якою повязується оплата позивачу наданих послуг, не настала.

Позивач в наданих запереченнях на відзив стверджує, що факт належного виконання ним умов договору підтверджується підписанням відповідачем актів приймання виконаних робіт, частковою оплатою робіт за січень та лютий 2017 року, а також листом, в якому відповідач визнає наявність заборгованості.

В судовому засіданні, яке відбулось 06.12.2017, прийняли участь представники сторін.

У звязку із задоволенням клопотань сторін про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, засідання господарського суду по розгляду даної справи проведені без фіксації технічними засобами. Хід судового процесу відображено у протоколах судових засідань.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши в ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представників сторін, зясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «ОТІС» (позивач у справі, виконавець за договором) та Комунальним підприємством «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради (відповідач у справі, замовник за договором) укладено договір №1010 на повне технічне обслуговування і ремонт ліфтів та диспетчерських систем (далі по тексту договір), за умовами якого відповідач доручив, а позивач прийняв на себе виконання робіт по технічному обслуговуванню і ремонту ліфтів та диспетчерських систем на обєктах відповідача згідно з наведеним додатком №1 та №2.

Відповідно до п.1.2. договору, в редакції додаткової угоди №3 від 01.01.2017, вартість робіт по договору (за 1 місяць) у відповідності з узгодженими розрахунками (додаток №1, додаток №2) складає: 94136,25грн. ПДВ 20% - 18827,25грн. Всього: 112963,50грн. (сто двадцять тисяч девятсот шістдесят три грн. 50 коп.) Вказана ціна є динамічною і при наступних розрахунках може бути змінена у разі прийняття нових нормативних актів, зміни тарифів на квартплату шляхом укладення додаткової угоди, яка є невідємною частиною договору.

До матеріалі справи надано підписані обома сторонами та скріплені їх печатками додаток №1 до договору «Відомість обсягів виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів з 01.01.2017р.», та додаток №2 до договору «Відомість обсягів виконання робіт по ТО диспетчерського обладнання КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради, що знаходиться на обслуговуванні ПрАТ «ОТІС» з 01.01.2017р.», в яких узгоджено перелік обєктів відповідача, щодо яких позивач мав надавати визначені договором послуги.

Згідно із п.1.2. договору, в редакції додаткової угоди №4 від 01.02.2017, вартість робіт по договору (за 1 місяць) у відповідності з узгодженими розрахунками (додаток №1, додаток №2) складає: 93246,54грн. ПДВ 20% - 18649,30грн. Всього: 111895,84грн. (сто одинадцять тисяч вісімсот девяносто пять грн. 84 коп.). Вказана ціна є динамічною і при наступних розрахунках може бути змінена у разі прийняття нових нормативних актів, зміни тарифів на квартплату шляхом укладення додаткової угоди, яка є невідємною частиною договору.

До матеріалі справи надано підписані обома сторонами та скріплені їх печатками додаток №1 до договору «Відомість обсягів виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів з 01.02.2017р.», та додаток №2 до договору «Відомість обсягів виконання робіт по ТО диспетчерського обладнання КП «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради, що знаходиться на обслуговуванні ПрАТ «ОТІС» з 01.02.2017р.», в яких узгоджено перелік обєктів відповідача, щодо яких позивач мав надавати визначені договором послуги.

Згідно із п.2.1., 2.2. договору необхідні ремонтні роботи виконуються у відповідності з вимогами заводів-виробників з метою забезпечення справного стану ліфта. Техобслуговування ліфтів виконується у відповідності з технологічним процесом.

В силу п.5.3. договору при виконанні договору сторони керуються ПББЕЛ (Правила будови та безпечної експлуатації ліфтів) та діючими нормативними документами.

В пункті 3.1. договору сторони узгодили обовязки виконавця та встановили, що виконавець зобовязується: забезпечити справний стан ліфтів та систем диспетчерського звязку у час, обумовлений дійсним договором (підп.3.1.1.); своєчасно виконувати комплекс ремонтних робіт, усувати відмови у роботі ліфтів та диспетчерських систем, які виникають через технічні неполадки, силами аварійної служби або чергових електромеханіків без додаткової оплати (підп.3.1.2.); проводити технічний огляд ліфтів і брати участь у перевірках, які проводяться представниками органів Держгірпромнагляду (підп.3.1.3.); припиняти роботу ліфтів, які працюють з порушенням діючих Правил, інформувати про це замовника для вживання заходів по усуненню виявлених недоліків (підп.3.1.4.); сприяти замовнику у збереженні ліфтового обладнання (підп.3.1.5.); проводити доопрацювання чи модернізацію ліфтів, якщо змінились технічні вимоги щодо безпечної роботи ліфтів. Вказані роботи виконуються у відповідності з додатково укладеним договором та фінансуються окремо (підп.3.1.6.).

В розділі 4 сторони узгодили умови щодо порядку розрахунку та встановили, що замовник щомісячно оплачує встановлену розрахунками місячну плату за виконані роботи, відповідно до фактично одержаних від населення та бюджету коштів за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно додатку №1, через розщеплення платежів населення по відсоткам вартості технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчерського звязку в квартплаті (п.4.1.). Замовник щомісячно до 25 числа кожного місяця підписує наданий виконавцем акт виконаних робіт по формі №2 (п.4.2.). При надходженні субвенцій по квартплаті, замовник сплачує виконавцю кошти згідно відсотка вартості технічного обслуговування ліфтів і диспетчерських систем (п.4.3.).

Відповідно до п.6.2. договору договір вступає в силу з « 01» квітня 2013р. і діє до 31 грудня 2017р. і вважається продовженим на наступний період, якщо від сторін не надійшло повідомлення про його розірвання за місяць до закінчення терміну дії договору.

Здійснюючи правову кваліфікацію спірних відносин суд виходить з такого:

Згідно зі ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За змістом ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст.628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

За своєю правовою природою договір №1010 від 01.04.2013 є змішаним та поєднує в собі елементи договору про надання послуг та договору підряду, оскільки його предметом є як надання послуг, які споживаються в процесі їх надання (технічний огляд ліфтів та диспетчерських систем) так і проведення ремонтних робіт.

Згідно із ч.2 ст.628 Цивільного кодексу України до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Отже суд доходить висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору №1010 від 01.04.2013, підпадають під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України та норм §1 глави 61 Цивільного кодексу України.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору ним у період з січня по травень 2017 року виконано на обєктах відповідача роботи по технічному обслуговуванню і ремонту ліфтів та диспетчерських систем загальною вартістю 553575грн.83коп.

Факт виконання робіт по технічному обслуговуванню і ремонту ліфтів та диспетчерських систем у спірний період загальною вартістю 553575грн.83коп. підтверджується актами приймання виконаних робіт №1010 від 31.01.2017 на суму 112668грн.17коп., №1010 від 28.02.2017 на суму 111822грн.24коп., №1010 від 31.03.2017 на суму 109166грн.59коп., №1010 від 28.04.2017 на суму 110215грн.57коп., №1010 від 31.05.2017 на суму 109703грн.26коп.

Як вбачається зі змісту вищевказаних актів, в них відсутні застереження замовника щодо якості, обсягу та вартості виконаних робіт. Акти підписані сторонами та скріплені їх печатками.

За повідомленням позивача відповідачем в рахунок оплати наданих у спірний період послуг 6 липня та 24 липня 2017 року здійснено платежі в сумі 50000грн., 40000грн. та 62668грн.17коп.

Враховуючи вищевказані платежі, за твердженням позивача, за відповідачем рахується борг у сумі 400907грн.66коп. по оплаті робіт по технічному обслуговуванню і ремонту ліфтів та диспетчерських систем на обєктах відповідача, наданих в період з лютого по травень 2017 року, який позивач просить стягнути з останнього в судовому порядку.

У відзиві на позов відповідач підтвердив факт здійснення оплати послуг, наданих позивачем в січні та лютому 2017 року на підставі договору №1010 від 01.04.2013 на повне технічне обслуговування і ремонт ліфтів та диспетчерських систем. За повідомленням відповідача, в рахунок оплати послуг, наданих позивачем в січні 2017 року, ним сплачено грошові кошти в сумі 112668грн.17коп., а в рахунок оплати послуг, наданих позивачем в лютому 2017 року, грошові кошти в сумі 40000грн. На підтвердження вказаної обставини відповідачем надано платіжні доручення №718 від 06.07.2017 на суму 50000грн., №814 від 24.07.2017 на суму 62668грн.17коп. та №815 від 24.07.2017 на суму 40000грн.

Однак відповідач, заперечуючи у відзиві проти позову в частині стягнення боргу за послуги, надані в квітні та травні 2017 року, стверджує, що з 01.04.2017 договір є розірваним з 01 квітня 2017 року внаслідок односторонньої відмови від договору.

Так за повідомленням відповідача, внаслідок неякісного та неповного виконання позивачем обумовлених договором робіт, відповідач звернувся до позивача з листом від 08.02.2017 про розірвання договору, де вказував на те, що з 20.03.2017 договір №1010 розривається.

Відповідач також зазначає, що листом від 07.03.2017 повторно звернувся до позивача з приводу розірвання договору №1010 та вказав, що офіційно повідомляє позивача про розірвання договору №1010 з квітня 2017 року.

Незважаючи на відсутність згоди позивача на розірвання договору, відповідач стверджує, що договір є розірваним з 01.04.2017, оскільки право на односторонню відмову від договору передбачено як п.6.3. договору так і ст.907 Цивільного кодексу України.

Позивач, в свою чергу, стверджує про неможливість односторонньої відмови від договору та вважає, що договір діяв у спірний період надання послуг. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що договір не містить жодних умов розірвання договору в односторонньому порядку, а п.6.3. договору дає лише право сторонам розірвати договір у місячний строк після письмового попередження.

Крім того, із заперечень позивача (т.1 а.с. 227-229) вбачається, що, на думку позивача, у разі розірвання договору, сторонами має бути дотриманий порядок, встановлений ст.188 Цивільного кодексу України, а саме сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахування часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. А згідно із ст.651 Цивільного кодексу України, за твердженням позивача, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, натомість акти щодо наданих послуг у спірний період підписані відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень. Підписавши вказані акти, на думку позивача, відповідач схвалив те, що договір №1010 від 01.04.2013 на повне технічне обслуговування і ремонт ліфтів і диспетчерських систем є діючим.

В пункті 6.3. договору сторони передбачили, що у випадку систематичного невиконання сторонами договірних зобовязань, сторони мають право розірвати договір у місячний строк після письмового попередження.

Листом №01-12-150 від 08.02.2017 (т.1 а.с.97) відповідач звернувся до позивача з пропозицією розірвати договір з 20.03.2017 у звязку з невиконанням останнім зобовязань за договором, про що запропоновано укласти додаткову угоду.

В листі №57-юр від 07.03.2017 (т.1 а.с.194) позивач виклав заперечення проти дострокового розірвання договору та факту невиконання ним взятих на себе за договором зобовязань.

Листом №01-12-254 від 07.03.2017 (т.1 а.с. 100) відповідач повідомив позивача про розірвання договору з квітня 2017 року.

В листі №64-юр від 16.03.2017 (т.1 а.с.195) позивач виклав позицію щодо неможливості розірвання договору в односторонньому порядку, тобто фактично заперечив проти дострокового розірвання договору.

Відповідно до ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічне правило закріплено і в ч.1 ст.188 Господарського кодексу України, згідно з якою зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як встановлено судом вище спірний договір є змішаним і з огляду на предмет договору поєднує в собі елементи договорів про надання послуг та підряду, а тому підпадає під дію норм, якими врегульовано правовідносини з надання послуг та підряду.

Право зацікавленої сторони на відмову від договорів про надання послуг та підряду закріплено в статтях 907 та 849 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст.849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно зі ч.1 ст.907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Отже нормами чинного законодавства передбачено право на відмову від договорів про надання послуг та підряду, і це право є безумовним, а отже твердження позивача про неможливість такої відмови не відповідає дійсності.

Крім того, слід зазначити, що одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює настання обумовлених закон правових наслідків.

Процедура розірвання договору, встановлена ст.188 Господарського кодексу України, застосовується у випадку відсутності у сторони договору права на односторонню відмову від договору. В такому випадку намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, і у разі недосягнення сторонами домовленості щодо дострокового розірвання договору за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Таким чином, позивач в своїх запереченнях проти припинення дії договору помилково посилається на положення загальних норм, закріплених в ст.188 Господарського кодексу України щодо процедуру розірвання договору за згодою сторін та в ч.2 ст.651 Цивільного кодексу України щодо процедури розірвання договору за рішенням суду у разі недосягнення сторонами домовленості щодо його розірвання, оскільки спеціальними нормами, якими врегульовано правовідносини з надання послуг та підряду, а саме ст.849 та 907 Цивільного кодексу України, замовника наділено правом на односторонню відмову від договору підряду та договору про надання послуг.

Відповідно до ч.2 ст.907 Цивільного кодексу України порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

В силу ч.3 ст.651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, суд погоджується з позицією відповідача, що договір є розірваним, оскільки надіславши позивачу листа №01-12-254 від 07.03.2017 про розірвання договору з квітня 2017 року, відповідач фактично реалізував надане йому право на односторонню відмову від договору, наслідком якої є розірвання договору.

Однак, з огляду на встановлений п.6.3. договору строк та порядок повідомлення іншої сторони про розірвання договору, суд приходить до висновку, що договір є розірваним з 07 квітня 2017 року.

Отже, з урахуванням спірного періоду суд приходить до висновку, що на підставі договору №1010 від 01.04.2013 позивачем надавались послуги та виконувались роботи з 01.01.2017 по 06.04.2017.

Згідно зі ст.854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, достроково.

Як встановлено судом вище, порядок оплати робіт та послуг визначений у п.4.1. договору, в якому встановлено, що відповідач місячну плату за виконані роботи здійснює щомісячно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що платежі по оплаті виконаних робіт повинні були проводитися відповідачем не пізніше останнього дня кожного місяця з урахуванням загальних правил закінчення перебігу строку.

В силу ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Вище судом встановлено факт сплати відповідачем в повному обсязі місячної плати за січень 2017 року, та сплати 40000грн. в рахунок оплати місячної плати за лютий 2017 року.

Будь-яких інших доказів сплати грошових коштів на оплату робіт та послуг, виконаних в лютому 2017 року, відповідач суду не надав.

Враховуючи, що в акті №1010 від 28.02.2017 приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації за лютий 2017 вартість відповідних робіт та послуг визначена в сумі 111822грн.24коп., а відповідачем сплачено 40000грн., тому залишок вартості виконаних робіт та наданих послуг становить 71822грн.24коп.

Згідно з актом №1010 від 31.03.2017 приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації за березень 2017 вартість робіт та послуг становить 109166грн.59коп.

Відповідно до ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують факт виконання ним своїх зобовязань по договору в частині оплати виконаних робіт та послуг за лютий та березень 2017 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заборгованість по оплаті вищевказаних робіт і послуг за період з 01.02.2017 по 31.03.2017 становить 180988грн.83коп.

Твердження відповідача, що подія, з якою повязується здійснення ним платежів, не настала, оскільки виконання зобовязань по оплаті місячної плати залежить від фактично одержаних від населення та бюджету коштів за послуги з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, через розщеплення платежів населення по відсоткам вартості технічного обслуговування ліфтів та диспетчерських систем диспетчерського звязку в квартплаті, а заборгованість населення зі сплати платежів по квартплаті збільшується кожного місяця, судом до уваги не приймається з огляду на чітке визначення у п.4.1. договору здійснення відповідачем саме щомісячних платежів. Крім того, суд звертає увагу, що вищезазначене твердження відповідача не підтверджується належними та допустимими доказами.

З урахуванням вищевказаного суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за виконані роботи та надані послуги на підставі договору №1010 від 01.04.2013 в період з 01.02.2017 по 31.03.2017 в сумі 180988грн.83коп.

За змістом ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; а також внаслідок подій, з якими закон повязує настання правових наслідків у сфері господарювання.

З вказаними нормами господарського законодавства кореспондуються приписи статей 11 та 509 Цивільного кодексу України.

В силу ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків є правочином. При цьому, погоджена дія двох сторін визначається як двосторонній правочин.

Підписавши акти приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів за квітень та травень 2017 року без зауважень, відповідач вчинив юридично значимі дії, направлені на набуття цивільних прав та обовязків, наслідком яких є виникнення у відповідача обовязку оплатити позивачу отримані послуги та виконані роботи у сумі, визначеній у вказаних актах.

Згідно із приписами ст.854 Цивільного кодексу України замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк.

Із змісту актів приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації за квітень 2017 року від 28.04.2017 (т.1, а.с.28-29) та за травень 2017 року від 31.05.2017 (т.1, а.с.30-31) вбачається, що при їх підписанні відповідачем не висловлено заперечень щодо якості виконаних робіт та строку їх виконання. Відтак, ці прийняті відповідачем роботи належало оплатити після їх прийняття. При цьому суд приймає до уваги, що в актах відсутні відомості про строки оплати, а тому з огляду на приписи ст.854 Цивільного кодексу України суд приходить до висновку, що обовязок відповідача оплатити роботи виникає з моменту прийняття ним цих робіт та послуг по кожному акту з 28.04.2017 та з 31.05.2017 відповідно. До того ж суд приймає до уваги лист відповідача від 20.07.2017 №01-12-612 «Щодо реструктуризації заборгованості», в якому відповідачем визнається загальна сума заборгованості, яка існувала станом на 01.06.2017.

Відповідачем доказів оплати робіт не надано, а тому матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості за виконані позивачем роботи та надані послуги, перелік яких наведений в актах приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації за квітень, травень 2017 року від 28.04.2017, в сумі 219918грн.83коп.

Всього загальна сума заборгованості відповідача за роботи, виконані в період з лютого 2017 року по травень 2017 року включно складає 400907грн.66коп.

Не приймається судом до уваги твердження відповідача про те, що позивачем не виконувались умови договору та не проводилось повне технічне обслуговування і ремонт ліфтів та диспетчерських систем з огляду на таке:

Відповідно до п.4.10. Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів, затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду №190 від 01.09.2008, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за N 937/15628, технічне обслуговування - комплекс дій або дія для підтримання справного стану чи працездатності ліфта (підйомника) під час використання його за призначенням, простою, зберігання та транспортування.

Згідно із підп.9.4.1., 9.4.2. п.9.4. Правил будови і безпечної експлуатації ліфтів періодичному технічному огляду підлягають ліфти не рідше одного разу на 24 місяці протягом установленого строку служби, якщо інше не встановлено експлуатаційними документами виробника. Під час періодичного технічного огляду ліфт повинен підлягати огляду, перевірянням в обсязі вимог пункту 9.3.2 цих Правил, крім перевірок, регламентованих пунктом 6.4.23 цих Правил, відстаней і розмірів, які не змінюються в процесі експлуатації ліфта, а також акта на приховані роботи. Перевіряння опору ізоляції повинні бути проведені після закінчення робіт з підготовлення електроустаткування до технічного огляду.

Відповідачем під час проведення судом в ході судового засідання огляду паспортів пасажирських ліфтів, які зберігаються саме у відповідача, як у власника цих ліфтів, не доведено факт закінчення під час дії договору №1010 від 01.04.2013 встановлених Правилами будови і безпечної експлуатації ліфтів строків проведення технічних оглядів ліфтів. Водночас, як встановлено судом в ході огляду під час проведення судового засідання журналів ремонту та огляду ліфтів, які зберігаються у машинному відділенні ліфтів, в журналах містяться відмітки про проведення щомісячних механічних робіт та виправлення пошкоджень.

Не приймаються судом також посилання відповідача на відомості дефектів, оскільки такі відомості складаються перед проведенням капітального ремонту ліфта та містять перелік дефектів, пошкоджень і відмов, які належать до виправлення під час проведення капітального ремонту, не можуть свідчить про факт невиконання позивачем робіт, визначених у актах приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації.

Відповідач заперечуючи проти позову, стверджує, що позивачем не виконувались умови договору, не було проведено технічне обслуговування і ремонт ліфтів та диспетчерських систем в повному обсязі.

В звязку цим за клопотанням відповідача ухвалою від 30.08.2017 у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено питання щодо повноти та якості наданих позивачем у спірний період послуг з технічного обслуговування та ремонту ліфтів та диспетчерських систем на обєктах відповідача, а також щодо відповідності наданих послуг і виконаних робіт технологічному процесу.

Дослідивши та оцінивши висновок комплексної судової електротехнічної та інженерно-технічної в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи №16750/16780/20431-20840 від 31.10.2017, проведеної на виконання ухвали суду від 30.08.2017, суд критично сприймає результати даної експертизи, зважаючи на кількість обєктів, зазначених у відомості обсягів виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів, що є додатком №1 до договору №1010 від 01.04.2013, які підлягали експертному дослідженню, та кількість часу, протягом якого судовим експертом здійснювалось обстеження вказаних ліфтів. Крім того, суд погоджується із запереченнями позивача щодо участі під час обстеження судовим експертом ліфтів представника ПАТ «Отіс», повноваження якого на участь в огляді не підтверджено відповідними документами. Крім того, із таблиці 22 висновку судової експертизи не вбачається під час обстеження яких конкретно ліфтів було виявлено невиконання вимог законодавства та не зазначено, чи відносяться такі порушення до всіх ліфтів.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі ст.42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обовязковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст.43 цього ж Кодексу.

Враховуючи, що на підставі висновку експертного дослідження відсутня можливість беззаперечно встановити факт невиконання позивачем своїх зобовязань за договором або невиконання позивачем робіт, перелік яких наведено в актах приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації за квітень та травень 2017 року, тому суд при вирішенні даного спору не приймає до уваги висновок комплексної судової електротехнічної та інженерно-технічної в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи від 31.10.2017.

Отже, відповідачем не доведено суду факт невиконання позивачем робіт та надання послуг за договором №1010 від 01.04.2013 та зазначених актах приймання виконаних робіт з технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації.

Приймаючи до уваги вищевикладене, та зважаючи на те, що на момент вирішення спору по даній справі відповідачем не надано належних доказів оплати прийнятих ним виконаних позивачем робіт з технічного обслуговування ліфтів та обладнання диспетчеризації, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та правомірними, в звязку з чим їх належить задовольнити в повному обсязі.

Відтак з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 400907грн.66коп. боргу.

Відповідно до ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений за подання даного позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.22, 32, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради, м.Чернігів, вул.Доценка, б.25-б (ідентифікаційний код 14252113) на користь Приватного акціонерного товариства «ОТІС», м.Київ, вул.Екскаваторна, 37 (ідентифікаційний код 14357579) 400907грн.66коп. боргу та 6013грн.61коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписано 11 грудня 2017 року.

Суддя Т.Г. Оленич