РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р. Справа №918/315/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Демидюк О.О.
судді Павлюк І. Ю. ,

судді Юрчук М.І.

при секретарі судового засідання - Рильнику Д.М.

За участю представників:
Державної екологічної інспекції у Волинській області - не з`явився;
прокуратури - Гончар Б.С. (сл. посвідчення № 045818 від 01.02.2017 р.);
відповідача - Терешенко К.О. (довіреність №350/486/100/798 від 24.05.2017 р.), Миско В.В. (дов. № 350/486/100/867 від 16.06.2017 р.);
третіх осіб - не з`явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Луцького гарнізону на рішення господарського суду Рівненської області від 24.07.2017 року у справі №918/315/17

за позовом Заступника військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави
в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області
до відповідача Військової частини НОМЕР_1
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Смідинської сільської ради
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військової частини НОМЕР_2
про стягнення в сумі 467 324 грн. 50 коп.

Судом роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.
Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 24.07.2017 року у справі №918/315/17 (суддя Войтюк В.Р.) відмовлено в задоволенні позову Заступника військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області до відповідача Військової частини НОМЕР_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Смідинської сільської ради та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Військової частини НОМЕР_2 про стягнення в сумі 467 324 грн. 50 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване відсутністю неправомірності дій як відповідача, так і його структурного підрозділу Військової частини НОМЕР_2 у зрізанні 18 дерев тополі, відтак і нанесення шкоди довкіллю внаслідок самовільної рубки дерев і нанесення шкоди довкіллю внаслідок самовільної рубки дерев, а також відсутністю в матеріалах справи відомостей про осіб, якими було здійснено вирубку 11 дерев тополі.
Також, суд першої інстанції дійшов висновку про пропуск позивачем строку позовної давності для стягнення з відповідача збитків.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням господарського суду, Заступник військового прокурора Луцького гарнізону подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 24.07.2017р. у справі №918/315/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю.
В обгрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи, безпідставно не правильно застосував норми процесуального права, не застосував норми права, які підлягали застосуванню, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.11.2017 року у справі №918/315/17 поновлено заступнику військового прокурора Луцького гарнізону строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Рівненської області від 24.07.2017 року у справі №918/315/17 та прийнято апеляційну скаргу до провадження
20.11.2017 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Рівненської області від 24.07.2017 року у справі №918/315/17 залишити без змін.
27.11.2017 року від третьої особи на стороні позивача - Смідинської сільської ради надійшов лист, в якому третя особа просить розгляд апеляційної скарги проводити без участі представника сільської ради.
В судове засідання 27.11.2017 року з`явились прокурор та представники відповідача.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду заслухала присутніх представників сторін, вивчила та дослідила матеріали справи та наявні в ній докази, розглянула матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, відзив на апеляційну скаргу, перевірила правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Рівненської області від 24.07.2017р. у справі №918/315/17 залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2017 року заступник військового прокурора Луцького гарнізону (далі Прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області (далі Інспекція) до господарського суду Рівненської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору на стороні позивача - Смідинської сільської ради та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військової частини НОМЕР_2 про стягнення збитків завданих державі в сумі 124 528 грн. 58 коп. спричинених нанесенням шкоди довкіллю внаслідок самовільної рубки дерев.
24.07.2017 року прокурором подано клопотання про збільшення розміру позовних вимог та надано новий розрахунок шкоди на суму 467 324,50 грн.
Військовою прокуратурою Луцького гарнізону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000180.
На виконання ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2016 року Інспекцією в період з 17.10.2016 року по 21.10.2016 року було проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства щодо законності проведення порубки дерев на території Військової частини НОМЕР_2 .
Прокурор посилається на те, що в ході перевірки на території Військової частини НОМЕР_2 , що розташована за межами населеного пункту на території Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області виявлено 21 пень зрізаних сироростучих дерев породи тополя в межах зазначеної військової частини та 8 пнів сироростучих дерев породи тополя за її межами, про що складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, польові перелікові відомості від 17.10.2016 р.
За самовільну порубку дерев, позивачем здійснено розрахунок шкоди в сумі 467 324 грн. 50 коп., відповідно до постанови КМ України від 23.07.2008 р. №665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу".
Прокурор посилається на те, що посадовими особами військової частини НОМЕР_2 , в порушення Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1045 від 01.08.2006 року, на території військового містечка № НОМЕР_3 , що перебуває під охороною та у користуванні військової частини НОМЕР_2 , зрізано без спеціального дозволу (ордера) 28 дерев (враховуючи додаткові письмові пояснення подані Прокурором 06.06.2017 року), що підтверджується актом перевірки Державної екологічної інспекції у Волинській області від 21.10.2016 року, складеного відповідно до вимог наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 02.10.2012 року №483.

У відповідності до п. п. 1.1, 1.2 Порядку організації та проведення перевірок суб`єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №464 від 10.09.2008 року (далі Порядок). Цей Порядок визначає процедуру проведення перевірок з питань здійснення державного контролю у сфері охорони навколишнього природного середовища та оформлення їх результатів.
Позапланова перевірка проводиться за наказом органу Держекоінспекції та направленням на проведення перевірки керівника органу Держекоінспекції або його заступника (п. 3.8 Порядку).
Розділом 4 Порядку передбачено порядок проведення перевірки, згідно з пунктом 4.9 якого державні інспектори проводять перевірки об`єкта в присутності керівника суб`єкта господарювання або уповноважених ним осіб.
За результатами проведеної планової або позапланової перевірки, в тому числі спільно з іншими органами державного нагляду (контролю), державним інспектором складається уніфікований акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), залежно від ресурсу, що перевірявся (п. 4.13 Порядку).
В останній день перевірки два примірники акта перевірки підписуються державними інспекторами, які проводили перевірку, і всіма членами комісії (якщо перевірка проводилася комісією), керівником або уповноваженою особою суб`єкта господарювання. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта перевірки. У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт, про це зазначається в акті перевірки. Один примірник акта перевірки (з відповідними додатками) передається керівнику (уповноваженій ним особі) суб`єкта господарювання, про що на останній сторінці примірників акта перевірки робиться відповідна відмітка за підписом особи, яка отримала акт перевірки, із зазначенням посади, прізвища та ініціалів, а також дати одержання акта (п. п. 4.20, 4.21 Порядку).
Відповідно до п. 4.23 Порядку на підставі акта, який складено за результатами перевірки, протягом п`яти днів з дня її завершення, у разі виявлення порушень вимог природоохоронного законодавства складається припис про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Військова частина НОМЕР_2 не має відокремленого майна і не здійснює самостійну господарську діяльність та є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_1 , яка є розпорядником бюджетним коштів та безпосередньо здійснює господарську діяльність на території Військової частини НОМЕР_2 .
З акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції у Волинській області від 21.10.2016 року вбачається, що акт складений Інспекцією за участю особи, без належних на те повноважень заступника командира з технічної частини В/ч НОМЕР_2 Земляна С.О., також в акті перевірки, відсутня відмітка про отримання примірника акта перевірки керівником (уповноваженою ним особою) суб`єкта господарювання Військової частини НОМЕР_1 (відповідача).
Окрім того, в порушення вимог п. 4.23 Порядку, за результатами проведеної перевірки Інспекцією не складено припис про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Враховуючи вище викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, складений Інспекцією не є належним доказом вчинення порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.
А тому, твердження прокурора про необхідність отримання відповідачем в обов`язковому порядку лісорубного квитка, ордера, чи будь-якого іншого дозволу на вирубку дерев, колегією суддів до уваги не приймаються у зв`язку із відсутністю припису до акту перевірки про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідальність за заподіяну шкоду може бути покладена на особу у разі її неправомірної поведінки.
Як свідчать матеріали справи та встановлено місцевим судом, Військовою частиною НОМЕР_2 вчинялись дії спрямовані на отримання дозволу на зріз дерев тополі, які знаходяться на території військової частини кількості 18 штук, та знаходились в аварійному стані і підлягали зрізанню.
Так, в матеріалах справи міститься рішення Старовижівської районної ради від 15.11.2013 року №33/60 про затвердження Тимчасового порядку видалення дерев, кущів та інших зелених насаджень за межами населених пунктів на території району (далі Тимчасовий порядок), який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно з п. 1 Тимчасового порядку цей порядок визначає процедуру видалення дерев, кущів та інших зелених насаджень за межами населених пунктів на території району. Видалення зелених насаджень здійснюється у разі, зокрема, знесення аварійних, сухостійних, з пошкодженням стовбурів різного походження.
У відповідності до п. 3 Тимчасового порядку, видалення зелених насаджень за межами населених пунктів на території району здійснюється, зокрема, згідно з розпорядженням голови районної державної адміністрації на підставі заяви юридичної або фізичної особи про видалення зелених насаджень за клопотаннями сільських, селищної рад. Компетентний орган, з метою видалення зелених насаджень за межами населених пунктів на території району, затверджує склад відповідної комісії та положення про неї. До складу комісії включаються представники заявника, власника земельної ділянки (користувача), компетентного органу, управління охорони навколишнього природного середовища у Волинській області, інших зацікавлених організацій. Комісія у п`ятиденний термін після надходження заяви визначає стан зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці, і складає акт обстеження тих насаджень, що підлягають видаленню.
Разом з тим, пунктом 6 Тимчасового порядку передбачено, що у процесі ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації, а також у разі, коли стан зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян чи майну громадян та/або юридичних осіб, видалення зелених насаджень здійснюється негайно, з подальшим оформленням акта обстеження, відповідно до п.3 цього Порядку.
Як свідчать матеріали справи, 26.12.2013 року Військова частина НОМЕР_2 звернулась до Сільського голови с. Смідин з клопотанням про надання дозволу на зріз дерев тополі, які знаходяться на території військової частини в кількості 18 штук, оскільки зазначена деревина знаходиться в аварійному стані, створює загрозу майну частини та підлягає негайному зрізанню (а.с. 48).
10.01.2014 року комісією за участю представника Військової частини НОМЕР_2 , сільського голови Смідинської сільської ради а також Інспектора по охороні навколишнього природного середовища обстежено зелені насадження (дерева тополі), які знаходяться на території військової частини НОМЕР_2 в кількості 18 штук, та встановлено що дерева старі, досягли вікової межі, пошкоджені омелою, знаходяться в аварійному стані, можуть загрожувати життю та здоров`ю військовослужбовців військової частини та загрожують будівлям та спорудам військової частини, а також обвалюються на огорожу військової частини та підлягають зрізанню, про що було складено акт від 10.01.2014 року (а.с. 49).

Колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора про те, що акт обстеження від 10.01.2014 року зелених насаджень, які знаходяться на території військової частини НОМЕР_2 від 10.01.2014 року складений у довільній формі, не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме додатку 1 до Методики визначення відновної вартості зелених насаджень, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №127 від 12.05.2009 року, оскільки із зазначеної методики вбачається, що вона затверджена на виконання пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 N1045 "Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах".
Як вбачається з матеріалів справи та акту перевірки від 21.10.2016 року, військова частина НОМЕР_2 розташована за межами населеного пункту на території Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області, а тому, вище зазначена методика не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до з ч.1 статті 4 та статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" природні ресурси України є власністю народу України. Державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Відповідно до ч.3 статті 1 Лісового кодексу України усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Відповідно до ст. ст. 105, 107 Лісового кодексу України особи винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев несуть відповідальність за порушення лісового законодавства. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Згідно 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; в силу статті 1172 Цивільного кодексу фізична чи юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним службових (трудових) обов`язків.
Згідно частини 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України; відшкодування у повному обсязі шкоди, заподіяної внаслідок законодавства про охорону земель, особою, що її завдала, випливає також з приписів статті 56 Закону України "Про охорону земель" та статті 1166 Цивільного кодексу України.
Розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками; відповідно до статей 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України, вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності.
До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

З матеріалів справи вбачається, що за участі працівників Військової частини НОМЕР_2 було здійснено зрізання лише 18 дерев на території вказаної військової частини.
Відомості про осіб, якими було здійснено вирубку решти 11 дерев тополі, що знаходились на території вказаної військової частини та за її межами про які йдеться в польових перелікових відомостях та акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства складеного Інспекцією та які включені в розрахунок розміру заподіяної шкоди на що посилається прокурор, матеріали справи не містять.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності неправомірних дій як відповідача, так і його структурного підрозділу Військової частини НОМЕР_2 у зрізанні 18 дерев тополі, що знаходились на території військового містечка № НОМЕР_3 , що перебуває у користуванні Військової частини НОМЕР_2 , і відповідно, нанесення шкоди довкіллю.

Щодо застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 даного Кодексу встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.
За загальним правилом, згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
У відповідності до п.4.1. Постанови Пленуму ВГСУ №10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.
Тобто для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав (відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 29.10.2014 у справі № 6-152цс14).
Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що питання щодо поважності причин пропуску, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. При цьому, закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними.
Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 10.01.2014 року комісією обстежено зелені насадження (дерева тополі), які знаходяться на території військової частини НОМЕР_2 в кількості 18 штук, та встановлено що дерева знаходяться в аварійному стані та підлягають зрізанню. Вказане обстеження проводилось за участю інспектора по охороні навколишнього середовища.
Вище наведене свідчить, що позивачу було відомо про факт аварійності вказаних дерев, які знаходяться на території військової частини НОМЕР_2 в кількості 18 штук, а також те, що вони повинні бути негайно зрубані з подальшим складанням акту обстеження, відповідно до п.6 Тимчасового порядку.
А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про пропуск трирічного строку позовної давності без поважних причин для стягнення збитків, так як матеріали справи свідчать, що Державна екологічна інспекція у Волинській області довідалась про можливе порушення свого права 10.01.2014 року, поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем та прокурором не доведено

Судова колегія вважає, що посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, документально не підтвердженими, такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, висновків суду першої інстанції не спростовують, відтак скаржник, в порушення вимог ст.33 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, й ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Луцького гарнізону залишити без задоволення.
2. Рішення господарського суду Рівненської області від 24.07.2017 року у справі №918/315/17 залишити без змін.
3. Справу №918/315/17 повернути до господарського суду Рівненської області.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Юрчук М.І.