донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.11.2017 р. справа №908/5017/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді при секретарі: за участю представників сторін: від апелянта: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 не зявилися ОСОБА_5 за довіреністю не зявилися
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від26.09.2017 р.
у справі№ 908/5017/14
за позовом до орган ДВС:Державного підприємства Регіональні електричні мережі в особі Донецької філії Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м. Донецьк. Державного підприємства Макіїввугілля, м. Макіївка, Донецька область Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про визнання постанови ВДВС недійсною, зобовязання винести постанову та зобовязання виконати вимоги Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств в частині зупинення виконавчого провадження № 48642535

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. задоволено частково скаргу державного підприємства Регіональні електричні мережі в особі Донецької філії () в рамках господарського провадження у справі № 908/5017/14, з вимогами про: визнання постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 від 31.05.2017р. про повернення виконавчого документа за виконавчим провадженням № 48642535, недійсною; зобовязання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 згідно із частиною 1 статті 41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. № 1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 48642535; зобовязання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 виконати вимоги статті 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження.

Визнано недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 від 31.05.2017р. про повернення виконавчого документа за виконавчим провадженням № 48642535.

Залишено без задоволення скаргу державного підприємства Регіональні електричні мережі в особі Донецької філії () в рамках господарського провадження у справі № 908/5017/14 в частині зобовязання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 згідно із частиною 1 статті 41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. № 1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 48642535 та виконати вимоги статті 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження,

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що підстав для повернення виконавчого документа стягувачу не встановлено, державним виконавцем не здійснено усіх необхідних та можливих дій, направлених на встановлення наявності чи відсутності у боржника майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення, відтак доводи скаржника є обґрунтованими.

Суд першої інстанції, посилаючись на відсутність в матеріалах справи доказів ухилення державного виконавця від вчинення дій щодо відновлення виконавчого провадження, дійшов висновку, що вимоги скаржника щодо зобов'язання відновити виконавче провадження та виконати вимоги статті 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження № 48642535 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. по справі №908/5017/14, в якій просив її скасувати в частині задоволених вимог та прийняте нове рішення, яким відмовити скаржнику у задоволенні скарги в повному обсязі.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу в частині задоволених вимог такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вважає, що відповідно до Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017 р. № 2021-VІІІ зупиняються виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, ст. 34 Закону України Про виконавче провадження не передбачено підстав для зупинення виконавчих проваджень та заходів примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, однак п.2, 9 ст.37 Закону України Про виконавче провадження передбачено повернення виконавчого документа стягувачу.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «Регіональні електричні мережі» вважає доводи Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України безпідставними, а ухвалу суду першої інстанції законною та прийнятою без порушень норм матеріального та процесуального права.

Позивач вважає, що вважає, що державним виконавцем не здійснено усіх заходів, передбачених законодавством, необхідних для повного виконання наказу господарського суду Запорізької області від 13.02.2015р. по справі №908/5017/14, зокрема, щодо розшуку майна боржника, матеріали виконавчого провадження №48642535 не містять акту про відсутність у боржника майна та документів, які підтверджують використання боржником всього майна саме у виробничій діяльності, тому постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу є незаконною.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача по справі до суду апеляційної інстанції не надано.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.11.2017р. визначено склад колегії суддів: Геза Т.Д. - головуючий суддя, судді: Склярук О.І., Татенко В.М.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 13.11.2017р. порушене провадження за апеляційною скаргою Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ на ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.09.2017 р. по справі №908/5017/14, розгляд справи призначено на 28.11.2017р.

У звязку з відпусткою судді-члена колегії ОСОБА_7, протоколом повторного автоматизованого розподілу від 27.11.2017р. визначено склад колегії суддів: Геза Т.Д. - головуючий суддя, судді: Дучал Н.М., Татенко В.М.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч.2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 106 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

За приписами ч.1 ст.121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила.

27.01.2015р. господарським судом Запорізької області у справі № 908/5017/14, за позовом ДП Регіональні електричні мережі в особі Донецької філії Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м. Донецьк до Державного підприємства Макіїввугілля, м. Макіївка, Донецької області про стягнення 206920783,91 грн., оголошено вступну і резолютивну частині рішення.

Позовні вимоги задоволені частково, вирішено: стягнути з відповідача на користь позивача суму 194 314 420,67 грн. основного боргу за спожиту активну електричну енергію, 426 132, 43 грн. за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії, пеню - 411084,93 грн., інфляційні нарахування 5 406 049,84 грн., 3 % річних 6 357 453,61 грн.

Рішення підписано 02.02.2015р.

13.02.2015р. на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 27.01.2015р. у справі № 908/5017/14 видано наказ.

31.05.2017р. в рамках виконавчого провадження ВП № 48642535 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6, при примусовому виконанні наказу № 908/5017/14 від 13.02.2015р. встановлено, що відповідно до статті 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств тимчасово, до 01 січня 2019р., підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, знімаються арешти та заборони на відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у звязку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості зі сплати внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Державний виконавець, посилаючись на статті 18,34,37 Закону України Про виконавче провадження, положення Законів України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств та Про введення мораторію на примусову реалізацію майна, керуючись п. 2,9 ч.1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, повернув виконавчий документ стягувачу (наказ № 908/5017/14 виданий 13.02.2015р.).

Державне підприємство Регіональні електричні мережі в особі Донецької філії () звернулося до господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 908/5017/14, в якій просило визнати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 від 31.05.2017р. про повернення виконавчого документа за виконавчим провадженням № 48642535, недійсною; зобовязати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 згідно із частиною 1 статті 41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. № 1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 48642535; зобовязати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 виконати вимоги статті 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги, скаржник посилався на неправомірність винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 31.05.2017р. на підставі п. 2, 9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на те, що органом ДВС не вчинено жодних дій, направлених на розшук майна боржника, перевірку майнового стану, інформації про кошти на рахунках, а зроблено висновок про відсутність майна лише на підставі Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до положень Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання. Однією з засад судочинства є обовязковість рішень суду.

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. № 18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (ст. ст.115, 116 Господарського процесуального кодексу України).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.06.2004р. у справі Півень проти України зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції, також захищає виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди однієї із сторін.

За приписом ст.115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження, як спеціальний нормативний акт, що регулює порядок здійснення виконавчого провадження.

Закон України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. набрав чинності 05.10.2016р.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. визнано такими, що втратили чинність з дня набрання чинності цим Законом, зокрема, Закон України Про виконавче провадження №606-ХІV від 21.04.1999р., крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

У відповідності до частин 6,7 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016р. рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до пунктів 2,9 частини першої статті 37 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; - законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно статті 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств тимчасово, до 1 січня 2019р., підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у звязку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Законом України Про введення мораторію на примусову реалізацію майна № 2864-ІІІ передбачено, встановлення мораторію на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Державний виконавець у постанові ВП № 48642535 від 31.05.2017р. Про повернення виконавчого документа стягувачу вказує, що статтею 34 Закону України Про виконавче провадження не передбачено підстав для зупинення виконавчих проваджень та заходів примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств.

Статтею 34 Закону України Про виконавче провадження визначені підстави зупинення виконавчих дій.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження (у редакції Закону України №1404-VІІІ від 02.06.2016р.) виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Частиною 2 цієї норми передбачено, що про наявність обставин, зазначених у п.п.2-6 ч.1 цієї статті, державний виконавець складає акт.

В пункті 9 ОСОБА_8 листа Вищого господарського суду України від 28.01.2016 № 01-06/131/16 "Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із застосуванням господарськими судами Закону України "Про виконавче провадження" розяснено щодо необхідності у разі прийняття рішення про повернення виконавчого документа обстеження державним виконавцем майна боржника за місцем його знаходження на предмет використання майна у виробничій діяльності та складення за результатами такого обстеження акту.

Посилання державного виконавця на пункти 2,9 частини першої статті 37 Закону України Про виконавче провадження, згідно яких виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; - законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення, не є законною підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

В матеріалах справи відсутні докази стосовно майна, на яке може бути звернено стягнення.

Приписами пункту 9 частини першої статті 47, частини пятої статті 52 Закону України Про виконавче провадження у взаємозвязку з положеннями Закону України Про введення мораторію на примусову реалізацію майна встановлено заборону щодо звернення стягнення на те майно державного підприємства, яке є основним засобом виробництва, а відсутність у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу (ОСОБА_8 Вищого господарського суду України від 28.01.2016р. № 01-06/131/16).

З матеріалів виконавчого провадження ВП № 48642535 не вбачається, що державним виконавцем проведені будь які заходи щодо визначення майна боржника (основні засоби виробництва, інше майно), на яке взагалі можливо звернути стягнення.

В матеріалах справи відсутній акт на виконання ч.2 ст.37 Закону України Про виконавче провадження (у редакції Закону України №1404-VІІІ від 02.06.2016р.)

При цьому висновок щодо безрезультатності та/або неможливості розшуку майна чи встановлення/з'ясування певних обставин буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не здійснено усі необхідні та можливі дії, направлені на встановлення наявності чи відсутності у боржника іншого майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення.

З матеріалів справи вбачається бездіяльність державного виконавця з належного примусового виконання рішення господарського суду Донецької області, за якої оскаржувана заявником постанова від 31.05.2017р. про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 48642535 є необгрунтованою та передчасною.

Одночасно за приписом Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств визначено тимчасово, до 01.01.2019р., підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у звязку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (ч.1 ст.1 означеного Закону).

Даний закон набрав чинності 24.05.2017р.

Приведеною нормою вказаного Закону встановлено припис виконавчому органу про вчинення дій щодо проваджень з примусового виконання рішень стосовно державних вугледобувних підприємств, що підлягають виконанню в порядку Закону України Про виконавче провадження, щодо їх зупинення з визначенням повного строку, тобто до 01.01.2019р.

Отже, дія Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств розповсюджується на спірні правовідносини та має пріоритетне застосування у даному випадку.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верхового Суду України №14 від 26.12.2003р. Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

У п.9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України №9 від 17.10.2012р. зазначено, що при вирішенні питань, повязаних із застосуванням ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам слід мати на увазі таке.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що доказами матеріалів справи не доведено, що виконавчим органом вживалися усі необхідні та можливі заходи для належного примусового виконання рішення господарського суду Запорізької області, а оскаржувана постанова ВП №48642535 від 31.05.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу є передчасною.

Враховуючи положення статей 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств, 34,35 Закону України Про виконавче провадження та обставини справи, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що скарга Державного підприємства Регіональні електричні мережі в особі Донецької філії () в частині вимоги про визнання недійсною постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 від 31.05.2017р. про повернення виконавчого документа за виконавчим провадженням № 48642535 обґрунтовано задоволена судом першої інстанції.

Щодо вимоги про зобовязання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 згідно із частиною 1 статті 41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. № 1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 48642535 та виконати вимоги статті 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження № 48642535, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Порядок відновлення відповідного виконавчого провадження за наслідками визнання недійсною постанови про закінчення такого провадження унормований положеннями статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII, відповідно до якої у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Тобто, Законом України Про виконавче провадження встановлено обовязок державного виконавця здійснити дії направлені на відновлення виконавчого провадження у разі визнання недійсною відповідної постанови судом у певний строк.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник просив зобовязати державного виконавця поновити виконавче провадження, так і зобовязати виконати вимоги ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження №48642535.

Статтею 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств встановлено, що тимчасово до 1 січня 2019р. підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у звязку з трудовими відносинами, відшкодуванням матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоровя або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що виконати вимоги ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження № 48642535 неможливо, оскільки відповідні зміни у ст.34 Закону України Про виконавче провадження до цього часу не внесені.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому закону органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, державний виконавець повинен у своїй діяльності керуватися не тільки Законом України Про виконавче провадження, а і іншими законами, в даному випадку, Законом України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII.

Судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що відмова у задоволенні другої та третьої вимоги скаржника не призведене до поновлення прав у цій справі, оскільки відповідний обовязок щодо зупинення виконавчого провадження саме на підставі, визначених у ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII в Законі України Про виконавче провадження відсутній.

Як роз'яснено у п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9, господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

За таких обставин, посилання місцевого господарського суду на те, що оскільки ст.41 Закону України Про виконавче провадження містить імперативну норму, яка регламентує дії державного виконавця та встановлює спеціальні строки для вчинення державним виконавцем відповідних дій у разі визнання судом недійсною постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу, як на підставу про відмову у задоволенні вимог скаржника щодо зобовязання головного державного виконавця згідно із ч.1 ст.41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 48642535 та зобовязання головного державного виконавця виконати вимоги ст.1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. в частині зупинення виконавчого провадження № 48642535, в даному випадку, не є обгрунтованими.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 26.09.2017р. в частині відмови у задоволенні вимог скарги щодо зобовязання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 згідно із частиною 1 статті 41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. № 1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 48642535 та виконати вимоги статті 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження - підлягає скасуванню.

В іншій частині ухвала господарського суду Запорізької області від 26.09.2017 р. по справі №908/5017/14 підлягає залишенню без змін.

Доводи, викладені Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції в оскаржуваному процесуальному документі, тому апеляційна скарга Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ на ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. у справі №908/5017/14 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, п.1 ч.1 ст.104, ст. 105, 106, 121-2 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ на ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. у справі №908/5017/14 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. у справі №908/5017/14 скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про зобовязання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 згідно із частиною 1 статті 41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. № 1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 48642535 та виконати вимоги статті 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України згідно із частиною 1 статті 41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. № 1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 48642535.

Зобовязати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати вимоги статті 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017р. № 2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження.

В іншій частині ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. у справі №908/5017/14 - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий: Т.Д. Геза

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3