ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 грудня 2017 року Справа № 908/2769/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Владимиренко С.В., Шевчук С.Р.,

розглянувши касаційну скаргу Приватного підприємства "Украинский продукт"
на ухвалуДонецького апеляційного господарського суду від 11.08.2017
у справі№ 908/2769/15 господарського суду Запорізької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
доПублічного акціонерного товариства "Донецький міський молочний завод № 2"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1. Приватне акціонерне товариство "Геркулес"; 2. Приватне підприємство "Украинский продукт"
простягнення 1 619 823,38 дол. США
та за зустрічним позовомПублічного акціонерного товариства "Донецький міський молочний завод № 2"
доПублічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача 1. Приватне акціонерне товариство "Геркулес"; 2. Приватне підприємство "Украинский продукт"
про визнання генерального договору на здійснення кредитних операцій № 012/01-03-3/1434 від 21.11.2013 недійсним з моменту вчинення; визнання відсутнім права стягнення заборгованості на підставі генерального договору на здійснення кредитних операцій № 012/01-03-3/1434 від 21.11.2013,
в с т а н о в и в:

Подана Приватним підприємством "Украинский продукт" касаційна скарга на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 11.08.2017 у справі № 908/2769/15 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 ГПК України з наступних підстав.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 111 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу, або її уповноваженим представником.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Як вбачається з поданої касаційної скарги, остання підписана представником Приватного підприємства "Украинский продукт" ОСОБА_5 із зазначенням про наявність копії довіреності в матеріалах справи. Однак, у матеріалах справи відсутня довіреність або інший документ на підтвердження повноважень ОСОБА_5 на підписання та подання касаційних скарг від імені Приватного підприємства "Украинский продукт". Водночас, серед додатків до касаційної скарги також відсутні докази наявності у даної особи відповідних повноважень.

Враховуючи викладене, неможливо дійти висновку, що касаційну скаргу підписано повноважною особою.

Наведене, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, є підставою для неприйняття касаційної скарги до розгляду та її повернення скаржникові.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Додана до касаційної скарги копія опису вкладення до цінного лист від 01.07.2016 не є належним доказом надсилання копії касаційної скарги Приватному акціонерному товариству "Геркулес", оскільки із зазначеного опису вбачається про надсилання апеляційної скарги вих. №б/н від 30.06.2016р. на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.06.2016р. у справі №908/2769/15.

Водночас, копія фіскального чеку поштової установи від 01.07.2016 також не є належним доказом надсилання копії касаційної скарги Приватному акціонерному товариству "Геркулес", оскільки подана у сукупності з копією опису вкладення до цінного листа від цієї ж дати підтверджує факт надання однієї і тієї ж послуги поштового зв'язку.

Додана до касаційної скарги копія опису вкладення до цінного лист від 27.01.2017 також не є належним доказом надсилання копії касаційної скарги Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" оскільки із зазначеного опису вбачається про надсилання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Донецької області від 23.01.2017р. у справі №908/2784/15.

Водночас, додана скаржником копія фіскального чеку поштової установи є нечитабельною, в зв'язку з чим неможливо дійти висновку про дату поштового відправлення та адресу одержувача.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, адресою Публічного акціонерного товариства "Донецький міський молочний завод № 2" є: 84331, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Остапа Вишні, буд. 22.

У якості доказів надсилання копії касаційної скарги Публічному акціонерному товариству "Донецький міський молочний завод № 2" до касаційної скарги додано копію опису вкладення до цінного листа від 10.03.2017 та копію фіскального чеку поштової установи від 10.03.2017.

Із вказаної копії опису вкладення до цінного листа вбачається, що копію касаційної скарги надіслано Публічному акціонерному товариству "Донецький міський молочний завод № 2" за адресою: 03150, м. Київ, вул. Антоновича (Горького), буд. 127. Крім того, із зазначеного опису вбачається про надсилання апеляційної скарги від 09.03.2017 р. на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.03.2017р. у справі №908/1049/15-г.

За таких обставин, зазначена копія опису вкладення до цінного листа не є належним доказом надсилання копії касаційної скарги Публічному акціонерному товариству "Донецький міський молочний завод № 2".

Водночас, копія фіскального чеку поштової установи від 10.03.2017 також не є належним доказом надсилання копії касаційної скарги Публічному акціонерному товариству "Донецький міський молочний завод № 2", оскільки, подана у сукупності з копією опису вкладення до цінного листа від цієї ж дати підтверджує факт надання однієї і тієї ж послуги поштового зв'язку, а відтак не свідчить про надсилання копії касаційної скарги за іншою адресою, ніж та, що зазначена у наведеному описі вкладення до цінного листа, враховуючи при цьому, що у вказаному чеці у графі "куди" не міститься повної адреси одержувача (зазначено лише "03150 Київ").

Крім того, надані скаржником вказані копії описів вкладення до цінного листа та копії фіскальних чеків поштової установи не можуть вважатися належними доказами надіслання копії касаційної скарги Приватному акціонерному товариству "Геркулес", Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" та Публічному акціонерному товариству "Донецький міський молочний завод № 2" оскільки зазначені копії описів вкладення до цінного листа та копії чеків датовані раніше, ніж прийнята оскаржувана ухвала.

Разом з тим, вказані копії описів вкладення до цінного листа та копії фіскальних чеків поштової установи всупереч вимогам ч. 2 ст. 36 ГПК України не засвідчені належним чином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Також, згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Згідно з пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, що діє з 01.01.2017, ставка судового збору, що підлягає сплаті за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору.

Водночас у касаційній скарзі скаржник просить суд касаційної інстанції звільнити скаржника від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 11.08.2017 у справі № 908/2769/15.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як роз'яснено у пп. 3.1 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Аналіз правового змісту ст. 8 Закону України "Про судовий збір" свідчить про те, що звільнення скаржника від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, які свідчать про об'єктивну неможливість сплатити судовий збір під час подання касаційної скарги.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З урахуванням ст. 8 Закону України "Про судовий збір", заявником не наведено обставин, які мали б виключний характер та свідчили б про наявність достатніх підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору, та не обґрунтовано належними і допустимими доказами відсутність можливості сплатити судовий збір у встановлених законом порядку і розмірі.

З огляду на викладене, враховуючи принцип рівності перед законом і судом усіх учасників судового процесу, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За таких обставин, касаційна скарга Приватного підприємства "Украинский продукт" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 11.08.2017 у справі № 908/2769/15 підлягає поверненню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 86, 111, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

у х в а л и в:

Відмовити Приватному підприємству "Украинский продукт" у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 11.08.2017 у справі № 908/2769/15.

Касаційну скаргу Приватного підприємства "Украинский продукт" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 11.08.2017 у справі № 908/2769/15 повернути скаржнику.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

С.Р. Шевчук