ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017 справа № 908/1460/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 ОСОБА_5, за довіреністю; не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард-Агро", м. Запоріжжя
на рішення Господарського суду Запорізької області
від14.09.2017 (підписано 19.09.2017)
у справі№ 908/1460/17 (суддя Смірнов О.Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Авангард-Агро", м. Запоріжжя
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Арні 2010", м. Запоріжжя
простягнення 63 954,47 грн.
В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Авангард-Агро", м. Запоріжжя (Позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арні 2010", м. Запоріжжя (Відповідач) про стягнення грошових коштів (завданих збитків) в сумі 63954,47 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.09.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено через недоведеність.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач посилається на понесення ним реальних збитків через поставку Відповідачем неякісного пального за Договором № 335/2015 від 17.09.2015 на поставку нафтопродуктів.

Скаржник також посилається на помилковість висновку господарського суду щодо відсутності у відповідача обовязку відшкодувати збитки, а також на те, що у разі наявності у суду сумніву щодо звернення Позивача з претензіями, зокрема, щодо змісту поштового відправлення, до Відповідача в порядку п. 3.3 Договору, останній повинен був витребувати ці докази (зміст поштового відправлення разом з конвертом) у Відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, тому судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу за наявними в справі матеріалами без представника відповідача, що не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши представника Позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Предметом позовних вимог у даній справі є стягнення з Відповідача збитків у сумі 63 954,47 грн., завданих на думку Позивача поставкою Відповідачем неякісного пального, яким заправлялись транспортні засоби (техніка): автомобіль Fiat Doblo Combi, державний номер НОМЕР_1, автомобіль FAW, державний номер НОМЕР_2, трактор ТЗ-17221-29, державний номер 10985АР.

Встановлено, що 17.09.2015 між сторонами року був укладений договір на поставку нафтопродуктів № 335/2015, (далі Договір), предметом якого (п. 1.1. Договору) є паливно-мастильні матеріали (далі ПММ).

Відповідно до п. 1.2. Договору, Відповідач зобовязався поставити ПММ (далі - Товар), а Відповідач, в свою чергу прийняти товар за кількістю та якістю та оплатити в строки, зазначені в даному Договорі.

Згідно з п.п. 2.1., 3.3. Договору, якість товару повинна відповідати ГОСТУ, що засвідчується сертифікатом якості заводу виробника на кожний вид та партію товару. Претензії по якості товару можуть бути заявлені виключно в момент приймання-передачі товару, а про скриті недоліки у строк не більше десяти днів з часу отримання товару Позивачем та тільки на підставі відповідних документів незалежних спеціалістів.

Умовами п. 4.5. Договору сторони визначили, що загальну вартість даного Договору складає сума усіх накладних, оформлених (виданих Позивачу) за даним договором, які підтверджують факт передачі продукції Позивачу, її кількість та якість.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що у випадку поставки неякісного товару Відповідач зобовязаний провести його заміну або відшкодувати витрати Позивача, повязані з цим.

Згідно з п. 8.1. Договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2016 року, а в частині взаєморозрахунків до їх повного виконання. У випадку, якщо за 1 (один) календарний місяць до закінчення строку дії даного Договору жодна із сторін не попередить іншу про його розірвання, Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих же умовах.

Як зазначає Позивач, протягом вересня 2015 року липня 2016 року Відповідачем постачалось Позивачу дизельне пальне, яким останній заправляв свою сільськогосподарську техніку та автомобілі, інших постачальників пального, як стверджує Позивач він не мав. При цьому вказує, що Відповідач під час поставки товару не надавав сертифікат якості.

Разом з тим Позивач вказує, що в липні 2016 року декілька одиниць техніки Позивача зупинились через поломку паливних систем транспорту, зокрема:

1) Автомобіль Fiat Doblo Combi, державний номер НОМЕР_1, що знаходився на гарантійному обслуговуванні, 26.07.2016 перестав заводитись та був доставлений на станцію СТО "Ніко-Запоріжжя" для ремонту, але Позивачу було відмовлено у проведенні гарантійного ремонту через висновок спеціалізованого підприємства про причину несправності форсунок СRІ автомобіля Fiat Doblo Combi через низьку якість дизельного палива.

Позивач вказує, що такий висновок не є гарантійним випадком, і тому ремонт відбувався за його кошти, таким чином діагностика та ремонт паливної системи автомобіля Fiat Doblo Combi коштував Позивачу 2165,09 грн., з яких: 600,00 грн. діагностика, 1 565,09 грн. безпосередній ремонт паливної системи.

2) Автомобіль FAW, державний номер НОМЕР_2 наприкінці липня 2016 року теж зупинився, оскільки перестав заводитись, була відсутня тяга та втрата потужності, через що ремонт паливної системи цього автомобіля коштував Позивачу 29 999,38 грн.

3) Трактор ХТЗ-17221-29, державний номер 10985АР у липні 2016 року також зупинився, оскільки перестав заводитись, ремонт його паливної системи коштував 39 040,00 грн., з яких: 884,00 грн. діагностика форсунки СDІ, 6366,00 грн. ремонт форсунки СDІ, 14 400,00 грн. ремонт секції Дойц та 10 140,00 ремонт форсунки Воsch.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що через неякісне пальне, яке постачав Відповідач протягом тривалого часу, Позивач був змушений виконати ремонт автотранспорту на загальну суму 63 954,47 грн., що є його безпосередніми реальними збитками.

При цьому зазначає, що 10.08.2016 року Відповідачу було направлено претензію у звязку з поломкою техніки, в якій останньому пропонувалось зявитись для вирішення питання щодо відшкодування збитків о 9 годині 15.08.2016.

Втім Відповідач на претензію не відреагував, у призначений час не зявився, письмово нічого не повідомив.

Крім того, 03.07.2017 на адресу Відповідача була направлена вимога № 20 від 27.06.2017 про відшкодування збитків у розмірі 63 954,47 грн., яка була залишена Відповідачем без відповіді та виконання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до приписів ст. 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

У відповідності до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч.2. ст.224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які уповноважена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, визначений ст.225 Господарського кодексу України, зокрема:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому, умовами цивільно-правової відповідальності по відшкодуванню збитків за загальними правилами є:

1) протиправність поведінки;

2) збитки, як результат протиправної дії;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками;

4) вина особи, що заподіяла збитки.

На ряду з зазначеним, цивільно-правова відповідальність по відшкодуванню збитків настає при наявності зазначених умов у сукупності.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Частиною 2 ст.623 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Тобто, вказані фактичні обставини викладаються у позовній заяві, як підстави позовних вимог та саме на позивача покладається обов'язок довести суду згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України наступне:

- по-перше, факт заподіяння йому збитків;

- по-друге, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань;

- по-третє, причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції законних та обґрунтованих підстав до задоволення вимог Позивача з огляду на їх недоведеність належними та допустимими доказами, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування заявлених вимог, зокрема, наявності першого елементу складу господарського правопорушення Позивач вказує факт поставки Відповідачем за Договором неякісного пального, яким були заправлені автомобіль Fiat Doblo Combi, державний номер НОМЕР_1, автомобіль FAW, державний номер НОМЕР_2 та трактор ХТЗ-17221-29, державний номер 10985АР, що призвело до виходу їх з ладу та понесення Позивачем збитків на їх ремонт в загальній сумі 63 954,47 грн.

Позивачем не доведено належним чином факту поставки Відповідачем неякісного палива, що відповідно до вимог п. 3.3 Договору має бути підтверджено документально.

Проте, виходячи зі змісту цієї умови Договору, досліджуватись має якість поставленого, а не використаного товару.

Той факт, що Позивач отримував спірне паливо досить довгий період, свідчить про те, що нарікань на його якість у Позивача не виникало.

Разом з тим, матеріали справи не містять, а Позивачем також не надано належних доказів, які підтверджують, що вказані автомобілі та трактор заправлялись, саме паливом, яке ним отримано від Відповідача за Договором на поставку нафтопродуктів.

Надані в апеляційній інстанції у якості доказів "звіти за отримане та використане пальне" за кожним транспортним засобом є внутрішніми документами самого Позивача та не виключають складення цих звітів субєктивним образом його працівниками.

В матеріалах справи також відсутні докази в підтвердження приймання Позивачем від Відповідача пального за якістю відповідно до положень Інструкції "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю" № П-7 від 25.04.1966 року.

Також судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведення Позивачем факту заподіяння збитків та їх розміру.

З матеріалів справи вбачається, що автомобілі Fiat Doblo Combi, державний номер НОМЕР_1 та автомобіля FAW, державний номер НОМЕР_2 знаходяться у Позивача в оренді на підставі Договорів оренди транспортних засобів від 05.01.2015 та 01.06.2015, власником вказаних автомобілів є Товариство з обмеженою відповідальністю "Авангард-Інвест" (Орендодавець).

Умовами п. 6.1.2. вказаних договорів оренди транспортних засобів передбачений обовязок Орендодавця: виконувати ремонт автомобіля.

Пунктами 6.2.5. вказаних договорів оренди транспортних засобів передбачений обовязок Орендаря: компенсувати витрати за ремонт автомобіля.

Як свідчать докази у справі, витрати за ремонт автомобілів Fiat Doblo Combi, державний номер НОМЕР_1 та FAW, державний номер НОМЕР_2 були оплачені ТОВ "Авангард-Інвест", що підтверджується виписками банку по рахунку ТОВ "Авангард-Інвест" за 22.08.2016, 08.08.2016, 28.09.2016 (а.с. 16, 25, 31).

Надана Позивачем копія акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.12.2016, підписаного між ТОВ "Авангард-Інвест" та Позивачем щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, яким начебто припинено дію зобовязання Позивача в сумі 32 164,47 грн., яке виникло на підставі актів № 3945 від 08.08.2016, № 3954 від 22.08.2016, № 3962 від 28.09.2016 на виконання робіт "відшкодування витрат по діагностуванню та ремонту паливної апаратури автомобілів" не дає можливості дослідити дійсність вказаних вимог та строк їх настання відповідно до приписів ч. 1 ст. 601 ЦК України.

Також, на підтвердження понесених збитків на ремонт трактора ХТЗ-17221-29 позивач надав документи, зі змісту яких відсутня можливість визначити щодо якого транспортного засобу виконувалися роботи, зазначені у вказаних рахунках-фактурах та актах здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Крім того, позивачем не надано до матеріалів справи доказів в підтвердження виходу з ладу в липні 2016 року паливної системи трактора ХТЗ-17221-29, державний номер 10985АР.

З матеріалів справи вбачається, що оплату рахунка-фактури № СФ-0000154 від 10.08.2016 на суму 7 250,00 грн. також було здійснено ТОВ "Авангард-Інвест", що підтверджується платіжним дорученням № 321 від 17.08.2016, а оплату рахунка-фактури № СФ-0000197 від 12.10.2016 на суму 24 540,00 грн. здійснено Позивачем, що підтверджується банківською випискою (а.с. 34, 35).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що Позивачем не доведено наявність протиправної поведінки Відповідача у вигляді поставки неякісного пального за Договором на поставку нафтопродуктів № 335/2015 від 17.09.2015, яким були заправлені спірні транспортні засоби, як не доведений і той факт, що спірні автомобілі вийшли з ладу саме через заправку їх пальним, яке поставляв саме Відповідач.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Отже доказів неналежного виконання Відповідачем своїх обовязків за договором Позивачем не надано.

За таких підстав судова колегія вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 63 954,47 грн.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 14.09.2017 у справі № 908/1460/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авангард-Агро", м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.09.2017 у справі № 908/1460/17 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3