ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Справа № 913/190/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівКорсака В.А., Кравчука Г.А.
за участю представників:
позивачаБєлячкова О.В.
відповідачаВєдєрнікова О.С., Демидас Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 08.08.2017
у справі№ 913/190/17 Господарського суду Луганської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
доПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз"
простягнення суми у розмірі 49 304 352,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" про стягнення заборгованості в сумі 31 243 813,33 грн. по оплаті послуг з транспортування природного газу, наданих відповідачу в період: жовтень 2014 року - грудень 2016 року за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П28; пені в сумі 7 374 122,89 грн., 3% річних в сумі 1 334 542,93 грн. та інфляційних втрат в сумі 9 351 873,52 грн. за прострочення платежів.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 15.05.2017 (суддя Корнієнко В.В.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" борг в сумі 2 387 088,23 грн. за послуги транспортування природного газу, 3% річних в сумі 84 970,55 грн., втрати від інфляції в сумі 321 313,37 грн., витрати на судовий збір в сумі 13 680 грн. В решті позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.08.2017 (головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф.) рішення Господарського суду Луганської області від 15.05.2017 змінено частково щодо суми основного боргу, 3% річних та інфляційних нарахувань. Абзац перший резолютивної частини рішення господарського суду Луганської області від 15.05.2017 - залишено без змін. Абзац другий резолютивної частини рішення господарського суду Луганської області від 15.05.2017 викладено в наступній редакції: "Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" борг в сумі 31 243 813,33 грн. за послуги транспортування природного газу, 3% річних в сумі 1 334 542,93 грн., втрати від інфляції в сумі 9 351 873,52 грн., витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 204 104,80 грн. В іншій частині позову відмовлено. Абзац третій резолютивної частини рішення господарського суду Луганської області від 15.05.2017 виключено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 224 515,28 грн.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити.

Скаржник вважає, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме, статей 525, 526, 610, 611, 612, 613 Цивільного кодексу України та процесуального права, зокрема, статей 32,33, 34, 41, 43, 101, 103, 104 Господарського процесуального кодексу України, а також судом не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, неправильно та неповно досліджені докази.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2017, згідно Указу Президента України № 357/2017 від 10.11.2012 суддю Мачульського Г.М. призначено суддею Верховного Суду та відпусткою судді Коробенка Г.П., у даній справі визначено склад колегії суддів: головуючий суддя -Данилова М.В., судді Корсак В.А., Кравчук Г.А.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.11.2017 касаційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

У додаткових поясненнях від 28.11.2017 Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" зазначає про обставини, які на його думку, мають важливе значення для вирішення даного спору.

У відзиві на касаційну скаргу від 29.11.2017 Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" зазначає про обставини, які просить врахувати при вирішенні даного спору.

29.11.2017 до Вищого господарського суду України від Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" про відкладення розгляду справи, так як представник позивача був присутній у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити касаційну скаргу виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2011 між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (газотранспортне підприємство) та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (замовник) було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П28.

Додатковою угодою № 1 до договору сторони визначили річний плановий обсяг транспортування природного газу та внесли зміни до п.1.2 розділу 1 договору.

Додатковою угодою № 2 від 13.04.2012 сторони внесли зміни щодо місцезнаходження та банківських реквізитів сторін

Додатковою угодою від 17.01.2013 № 3 до вказаного договору, останній викладено у новій редакції. Внесено зміни до пунктів договору, а також стороною за договором визначено Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", яке є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов'язків Дочірньої компанії "Укратрансгаз" НАК "Нафтогаз України".

За умовами вказаного договору, газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору (п.1.1. договору в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013).

Пунктом 3.1 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Газотранспортне підприємство до 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства (п.3.2 в редакції додаткової угоди № 3).

Згідно п.3.3 замовник протягом 2 (двох) днів з дати одержання акту наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню у відповідності з умовами договору або у судовому порядку.

До прийняття рішення судом обсяг газу та вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами встановлюються у відповідності до даних Газотранспортного підприємства.

Відповідно до п. 3.4 договору (з урахуванням додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно з пунктом 5.4 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) встановлено, що вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Відповідно до п. 5.5 договору (з урахуванням додаткової угоди № 3 від 17.01.2013), оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, в якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу за відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

До обов'язків газотранспортного підприємства, зокрема, відноситься: забезпечення надання послуг, якість яких відповідає встановленим законодавством вимогам; складати і підписувати з представниками замовника акти наданих послуг. До обов"язків замовника, зокрема, належить: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами договору; оформити надані послуги з транспортування газу актами наданих послуг (Розділ 6 в редакції додаткової угоди № 3).

В пункті 7.3 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) зазначено, що у разі порушення замовником строків оплати із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.10.2011. Договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1. договору з урахуванням додаткової угоди № 3 від 17.01.2013).

Додатковою угодою № 4 від 03.02.2014 сторони внесли зміни до п.1.2 розділу 1 щодо річного планового обсягу транспортування природного газу у 2014 році.

Додатковою угодою № 6 від 01.10.2014 в розділі 12 договору були викладені реквізити газотранспортного підприємства.

Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П28 і додаткові угоди до нього підписані сторонами у встановленому порядку та скріплені печатками підприємств.

Доказів припинення строку дії договору матеріали справи не містять, тобто на момент виникнення заявленої до стягнення суми боргу, сторони перебували у договірних відносинах.

Договір про транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П28 від 28.11.2011 за своєю правовою природою є договором про надання послуг, правовідносини за яким регулюються положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивач у позовній заяві вказав, що згідно договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П28 (в редакції додаткової угоди до нього від 17.01.2013 № 3), укладеного між сторонами за позовом, він, в період: січень 2014 року - грудень 2016 року, надав відповідачу послуги з транспортування природного газу в обсязі 718640,467 тис.куб.м. на загальну суму 34 142 314 грн.

Суд апеляційної інстанції надавши оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованими та правомірними саме в сумі 28 856 725,10 грн. У стягненні пені в сумі 5 842 671,29 грн. за період з 01.10.2014 по 31.12.2015 суд апеляційної інстанції відмовив у зв'язку зі спливом позовної давності, а з огляду на наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що підтверджується Сертифікатом (висновок) №662 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 26.09.2014 № 3349/05-4, відповідача було звільнено від сплати пені в сумі 1 531 451,60 грн. за період з 01.01.2016 по 21.12.2016. Стосовно 3% річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення: 3% річних в сумі 1 334 542,93 грн. за період з жовтня 2014 року по грудень 2016 року та інфляційних втрат в сумі 9 351 873,52 грн. за період з жовтня 2014 року по грудень 2016 року.

Колегія суддів переглядаючи справу в касаційному порядку з таким висновком суду апеляційної інстанції не погоджується та зазначає про наступне.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться (статті 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - пункт 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилався на те, що в актах наданих послуг (якими позивач підтверджує обсяг газу, який транспортувався, та вартість послуг) зазначено обсяги газу, які не відповідають справжнім обсягам природного газу, який транспортувався (насправді ці обсяги є меншими); акти наданих послуг відповідачем не підписані; акти наданих послуг з транспортування газу надіслані відповідачу через два роки після надання послуг, що унеможливлює перевірку даних, вказаних в актах, тоді як за умовами договору акти повинні надсилатись до 15 числа місяця, наступного за звітним; до 09.06.2016 відповідач не отримував актів наданих послуг від позивача; з грудня 2015 р. послуги з транспортування природного газу надавалися позивачем відповідачу за іншим договором - договором транспортування природного газу від 17.12.2015 № ; до ціни послуги "балансування", яка оплачувалась відповідачем, вже включено ціну послуги "транспортування природного газу", тобто позивач намагається отримати кошти за одну послугу двічі (за договором від 28.09.2011 № /П28 та за договором від 17.12.2015 № ).

Також відповідач вказував, що з 07.04.2014 мали місце форс-мажорні обставини (бойові дії з терористичними угрупуваннями на території Луганській області), які унеможливлювали виконання його зобов'язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П28, що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України № 662 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили); листом від 17.09.2014 № 01-02-44/2923 відповідач повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин.

Відповідачем було заявлено клопотання і про застосування позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Позивач, з доводами відповідача, викладеними в запереченнях та поясненнях, не погоджується та вважає їх необґрунтованими.

Крім того, позивач зазначив, що послуги "балансування" та "транспортування природного газу" є різними за своєю суттю, і оплачуються відокремлено за різними договорами, а лист відповідача від 17.09.2014 № 01-02-44/2923 про настання форс-мажорних обставин та сертифікат ТПП України № 662 про форс-мажорні обставини, позивач не одержував, що позбавляє відповідача права посилатися на ці обставини в силу положень розділу 9 договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті послуг з транспортування природного газу, наданих відповідачу в період з жовтня 2014 року - грудень 2016 року.

За вказаний період, обома сторонами були підписані та належним чином оформлені акти наданих послуг з транспортування природного газу лише за березень - грудень 2015 року, січень 2016 року, зокрема:

Період (місяці)Дата АктуНомер актуОбсяг, тис. куб. м Сума
Березень 2015 року31.03.09011156/П28956,12225126,88 грн.
Квітень 2015 року30.04.09011156/П28728,263272137,32 грн.
Травень 2015 року31.05.09011156/П28515,675192697,44 грн.
Червень 2015 року30.06.09011156/П28387,829144923,94 грн.
Липень 2015 року31.07.09011156/П28417,129159526,81 грн.
Серпень 2015 року31.08.09011156/П28281,650107714,23 грн.
Вересень 2015 року30.09.09011156/П28487,684186509,87 грн.
Жовтень 2015 року31.10.09011156/П28542,964224331,01 грн.
Листопад 2015 року30.11.09011156/П28677,470279903,50 грн.
Грудень 2015 року31.12.09011156/П281088,455449706,07 грн.
Січень 2016 року31.01.09011156/П281465,506344511,16 грн.
Всього 2 387 088,23 грн.
Інші акти, за періоди: жовтень 2014 року - лютий 2015 року, лютий 2016 року - грудень 2016 року відповідачем не підписані.

Доводи відповідача про оплату послуг з транспортування газу платіжними дорученнями від 28.02.2017 № 212, 213, 230 (том 4, а.с. 120-122) на суму 19 138 780,00 грн., спростовуються тим, що згідно з вказаним платіжним дорученням та протокольним рішенням (т. 5, а.с. 28-39), про які йдеться в цих дорученнях, призначенням платежу є послуги балансування, а не транспортування газу.

До того ж, послуги "балансування" та "транспортування природного газу" є різними за своєю суттю, і оплачуються відокремлено за різними договорами.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вимоги про стягнення з відповідача боргу підлягають задоволенню частково на суму 2 387 088,23 грн. (борг визначено на підставі актів наданих послуг, які підписані обома сторонами за договором, та наведені вище у відповідній таблиці).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог про стягнення з відповідача боргу на сумі 31 243 813,33 грн. у зв'язку з недоведеністю позивачем обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме позивачем не доведено факту надання відповідачу послуг транспортування газу у вказаних ним обсягах.

Посилання позивача на акти, які не підписані відповідачем, колегія суддів не приймає до уваги, адже останній не звертався до суду з позовом про зобов'язання відповідача підписати зазначені акти на підставі статті 16 Цивільного кодексу України.

У зв'язку з тим, що відповідач прострочив виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п. 7.3 договору та статті 625 Цивільного кодексу України просить стягнути з останнього пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Відповідач у своїх поясненнях неодноразово зауважував, що невиконання ним умов договору пов'язано з настанням обставин непереборної сили, що підтверджується відповідним Сертифікатом Торгово-промислової палати України.

Також, відповідач вказував про те, що з 07.04.2014 мали місце форс-мажорні обставини (бойові дії з терористичними угрупуваннями на території Луганській області), які унеможливлювали виконання ним своїх зобов'язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П28, що підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України від 22.09.2014 № 662 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та листом від 17.09.2014 № 01-02-44/2923 про настання форс-мажорних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, Розділом 9 договору ("Форс-мажор") встановлено:

"9.1. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов'язків щодо Договору, якщо це невиконання наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

9.2. Під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникли внаслідок не передбачених Сторонами подій надзвичайного і невідворотного характеру, включаючи вибухи на газопроводі, пожежі, землетруси, повені, оповзні, інші стихійні лиха, війну або військові дії. Строк виконання зобов'язань відкладається на строк дій форс-мажорних обставин.

9.3. Сторони зобов'язані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом чотирнадцяти днів з дати їх виникнення надати підтверджуючі документи відповідно до законодавства.

9.4. Настання обставин форс-мажору підтверджується у встановленому законодавством порядку".

Відповідач зазначив, що листом від 17.09.2014 № 01-02-44/2923 він повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин. У якості доказу вручення листа відповідач послався на вхідний номер позивача (№ 1954 від 18.09.2014), який виконано прописом невідомою особою не на самому листі відповідача, а на відокремленому додатковому аркуші; прізвище, посада, підпис особи, яка здійснила вказаний напис, на вказаному аркуші не вказано; відповідач подав також журнал реєстрації вихідної кореспонденцій у якому зареєстровано лист від 17.09.2014 № 01-02-44/2923, адресований позивачу (витяг з журналу залучено до матеріалів справи (т. 5, а.с. 26-27).

Позивач проти одержання вказаного листа відповідача заперечує, посилаючись на те, що за вказаним номером (№ 1954) в 2014 році (03.02.2014) зареєстровано лист іншої юридичної особи (лист управління "Укргазтехзв'язок" від 31.01.2014 № 03/16-0198), у якості доказу своїх доводів позивач подав суду лист начальна Управління організаційно-розпорядчої роботи ПАТ "Укртрансгаз", одержаний по електронній пошті.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 (набрав чинності з 14.04.2014) введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Прийняття вищевказаного Указу Президента зумовило проведення антитерористичної операції (АТО) на сході України в тому числі і в Луганській області з 14.04.2014 (стаття 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції").

В зв'язку з бойовими діями в Луганську та Луганської області, в липні - вересні 2014 року було призупинено підприємствами Укрпошти приймання та пересилання поштових відправлень у м. Луганськ, призупинено здійснення фінансових операцій банківськими установами, призупинили роботу органи судової влади, державні органи тощо (вказане підтверджується листами відповідних органів, повідомленнями на їх офіційних сайтах; крім того ці обставини є загальновідомими і в силу частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України не підлягають доказуванню).

В зв'язку з неможливістю скористатися послугами Укрпошти відповідач в газеті Голос України в № 203 від 22.10.2014 та № 206 від 25.10.2014 (т. 4, а.с. 110-111) повідомив всіх своїх контрагентів про захоплення терористичними формуваннями адміністративних будівель та іншого майна відповідача, про припинення (в зв'язку з надзвичайними обставинами) договірних відносин та про те, що з 01.10.2014 він перемістився з м. Луганськ до м. Сєвєродонецьк Луганської області.

У підтвердження своїх доводів щодо настання обставин непереборної сили відповідач подав до суду Сертифікат Торгово-промислової палати України від 26.09.2014 № 3349 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (т. 4, а.с. 118).

У вказаному Сертифікаті зазначено, що Торгово-промислова палата України засвідчує, що вищевказані події на території Луганської області (кримінальні правопорушення, які мають ознаки терористичних актів, диверсій, умисних вбивств, захоплення будівель і споруд, захоплення заручників, блокування і пошкодження об'єктів транспортної системи тощо, які вчинюються озброєними організованими злочинними угрупованнями і створюють загрозу життю і здоров'ю людей, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування територією Донецькій, Луганській та Харківській областей) є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), що унеможливлюють здійснення господарської діяльності Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", у тому числі, виконання зобов'язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П28, укладеного з Дочірньою компанією "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України".

У Сертифікаті також вказано, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) почали діяти з 07.04.2014 і продовжують діяти по теперішній час. Дату закінчення терміну дії форс-мажорних обставин на момент видачі даного сертифікату встановити не можливо.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На дату розгляду справи, Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, Президентом України не видано.

Таким чином, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) діють з 07.04.2014 до теперішнього часу.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Враховуючи наявність у відповідача вказаного Сертифікату та повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин через газету Голос України, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про звільнення відповідача від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П28, а саме від сплати пені.

Щодо вимог про стягнення 3 % річних місцевий господарський суд зазначав про наступне.

Пунктом 1.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" встановлено, що з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи, що позивачем доведено наявність у відповідача боргу по оплаті послуг, наданих йому в період: березень 2015 року - січень 2016 року, колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що підлягають до стягнення 3% річних та втрати від інфляції, нараховані на суму боргу відповідного місяця (березень 2015 року - січень 2016 року).

Місцевим господарським судом було здійснено розрахунок 3% річних (з урахуванням періоду прострочення):

Сума боргу, грн.Період нарахування/ Процентна ставка (3 : 365 = ,821918)Кількість днів3% річних
Березень 2015 року 25126,8821.04.2015-31.12.2016 0,282,50
Квітень 2015 року272137,3221.05.2015-31.12.2016 0,3219,16
Травень 2015 року192697,4421.06.2016-31.12.2016 0,869,36
Червень 2015 року144923,9421.07.2016-31.12.2016 0,313,13
Липень 2015 року159526,8121.08.2015-31.12.2016 0,542,79
Серпень 2015 року107714,2321.09.2015-31.12.2016 0,143,31
Вересень 2015 року186509,8721.10.2015-31.12.2016 0,714,36
Жовтень 2015 року224331,0121.11.2015-31.12.2016 0,504,33
Листопад 2015 року279903,5021.12.2015-31.12.2016 0,673,17
Грудень 2015 року449706,0721.01.2016-31.12.2016 0,2788,90
Січень 2016 року344511,1621.02.2016-31.12.2016 0,919,54
Всього 84970,55

Перевіривши розрахунок 3% річних, який було здійснено судом першої інстанції, колегія суддів погоджується з тим, що до стягнення з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 84 970,55 грн.

Судом першої інстанції було здійснено розрахунок втрат від інфляції (з урахуванням періоду прострочення):

Інфляційні втрати за зобов'язаннями березня 2015 року.

Період застосування індексу інфляціїСума боргу, грн.Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн.Інфляційні
травень 2015 - грудень 2016 роки25126,88117,505,79,08

Інфляційні втрати за зобов'язаннями квітня 2015 року.

Період застосування індексу інфляціїСума боргу, грн.Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн. Інфляційні
червень 2015- грудень ,32114,2686,548,68

Інфляційні втрати за зобов'язаннями травня 2015 року.

Період застосування індексу інфляціїСума боргу, грн.Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн. Інфляційні
липень 2015- грудень 2016 роки192697,44114,0527,829,97

Інфляційні втрати за зобов'язаннями червня 2015 року.

Період застосування індексу інфляціїСума боргу, грн.Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн. .Інфляційні
серпень 2015- грудень 2016 роки144923,94115,7529,605,67

Інфляційні втрати за зобов'язаннями липня 2015 роки.

Період застосування індексу інфляціїСума боргу, грн.Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн. .Інфляційні
вересень 2015- грудень 2016 роки159526,81116,5897,370,64

Інфляційні втрати за зобов'язаннями серпня 2015 року.

Період застосування індексу інфляціїСума боргу, грн.Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн. .Інфляційні
жовтень 2015- грудень 2016 роки107714,23113,2697,983,70

Інфляційні втрати за зобов'язаннями вересня 2015 роки.

Період застосування індексу інфляціїСума боргу, грн.Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн. Інфляційні
Листопад 2015-грудень 2016 роки186509,87115,5252,742,92

Інфляційні втрати за зобов'язаннями жовтня 2015 роки.

Період застосування індексу інфляціїСума боргу, грн.Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн .Інфляційні
грудень 2015 - грудень 2016 року224331,01113,3826,494,99

Інфляційні втрати за зобов'язаннями листопада 2015 року.

Період застосування індексу інфляціїСума боргу, грн.Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн. Інфляційні
Січень 2016 - грудень 2016 року279903,50112,4503,00,13

Інфляційні втрати за зобов'язаннями грудня 2015 року.

Період застосування індексу інфляціїСума боргу, грн.Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн. Інфляційні
лютий 2016 - грудень 2016 року449706,07111,0789,083,08

Інфляційні втрати за зобов'язаннями січня 2016 року.

Період застосування індексу інфляціїСума боргу, грн.Індекс інфляції за періодСума з врахуванням індексу інфляції за період, грн. Інфляційні
березень 2016 - грудень 2016 року344511,16111,5185,674,51

Перевіривши розрахунок втрат від інфляції, який було здійснено судом першої інстанції, колегія суддів погоджується з тим, що до стягнення з відповідача підлягають втрати від інфляції у розмірі 321 313,37 грн.

Частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Стаття 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Приписами статті 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 (із змінами і доповненнями) рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Колегія суддів касаційної інстанції переглядаючи справу в касаційному порядку опиралась не тільки на суперечливі і взаємовиключні юридичні обґрунтування сторін, а перш за все на базовий правовий принцип - принцип правової визначеності, а тому рішення суду першої інстанції вважає таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи.

Натомість постанова апеляційного суду, на думку колегії суддів, прийнята при неналежному дослідженні всіх обставин справи всупереч норм процесуального права, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що є підставою для її скасування.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, касаційна інстанція приймає до уваги доводи касаційної скарги та приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення, в зв'язку з чим оскаржувана постанова апеляційного суду у даній справі підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись пунктом 6 статті 1119, статтями 1117, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі №913/190/17 скасувати. Рішення Господарського суду Луганської області від 15.05.2017 залишити в силі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (м. Сєвєродонецьк, Луганської області, вул. Гагаріна, 87, ідентифікаційний код 05451150) 288 000,00 грн. судового збору сплаченого за подання касаційної скарги.

Доручити Господарському суду Луганської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя М. Данилова

Судді В. Корсак

Г. Кравчук