РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017Справа №910/15215/17
За позовом Комунального підприємства "Південно-західні тепломережі"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України"

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача: Супінський Г.В. (за дов.), Починок Л.К. (за дов.);

від відповідача: Чеботарьова І.Г. (за дов.).

В судовому засіданні 30.11.2017 на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Комунальне підприємство "Південно-західні тепломережі" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз-України" про визнання неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 12.09.2017 порушено провадження у справі № 910/15215/17, розгляд останньої призначено на 02.10.2017.

02.10.2017 в судовому засіданні оголошено перерву на 09.11.2017.

В судовому засіданні 09.11.2017 оголошено перерву на 27.11.2017, у зв'язку з необхідністю витребування додаткових пояснень.

В судовому засіданні 09.11.2017 позивачем була подана суду заява про зміну предмету позову у справі № 910/15215/17, в якій позивач просив суд визнати дії відповідача у не наданні номінації на постачання природного газу на березень 2017 року неправомірними а визнати право позивача на отримання природного газу в березні 2017 року в обсязі 170, 00 тисяч кубометрів від відповідача згідно п. 1.1., 2.1. договору постачання природного газу № 2590/1617-КП-34 від 31.10.2016.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви до початку розгляду господарським судом справи по суті.

Подана позивачем заява про зміну предмету позову не була прийнята судом до розгляду, оскільки суд перейшов до розгляду справи по суті в попередньому судовому засіданні - 02.10.2017.

Позивач вважає, що в заяві про зміну предмету позову у справі № 910/15215/17 він відмовився від позовної вимоги про зобов'язання відповідача оформити акт приймання - передачі природного газу за березень 2017 року шляхом підписання та проставлення печатки відповідача. Проте, вказана заява не була прийнята судом з підстав викладених вище. Крім того в самій заяві відсутня відмова позивача від будь-яких позовних вимог.

В подальшому в судових засіданнях представник позивача неодноразово наголошував на свою відмову від позовної вимоги щодо оформлення акту, посилаючись на заяву про зміну предмету позову, однак письмової заяви про відмову ним від вказаної вимоги, всупереч положенням ст. 78 ГРК України, подано не було. Враховуючи вказане суд здійснює розгляд позовних вимог викладених позивачем в прохальній частині позову.

Ухвалою суду від 09.11.2017 продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 27.11.2017 судом оголошено перерву на 30.11.2017.

Позивач в судовому засіданні подав суду клопотання, в якому просив суд визнати право позивача на отримання природного газу в березні 2017 року в обсязі 170, 0 тисяч кубометрів від відповідача згідно п. 1.1., 2.1. договору на постачання природного газу № 2590/1617-КП від 31.10.2016, керуючись ч. 3 ст. 83 ГПК України. Тобто позивач просив суд вийти за межі позовних вимог та захистити його порушене право шляхом визнання права на отримання природного газу в березні 2017 року.

Відповідач в судовому засіданні 27.11.2017 подав суду додаткові пояснення.

В судове засідання 30.11.2017 представники сторін з'явилися та надали суду письмові клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, також сторони надали суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Позовні вимоги мотивовані неправомірністю дій відповідача щодо не надання номінації позивачу на постачання природного газу за березень 2017 року за договором постачання природного газу № 2590/1617-КП-34 від 31.10.2016.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує оскільки у нього були відсутні підстави для підтвердження планового обсягу природного газу на березень 2017 року та надання номінації, так як позивачем не виконувалися належним чином умови договору постачання природного газу № 2590/1617-КП-34 від 31.10.2016 щодо здійснення оплати за спожитий у попередні періоди газ.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджується матеріалами справи, 31.10.2016 між Комунальним підприємством «Південно-Західні тепломережі», як споживачем та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», як постачальником укладений договір №2590/1617-КП-34 постачання природного газу (далі за текстом - договір), який використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій) (п. 1.2. договору).

За цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України) (п. 1.3. договору).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року природний газ обсягом до 975,0 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями (тис. куб. метрів): жовтень - 105, 0, листопад - 125, 0, грудень - 180, 0 IV квартал 2016 року, січень - 215,0, лютий - 180,0, березень - 170,0 І квартал 2017 року.

В п. 2.2. договору сторонами було погоджено, що обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором (далі - планований обсяг), повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у п. 1.2. договору.

Перегляд та коригування планових обсягів природного газу, що планується передати за цим договором, відповідно до п. 2.1., може змінюватися за ініціативою споживача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного місяця постачання газу (п. 2.3. договору в редакції додаткової угоди № 4 від 23.01.2017 до договору). Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного місяця постачання газу в розмірі ± 5 %, підтвердженого постачальником планового обсягу без узгодження сторін.

Підписаний сторонами акт приймання - передачі природного газу, відповідно до п. 3.4. договору, вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному місяці постачання газу (п. 2.4. договору в редакції додаткової угоди № 4 від 23.01.2017 до договору).

Згідно викладеного в п. 3.1. договору постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання - передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов'язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п.3.2 договору споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на плановані обсяги використання природного газу на наступний місяць. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у п. 2.1 цього договору, на відповідний місяць.

Обсяги постачання підтверджуються постачальником, шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в - установленому законодавством порядку.

Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації (підтверджений обсяг природного газу по договору) шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 цього договору.

Згідно з п. 3.3., 3.4. договору використання споживачем природного газу протягом місяця здійснюється рівномірно з припустимим відхиленням добових обсягів від середньодобового не більш як на ± 5 (п'ять) відсотків. Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Відповідно до п. 3.5. договору споживач зобов'язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором);

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання - передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання акта приймання - передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта (п. 3.6. договору).

В п. 6.1. договору сторони передбачили, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В п. 6.2. договору сторони погодили, що при невиконанні споживачем вимог, передбачених п. 6.1. договору, постачальник має право обмежити або припинити постачання газу споживачу до повного погашення заборгованості за переданий газ по цьому договору або розірвати договір в односторонньому порядку.

Згідно з викладеним в п. 6.4. договору, у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

3) у третю чергу - погашається основна сума заборгованості.

Згідно з п. 7.1. договору споживач має право отримувати природний газ відповідно до умов договору та згідно з п. 7.2 договору споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

У відповідності до п. 7.2. договору споживач також зобов'язаний самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу у випадках: порушення строків оплати за договором про постачання природного газу; відсутності або недостатності підтвердженого обсягу газу, виділеного споживачу.

Відповідно до п. 7.3. договору постачальник наділений правом припинити або обмежити постачання природного газу споживачеві в разі: проведення неповних розрахунків за договором; відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу для забезпечення об'єктів газоспоживання споживача, тощо.

Постачальник, в свою чергу, зобов'язаний, згідно з п. 7.4. договору, забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору.

За умовами п. 8.3. договору у разі невиконання споживачем п. 6.1. договору, постачальник має право не здійснювати поставку газу споживачу. А також в односторонньому порядку розірвати договір.

В п. 12.1. договору сторони погодили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В подальшому, 31.03.2017 сторонами була укладена додаткова угода № 7 до договору, в якій сторони погодили:

- викласти пункт 1.2 розділу 1 «предмет договору» в наступній редакції: « 1.2. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.»;

- додати пункт 2.1 розділу 2 «кількість та фізико-хімічні показники природного газу» договору абзацом у наступній редакції: «Постачальник передає споживачу в період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) газ обсягом до 550, 0 тис. куб. м., у тому числі по місяцях: квітень - 120, 0, травень - 85, 0, червень 85, 0 ІІ квартал 2017 року, липень - 85, 0, серпень - 85, 0, вересень - 90, 0 ІІІ квартал 2017 року»;

- викласти пункт 2.9 розділу 2 «кількість та фізико - хімічні показники природного газу» договору у наступній редакції: « 2.9. Фізико-хімічні показники природного газу, який передається постачальником споживачеві у пунктах приймання-передачі, зазначених у пункті 3.1 цього договору, повинні відповідати вимогам, визначеним розділом III Кодексу газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 №2493 та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494.»

- видалити абзац перший пункту 3.2 розділу 3 «порядок та умови передачі природного газу;

- виключити пункт 6.3. із розділу 6 «порядок та умови проведення розрахунків», а пункти 6.4. та 6.5. вважати відповідно пунктами 6.3. та 6.4.;

- викласти розділ 12 «строк дії договору» у наступній редакції: « 12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 по 30.09.2017 (включно). А в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (тощо).

Позивачем 04.04.2017 був направлений відповідачу акт приймання - передачі природного газу за березень 2017 року. Вказаний акт був повернутий відповідачем позивачу листом вих. № 26-3492/1.2-17 від 14.04.2017 «Щодо повернення актів приймання - передачі природного газу за березень 2017 року», оскільки відповідач не підтвердив позивачу планові обсяги газу у номінації на березень 2017 року та не здійснював постачання газу для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій), у зв'язку з наявністю у позивача перед відповідачем заборгованості станом на 25.03.2017 за спожитий у попередніх періодах природний газ за договором.

За твердженням відповідача, викладеним у його відзиві (абз. 2 арк. 5) станом на 25.03.2017 загальна заборгованість позивача за використаний природний газ складала 28, 9 млн. грн., у тому числі заборгованість підприємства за штрафними санкціями, нарахованими згідно рішень суду становила 2, 1 млн. грн., заборгованість за договором на вказану дату становила 1, 2 млн. грн. Вказане відповідач підтверджує інформацією про стан розрахунків позивача за підписом начальника департаменту реалізації газу, яка додана до відзиву відповідача.

Відповідач, також, у своєму відзиві зазначає, що оскільки ним не постачався позивачу природний газ в березні 2017 року та не надавалася номінація оператору газотранспортної системи на зазначений період щодо транспортування природного газу позивачу, він вмотивовано відмовився підписувати акт за березень 2017 року.

На думку позивача, з його боку було виконано всі умови договору для отримання газу на наступний період, в той час як з боку відповідача не надходило жодних повідомлень та попереджень про не виділення лімітів газу та щодо обмежень споживання газу за договором в березні 2017 року.

Предметом позову у даній справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про визнання дій відповідача у не наданні номінації на постачання природного газу на березень 2017 року неправомірними (про визнання неправомірними дій сторони за договором поставки) та про зобов'язання відповідача оформити акт приймання - передачі природного газу за березень 2017 року шляхом підписання та проставлення печатки відповідача.

Договір № 2590/1617-КП-34 постачання природного газу від 31.10.2016 є договором поставки природного газу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 53 Цивільного кодексу України та Закону України «Про ринок природного газу».

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 12 Закону України «Про ринок природного газу» внормовано, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Права та обов'язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з положеннями ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).

Відповідно до п. 9. Розділу II. «Порядок постачання природного газу споживачам, що не є побутовими» Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 N 2496 постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період.

Підтверджені обсяги природного газу визначаються за правилами, встановленими Кодексом газотранспортної системи, та доводяться споживачу на умовах укладеного між постачальником та споживачем договору постачання природного газу.

В п. 2.1., 2.2. та 3.2. договору сторонами було узгоджено, що плановий обсяг газу (обсяг природного газу, який планується поставити згідно з договором) на березень 2017 року складає 170, 0 тис. куб. метрів та що споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на плановані обсяги використання природного газу на наступний місяць. При цьому, у разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у п. 2.1 цього договору, на відповідний місяць.

Обсяги постачання підтверджуються постачальником, шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в - установленому законодавством порядку (п. 3.2. договору).

Згідно підрозділу 1. «Загальні умови надання номінацій» розділу 11 «Номінація та реномінація» Кодексу газотранспортної системи для отримання послуг із транспортування (фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою) замовник послуг транспортування подає оператору газотранспортної системи номінації та/або місячну номінацію по точках входу та точках виходу в установленому цим розділом порядку.

Номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, подана номінація повинна містити планові (замовлені) обсяги постачання природного газу у розрізі його споживачів та їх точок комерційного обліку (за необхідності) з визначенням їх EIC-кодів (п. 1, 2 підрозділу 1. «Загальні умови надання номінацій» розділу 11 «Номінація та реномінація» Кодексу газотранспортної системи).

Відповідно до положень п. 2 підрозділу 2 «Процедура надання номінації (у тому числі місячної номінації)» розділу 11 «Номінація та реномінація» Кодексу газотранспортної системи замовник послуг транспортування має право подати по точці (точках) входу та точці (точках) виходу місячну номінацію на період не більше одного місяця в розрізі кожної доби. Місячна номінація на наступний газовий місяць приймається оператором газотранспортної системи в період з 15 по 20 число місяця (включно), що йде перед газовим місяцем транспортування. Якщо замовник послуг транспортування надає більше ніж одну місячну номінацію по одній і тій самій точці входу/виходу в строк до 20 числа місяця, що йде перед газовим місяцем транспортування, оператор газотранспортної системи розгляне місячну номінацію, яка була одержана останньою. Оператор газотранспортної системи повинен повідомити замовника послуг транспортування про підтвердження або відхилення місячної номінації у строк до 25 числа (включно) місяця, що йде перед газовим місяцем транспортування.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та положення укладеного між сторонами договору відповідач був зобов'язаний поставити позивачу газ в обсягах обумовлених договором (зокрема, в березні 2017 року - 170, 0 тис. куб. метрів), а позивач був зобов'язаний оплатити поставлений газ. Враховуючи специфіку газового ринку обов'язку відповідача поставити обумовлений в договорі газ передує обов'язок підтвердження обсягу природного газу у оператора газотранспортної системи, шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання. При цьому, правовідносини щодо подання номінації та підтвердження обсягів газу зазначених в ній виникають між постачальником та оператором газотранспортної системи, позивачу надсилається виключно повідомлення, і відповідно не можуть впливати на правовідносини постачальника та покупця та на право покупця на отримання обумовленого в договорі газу (товару), в разі, якщо відсутні обумовлені договором та Законом підстави для обмеження або припинення постачання газу.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як сам зазначає відповідач, ним оператору газотранспортної системи номінація для споживача на березень 2017 року не надавалася, відповідно і не підтверджувалася оператором, та не здійснювалося постачання позивачу газу за договором в березні 2017 року. Вказаним була також обґрунтована відмова відповідача від підписання акту прийому - передачі природного газу за березень 2017 року, наданого йому позивачем в квітні 2017 року.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

На думку відповідача, за умовами укладеного між сторонами договору він, як постачальник вправі не підтверджувати споживачу обсяги постачання природного газу, шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання, та не постачати газ (припинити або обмежити постачання газу) споживачу в разі наявності у останнього заборгованості за договором.

За умовами п. 7.3. договору, як встановлено судом, постачальник має право припинити або обмежити постачання природного газу споживачеві в разі: проведення неповних розрахунків за договором; відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природнього газу для забезпечення об'єктів газоспоживання споживача.

Згідно п. 13 Розділу II. «Порядок постачання природного газу споживачам, що не є побутовими» Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 N 2496 постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором.

За необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об'єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року N 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за N 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу.

Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС. Для цього у постачальника має бути укладений з Оператором ГРМ/ГТС договір на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ/ГТС постачальник надсилає Оператору ГРМ/ГТС відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення), копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно обмежити чи припинити розподіл (транспортування) природного газу на об'єкт (об'єкти) споживача. У такому разі Оператор ГРМ/ГТС відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов'язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює відповідне обмеження чи припинення розподілу/транспортування природного газу з дотриманням правил безпеки та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема Кодексу газорозподільних систем або Кодексу газотранспортної системи.

У разі одержання повідомлення про припинення або обмеження постачання природного газу споживач зобов'язаний з дотриманням правил безпеки обмежити (припинити) власне споживання природного газу, а в разі, якщо обмеження (припинення) природного газу буде здійснюватися Оператором ГРМ/ГТС, ужити комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню аварійних ситуацій, та підготувати власне газоспоживне обладнання до обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу (п. 14 Розділу II. «Порядок постачання природного газу споживачам, що не є побутовими» Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 N 2496).

При цьому, згідно п. 15 Розділу II. «Порядок постачання природного газу споживачам, що не є побутовими» Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 N 2496 у разі усунення споживачем до зазначеного в повідомленні часу фактів, що стали причиною надіслання повідомлення, і при цьому, якщо споживач завчасно (до дня припинення/обмеження) надав постачальнику підтвердні документи (а Оператору ГРМ/ГТС - копії), газопостачання не припиняється (не обмежується).

Відновлення газопостачання здійснюється за погодженням постачальника та після відшкодування споживачем витрат на припинення та відновлення газопостачання, що понесені постачальником та/або Оператором ГРМ/ГТС.

Отже, припинення або обмеження постачання газу може мати місце за умови проведення неповних розрахунків, або за умови відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природнього газу для забезпечення об'єктів газоспоживання споживача при обов'язковому направленні споживачу повідомлення про припинення або обмеження постачання природного газу.

Як встановлено судом, умовами договору не передбачене право відповідача не надавати оператору газотранспортної системи номінації у випадку проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором, договором передбачене право постачальника припинити або обмежити постачання газу. В той час, як у відповідача наявний обов'язок забезпечувати постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договору, в обсягах визначених договором.

Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів із яких би вбачалося, що у позивача в період з 15.02.2017 по 20.02.2017 (період в якій мала бути подана відповідачем номінація оператору газотранспортної системи на березень 2017 року, у відповідності до положень Кодексу газотранспортної системи) мало місце проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків саме за договором № 2590/1617-КП - 34 постачання природного газу від 31.10.2016.

Так, у відповідності до умов п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно акту звіряння розрахунків від 16.02.2017 станом на 31.01.2017 за договором № 2590/1617-КП - 34 постачання природного газу від 31.10.2016 у позивача перед відповідачем станом на 31.01.2017 рахується заборгованість в розмірі 1 265 005, 16 грн. При цьому, матеріалами справи підтверджено, що в лютому 2017 року позивач оплатив відповідачу за договором 1 265 206, 89 грн. в період з 22 по 24.02.2017 (згідно пояснень позивача за газ поставлений в січні 2017 року).

Із вказаного суд дійшов висновку, що у позивача в період з 15.02.2017 по 20.02.2017 за договором простроченої заборгованості не було, оскільки за умовами п. 6.1. договору остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В подальшому сторонами було підписано акт звіряння розрахунків від 15.03.2017 за договором № 2590/1617-КП - 34 постачання природного газу від 31.10.2016, за яким у позивача перед відповідачем станом на 28.02.2017 рахується заборгованість в розмірі 1 361 862, 84 грн. Однак Акт звіряння розрахунків від 15.03.2017, враховуючи акт від 16.02.2017 не доводить наявність підстав для ненадання номінації в період з 15.02.2017 по 20.02.2017 (період в якій мала бути подана відповідачем номінація оператору газотранспортної системи на березень 2017 року, у відповідності до положень Кодексу газотранспортної системи), оскільки фіксує наявність заборгованості станом на 28.02.2017, тобто на дату, що настала після строку визначеного законодавством для подання номінацій.

Крім того, згідно інформації про стан розрахунків позивача (наданої в матеріали справи відповідачем, на дату коригування 25.02.2017), останній за договором № 2590/1617-КП - 34 постачання природного газу від 31.10.2016 за жовтень, листопад, грудень 2016 року, січень 2017 року провів 100 % оплату поставленого газу, а за лютий 2017 року має заборгованість 851 702, 27 грн.

Також, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів із яких би вбачалося, що відповідач здійснював щодо позивача в березні 2017 року, з огляду на проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором, заходи з обмеження або припинення газопостачання споживачу. Обставини здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу, враховуючи викладене в п. 14 Розділу II. «Порядок постачання природного газу споживачам, що не є побутовими» Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 N 2496, мають підтверджуватися відповідним повідомленням, форма якого встановлена наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року N 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за N 703/16719. Проте, відповідні докази в матеріалах справи відсутні.

При цьому, твердження відповідача, що Компанія, відповідно до вимог чинного законодавства, не мала підстав для виділення на березень 2017 року позивачу номінації щодо обсягів природного газу, суперечить положенням договору та чинному законодавству, а відтак відхиляється судом як неправомірне, оскільки обсяг поставки газу на березень 2017 року був визначений умовами договору, а відтак мав бути поставлений.

Щодо твердження відповідача, що споживач відповідно до вимог п. 7.2. договору був зобов'язаний самостійно припинити споживання газу, оскільки йому не направлялася електронною поштою підтверджена номінація на березень 2017 року, то таке твердження також відхиляється судом, як необґрунтоване. Враховуючи, що позивач не мав простроченої заборгованості за договором перед відповідачем, що позивач не отримував, а відповідач не направляв позивачу повідомлень про обмеження або припинення постачання газу, із зазначенням відповідних причин, які у відповідності до чинного законодавства могли бути усунені позивачем, відсутні правові підстави для відповідних тверджень. При цьому, судом враховано, що обов'язок повідомити позивача про розмір поданої номінації покладений, за умовами договору, на постачальника. Судом також, враховано, що виконання п. 7.2. договору в частині самостійного припинення споживачем газу технічно неможливо.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що з боку відповідача мало місце порушення умов договору, яке полягало у ненаданні оператору газотранспортної системи номінації на березень 2017 року та не постачанні споживачу у березні 2017 року газу.

Правові наслідки порушення зобов'язань визначені договором або законом, зокрема ст. 611 ЦК України встановлені такі правові наслідки порушення умов договору: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Проте, відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Вищезазначеними нормами не передбачено таких способів захисту прав, як оформлення акта приймання-передачі товару за договором поставки шляхом підписання та проставлення печатки та/або визнання дій сторони по договору неправомірними.

Слід зазначити, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, підписання актів приймання-передачі, оскільки такі акти підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Задоволення заявлених позивачем вимог про зобов'язання відповідача оформити акт приймання-передачі природного газу за березень 2017 року шляхом підписання та проставлення печатки (який за своєю природою є лише товарно-супровідними документами), та про визнання дій відповідача у не наданні номінації на постачання природного газу на березень 2017 року неправомірними, не призведе до поновлення порушеного права позивача на поставку товару обумовленого договором, і таке рішення не може бути виконано у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення. Такі вимоги є вимогами про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення фактів, що мають юридичне значення виходить за межі повноважень господарських судів, оскільки розглядаючи такі вимоги, суд не здійснює захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Крім того, за приписами статті 6 Господарського кодексу України одним із загальних принципів господарювання є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини. Отже, зобов'язання відповідача підписати акт приймання-передачі природного газу за березень 2017 року не тільки суперечить встановленим діючим законодавством способам захисту цивільних прав, а також є втручанням у господарську діяльність суб'єкта господарювання, що, як наслідок, призводить до порушення його вільного волевиявлення.

Також суд зазначає, що право споживача на отримання газу за договором (товару) та, відповідно, обов'язок постачальника поставити газ (товар), обумовлений договором, за умови належного виконання споживачем зобов'язань по проведенню розрахунків, не залежить від виконання/не виконання постачальником його зобов'язань перед оператором газотранспортної системи (третьої особою) щодо подачі номінації, в порядку визначеному чинним законодавством. Відповідно виконання чи невиконання постачальником його зобов'язань перед третіми особами (оператором) не може впливати (не впливає) на правовідносини сторін (постачальника та покупця). За умовами договору, укладеного між сторонами, постачальник лише доводить до споживача (повідомляє) інформацію про підтверджений оператором обсяг газу. Право позивача на отримання товару в обсягах визначених договором встановлене договором. Право на припинення постачання газу або обмеження в разі несвоєчасної сплати коштів, також обумовлено договором і за таких обставин у відповідача виникає право на припинення постачання газу, про яке повідомляється позивач та право на ненадання номінації (з огляду на припинення або обмеження постачання).

Як роз'яснено у пункті 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що позивачем обрано спосіб захисту, який не може призвести до відновлення порушених прав, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог, суд зазначає, що пунктом 2 статті 83 ГПК України передбачено право господарського суду щодо виходу за межі позовних вимог (за наявності передбачених цією нормою умов, і про це є клопотання заінтересованої сторони), але не зміни таких вимог на власний

розсуд або розсуд позивача чи спонукання до їх уточнення.

Відповідно до ст. 44 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.12.2017.

Суддя І. В. Усатенко