ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017р. Справа № 914/982/17

За позовом: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів

про стягнення заборгованості.

Колегія суддів у складі:

Суддя Манюк П.Т. - головуючий,

Суддя Рим Т.Я.

Суддя Фартушок Т.Б.

За участю секретаря Петровська Н.

Представники:

від позивача: Кравчук Л.В.- представник;

від відповідача: ОСОБА_3 - представник;

від третьої особи: не з'явився.

Зміст ст. 22 ГПК України представникам позивача та відповідача роз'яснено.

Розглядається справа за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.05.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.06.2017. Розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 07.08.2017 було призначено колегіальний розгляд справи № 914/982/17 у складі трьох суддів.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, усних та письмових поясненнях.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечив з підстав наведених у відзиві, усних та письмових поясненнях, повідомив про часткове погашення боргу, а також подав заяву про застосування позовної давності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання 22.11.2017 не з'явився, однак позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у поданому суду поясненні.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.

Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (надалі - позивач, управління) звернулося в господарський суд з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, (надалі - відповідач, ФОП ОСОБА_1) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 09.07.2013 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення № О-269-13 (П), (надалі - договір).

Відповідно до розділу 7 договору, термін дії договору встановлюється з 01.04.2013 до 30.10.2013; з 01.04.2014 до 30.10.2014; з 01.04.2015 до 30.10.2015; з 01.04.2016 до 30.10.2016; з 01.04.2017 до 30.10.2017.

Відповідно до п. 2.1.1 договору, предметом цього договору є надання орендодавцем орендареві права на тимчасове користування окремим конструктивним елементом благоустрою комунальної власності площею 51,7 кв. м. (тротуар, газон, тощо) за адресою: АДРЕСА_1.

У п. 3.2 договору сторони погодили розмір орендної плати у сумі 738, 71 грн щомісячно.

Відповідно до п. 3.3 договору, конкретні розміри орендованої площі встановлюються при видачі (перереєстрації) дозволу на розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення відповідно до пункту 2 Положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення на підставі представленої і погодженої у встановленому порядку проектної документації.

20.06.2013 Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради відповідачу видано паспорт № 269 відкритого літнього майданчика по АДРЕСА_1 площею 51,7 кв. м. (надалі - літній майданчик).

Архітектурно-художніми вимогами на розробку проекту влаштування літнього майданчика за адресою АДРЕСА_1 та благоустрою прилеглої території (замовник ФОП ОСОБА_1) «Об'ємно-планувальні вимоги» передбачено встановлення відкритого літнього майданчика на існуючому замощенні, тобто без влаштування настилів/ подіумів.

Відповідно до акту проведення обстеження від 09.04.2014 встановлено невідповідність відкритого літнього майданчика ФОП ОСОБА_1 на АДРЕСА_1, а саме встановлено дерев'яний настил, що не передбачено архітектурно художніми вимогами. Крім того, площа відкритого літнього майданчика не відповідає паспорту, оскільки має становити 51,70 кв.м, а фактично становить 56,8 кв.м.

Актами обстеження відкритого літнього майданчика від 12.05.2014, від 24.07.2014, від 30.10.2014 проведено чергові обстеження даного об'єкта, в яких зазначено наявність тих же порушень, що в акті від 09.04.2014.

Обстеженням відкритого літнього майданчика відповідача від 11.11.2014 встановлено, що майданчик демонтовано.

Позивач стверджує, що відкритий літній майданчик розміщений ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, функціонував з порушеннями, які проявлялись у його невідповідності погодженому проекту, що підтверджується вказаними актами обстежень.

На підставі скерованих Галицькою районною адміністрацією на адресу позивача актів обстежень відкритого літнього майданчика розміщеного ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі п. 4. 2. договору були здійснені відповідні донарахування орендної плати.

Таким чином, предметом позову є вимога про стягнення суми заборгованості станом на 18.04.2017 (відповідно до довідки про заборгованість № 4-2302-507 від 24.04.2017), в розмірі 53 763, 24 грн, з яких 52 607, 14 грн (донарахованої орендної плати в 10-ти кратному розмірі) та сума 1 156, 10 грн недоплаченої орендної плати (в одинарному розмірі) за договором .

Відповідач щодо позову заперечив з тих підстав, що умовами укладеного між сторонами договору не передбачено, що фіксація невідповідності встановленого літнього майданчика погодженому проекту може здійснюватися не самим орендодавцем (позивачем), а третьою особою, яка не є стороною договору. Крім того, позивачем в порушення п. 4.2.8. Порядку отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства, який затверджений ухвалою Львівської міської ради від 05.03.2009 № 2452 (надалі - Порядок), не надано доказів того, що працівники Галицької районної адміністрації, які проводили обстеження літнього майданчика були членами комісії зі встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності. Відтак, такі акти обстеження не відповідають вимогам Порядку і не можуть вважатися належними та допустимими доказами порушення відповідачем умов договору. Відповідач також стверджує, що акти обстеження літнього майданчика не відповідають вимогам Порядку, оскільки складені неуповноваженими особами; Галицька районна адміністрація вийшла за межі наданих їй повноважень при здійсненні контролю за відповідністю фактично встановлених літніх майданчиків погодженим проектам, діяла не у спосіб, що передбачений Порядком; управління комунальної власності здійснило додаткові нарахування орендної плати, стягнення яких є предметом позову, на підставі документів, що не відповідають вимогам Порядку і отримані нею у спосіб, що не передбачений Порядком чи договором.

Крім того, відповідач вважає, що позивачем заявлено позовну вимогу, яка по своїй суті є вимогою про стягнення штрафної санкції за порушення умов договору, а не заборгованості по орендній платі. Таким чином, відповідач просить суд застосувати спеціальну позовну давність терміном в один рік та у зв'язку з цим, відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 52 607, 14 грн.

У відзиві відповідач також зазначає, що 07.06.2017 він частково сплатив заборгованість у розмірі 1 156, 10 грн, що підтверджується квитанцією від 08.06.2017 № 0.0.780287405, у зв'язку з цим провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 156, 10 грн має бути припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Третя особа позовні вимоги вважає підставними з огляду на те, що відповідно до Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради та Порядку, районна адміністрація здійснює контроль відповідності фактично встановлених літніх майданчиків погодженим проектам. Акти обстеження, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, були складені уповноваженими працівниками Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та інших органів у відповідності до встановлених правил.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що в частині позовних вимог слід припинити провадження у справі, а в іншій - відмовити у задоволенні позовних вимог виходячи із таких мотивів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 759 ЦК України, що кореспондується зі статтею 283 ГК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 10.04.1992 № 2269-XII „Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Як встановлено судом, 09.07.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договір на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення об'єктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення № О-269-13 (П).

Відповідно до розділу 7 договору, термін дії договору встановлюється з 01.04.2013 до 30.10.2013; з 01.04.2014 до 30.10.2014; з 01.04.2015 до 30.10.2015; з 01.04.2016 до 30.10.2016; з 01.04.2017 до 30.10.2017.

Відповідно до п. 2.1.1 договору, предметом цього договору є надання орендодавцем орендареві права на тимчасове користування окремим конструктивним елементом благоустрою комунальної власності площею 51,7 кв. м. (тротуар, газон, тощо) за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Частиною 1 статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

В п. 2.2.2 договору передбачено обов'язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендодавцю вартість оренди окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності за діючими на день сплати розрахунковими ставками, визначеними згідно з Положенням про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення.

При укладенні договору сторонами погоджено розмір орендної плати в сумі 738, 71 грн щомісячно (п. 3.2 договору).

Предметом позову є вимога про стягнення суми заборгованості за договором станом на 18.04.2017, відповідно до довідки про заборгованість № 4-2302-507 від 24.04.2017, в розмірі 53 763, 24 грн, з яких 52 607, 14 грн (донарахованої орендної плати в 10-ти кратному розмірі) та сума 1 156, 10 грн недоплаченої орендної плати (в одинарному розмірі).

Щодо заборгованості зі сплати орендної плати у розмірі 1 156, 10 грн, то як встановлено колегією суддів, відповідач 08.06.2017 сплатив 1 156, 10 грн вказаної заборгованості, що підтверджується квитанцією від 08.06.2017 № 0.0.780287405.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 статті 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Таким чином, провадження у справі в частині стягнення з відповідача 1 156, 10 грн заборгованості слід припинити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 52 607, 14 грн донарахованої орендної плати в десятикратному розмірі, колегія зазначає таке.

Ухвалою Львівської міської ради від 05.03.2009 № 2452 затверджено Порядок отримання дозволів на встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності. Ухвалою Львівської міської ради від 16.02.2012 № 1266 "Про внесення змін до ухвали міської ради від 05.03.2009 № 2452" внесено зміни до зазначеної вище ухвали Львівської міської ради, замінивши слова "Дозвіл на встановлення відкритого літнього майданчика" словами "Паспорт відкритого літнього майданчика".

Відповідно до п. 3.3 договору, конкретні розміри орендованої площі встановлюються при видачі (перереєстрації) дозволу на розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення відповідно до пункту 2 Положення про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об'єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення на підставі представленої і погодженої у встановленому порядку проектної документації.

Архітектурно-художніми вимогами на розробку проекту влаштування літнього майданчика за адресою АДРЕСА_1, та благоустрою прилеглої території (замовник ФОП ОСОБА_1) «Об'ємно-планувальні вимоги» передбачено встановлення відкритого літнього майданчика на існуючому замощенні, тобто без влаштування настилів/ подіумів.

Як встановлено колегією суддів, 20.06.2013 Управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради відповідачу видано паспорт № 269 відкритого літнього майданчика по АДРЕСА_1 площею 51,7 кв. м.

В п. 4.2.1 Порядку передбачено, що районні адміністрації здійснюють контроль відповідності фактично встановлених літніх майданчиків погодженим проектам.

Таким чином, суд не вважає обгрунтованими твердження відповідача, що фіксація невідповідності встановленого літнього майданчика погодженому проекту не може здійснюватися третьою особою, яка не є стороною договору.

Відповідно до п. 4.2.2 Порядку, районні адміністрації звертаються до суб'єктів підприємницької діяльності з вимогою, щодо усунення порушень у визначений термін, а у разі невиконання цієї вимоги - вносять подання управлінню архітектури департаменту містобудування про скасування дозволу.

Згідно з п. 4.2.9 цього ж Порядку, у разі встановлення невідповідності об'єкта погодженому проекту (про що складається відповідний акт з переліком всіх відхилень) дія дозволу на встановлення відкритого літнього майданчика призупиняється на термін до 1 місяця. Протягом цього терміну суб'єкт господарювання зобов'язаний усунути всі відхилення від погодженого проекту. У разі не приведення об'єкта у відповідність до погодженого проекту продовж терміну призупинення дозволу, він анулюється.

Пунктом 4.2.8. Порядку передбачено, що щороку після встановлення відкритого літнього майданчика представник управління архітектури департаменту містобудування та відповідної районної адміністрації (члени комісії) здійснюють його перевірку за місцем встановлення літнього майданчика на відповідність об'єкта погодженому проекту, про що складається відповідний акт.

09.04.2014 спеціалістом відділу соціально - економічного розвитку Галицької районної адміністрації ЛМР ОСОБА_10, провідним спеціалістом відділу соціально - економічного розвитку ОСОБА_4 та інженером КП «Адміністративно-технічне управління» ОСОБА_5 було проведено обстеження відкритого літнього майданчика, за результатами якого було складено акт, в якому встановлено невідповідність відкритого літнього майданчика ФОП ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 погодженому паспорту, а саме встановлено дерев'яний настил, що не передбачено архітектурно-художніми вимогами. Крім того, встановлено, що площа відкритого літнього майданчика не відповідає паспорту, оскільки має становити 51,70 кв.м, а фактично становить 56,8 кв.м.

12.05.2014 проведено повторне обстеження даного об'єкта комісією у складі головного спеціаліста відділу соціально - економічного розвитку Галицької районної адміністрації ЛМР ОСОБА_10, провідного спеціаліста відділу соціально - економічного розвитку ОСОБА_4 та завідуючого сектором благоустрою ШРП Галицького району ОСОБА_6, за наслідками якого складений акт, в якому комісія зазначає ті ж порушення, що в акті від 09.04.2014.

В результаті проведення обстеження відкритого літнього майданчика 24.07.2014 комісією у складі головного спеціаліста відділу соціально - економічного розвитку Галицької районної адміністрації ЛМР ОСОБА_10, завідуючого сектором благоустрою ШРП Галицького району ОСОБА_6 та інженером КП «Адміністративно-технічне управління» ОСОБА_5, встановлено, що порушення продовжують існувати, про що складено відповідний акт.

Актом обстеження відкритого літнього майданчика від 30.10.2014 комісією у складі головного спеціаліста відділу соціально - економічного розвитку Галицької районної адміністрації ЛМР ОСОБА_7, провідного спеціаліста відділу соціально - економічного розвитку ОСОБА_8 та завідуючого сектором благоустрою ШРП Галицького району ОСОБА_6, встановлено, що вимогу привести зазначений літній майданчик у відповідність до погодженого проекту суб'єктом підприємницької діяльності не виконано.

Обстеженням відкритого літнього майданчика ФОП ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 від 11.11.2014, комісією у складі головного спеціаліста відділу соціально - економічного розвитку Галицької районної адміністрації ЛМР ОСОБА_7, провідного спеціаліста відділу соціально - економічного розвитку ОСОБА_8 та спеціалістом І-ої категорії відділу комунального господарства ОСОБА_9, встановлено, що літній майданчик демонтовано.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги зазначає, що позивачем не надано доказів того, що працівники Галицької адміністрації, які проводили обстеження літнього майданчика були членами комісії зі встановлення відкритих літніх майданчиків у м. Львові біля об'єктів ресторанного господарства для здійснення підприємницької діяльності, таким чином акти обстеження літнього майданчика не відповідають вимогам Порядку, оскільки складені неуповноваженими особами та в односторонньому порядку, за відсутності представника управління архітектури департаменту містобудування, і не можуть вважатися належними та допустимими доказами порушення умов договору відповідачем у справі.

Однак, колегія суддів не погоджується із даним твердженням з огляду на таке. Вищий господарський суд України, переглядаючи рішення господарських судів, прийнятих у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 29.11.2016 у справі № 914/4277/15, зазначив, що акти обстеження відкритих літніх майданчиків оформлених за участю працівників Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, працівника КП "Адміністративно-технічне управління" та завідуючого сектору благоустрою ШРП Галицького району є належним доказами невідповідності спірного літнього майданчика погодженому проекту. Оскільки Порядком не передбачено залучення орендарів до проведення обстеження відкритих літніх майданчиків, відсутність у них підпису орендаря, з урахуванням зазначеного, не робить вказані акти неналежними доказами.

Щодо тверджень представника відповідача про ненадіслання відповідачу звернень районної адміністрації з вимогою щодо усунення порушень, суд зазначає таке.

Позивачем до матеріалів справи долучені докази, які свідчать що 29.04.2014 Комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» для з'ясування обставин та проведення спільного обстеження літнього майданчика відповідачу було надіслано відповідне запрошення від 28.04.2014 № 1.14-194, що підтверджується списком № 1623 згуртованих поштових відправлено рекомендованих листів від 29.04.2014, а також актом від 08.05.2014 про неявку відповідача для участі у спільному обстежені. Таким чином, відповідач був обізнаний про невідповідність літнього майданчика погодженому проекту. Колегія суддів також зазначає, що відсутність доказів надсилання відповідачу актів обстеження відкритого літнього майданчика від 09.04.2014, від 12.05.2014, від 24.07.2014 та від 30.10.2014, доказів звернення районної адміністрації до відповідача з вимогою щодо усунення порушень, зазначених у вказаних актах не спростовує зафіксований у зазначених актах факт невідповідності встановленого об'єкта погодженому проекту в частині площі літнього майданчика.

Отже, як вбачається із матеріалів, долучених до справи, відкритий літній майданчик розміщений відповідачем за адресою АДРЕСА_1, функціонував з порушеннями, які проявлялись у його невідповідності погодженому проекту. Відповідачем не спростовано факту невідповідності належного йому відкритого літнього майданчика погодженому проекту в частині використовуваної площі, що було зафіксовано вищевказаними актами.

На підставі скерованих Галицькою районною адміністрацією на адресу позивача актів обстежень відкритого літнього майданчика розміщеного відповідачем за адресою АДРЕСА_1, Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради були здійснені відповідні донарахування.

Так, згідно з актом № 133 комісії з розгляду нарахувань та заборгованості по оплаті за використання нежитлових приміщень територіальної громади м. Львова від 30.09.2014, комісія вирішила провести відповідачу донарахування орендної плати по договору за період з 12.05.2014 до 24.07.2014 у розмірі 17 961, 29 грн.

Актом від 26.12.2014 № 173 проведено донарахування за період з 09.04.2014 до 11.05.2014 в сумі 8 078, 59 грн; за період з 24.07.2014 до 30.10.2014 в сумі 23 469, 42 грн.

Відповідно до акту від 30.12.2014 № 182, донараховано 3 097, 84 грн заборгованості за період з 30.10.2014 до 11.11.2014.

Таким чином, позивач просить стягнути 52 607, 14 грн донарахованої орендної плати в 10-ти кратному розмірі відповідно до умов п. 4.2. договору.

У відповідності із ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються з приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При цьому, частиною 4 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Основними функціями штрафних санкцій є попередження порушень, стимулювання до належного виконання зобов'язань учасниками господарських відносин, спонукання до припинення порушень, а також відповідальність за порушення зобов'язань.

Відповідно до п. 4.2 розділу 4 договору «Відповідальність сторін», сторони договору погодили, що при невідповідності встановленого об'єкта соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення погодженому проекту ставка орендної плати збільшується у десять разів на період до усунення відхилень від проекту, до часу його демонтажу або отримання дозволу на його розміщення.

Колегія, проаналізувавши правову природу встановленої п. 4.2. договору плати в десятикратному розмірі орендної плати за невідповідність встановленого об'єкта соціально-культурного, торгівельного та іншого призначення погодженому проекту вважає, що вимога про стягнення такої плати, по своїй суті є вимогою про стягнення штрафної санкції за порушення умов договору, а не заборгованістю зі сплати орендної плати у десятикратному розмірі, на що, в свою чергу, наголошує позивач.

Розмір орендної плати з урахуванням її індексації, а також порядок оформлення сторонами змін до договору у випадку зміни розміру орендної плати сторонами визначено в розділі 3 договору.

В той же час, в п. 4.2. договору сторони погодили, що у випадку невідповідності літнього майданчика проекту, тобто за умови неналежного виконання господарського зобов'язання, відповідач зобов'язується сплатити десятикратний розмір орендної плати за весь час існування порушення умов договору.

Варто зауважити, що нарахована позивачем, згідно з умовами п. 4.2. договору, орендна плата в десятикратному розмірі, розрахована понад суму орендної плати, що нараховувалася за цей період згідно з п. 3.2. договору і була сплачена відповідачем.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами відповідача про те, що донарахування орендної плати в 10-ти кратному розмірі, відповідно до умов п. 4.2. договору, є штрафною санкцією, що застосовується як міра відповідальності до правопорушника лише у випадку порушення ним господарського зобов'язання, на період до усунення відхилень від проекту, до часу його демонтажу або отримання дозволу на його розміщення.

В процесі розгляду справи відповідачем подано заяву про застосування до позовних вимог позовної давності. Заява обґрунтована тим, що позивач знав про порушення свого права починаючи з 2014 року, однак, до суду звернувся лише у травні 2017 році після спливу річного терміну на звернення до суду з позовною заявою про стягнення штрафних санкцій.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 цієї Конвенції), наголошує що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасниць названої Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 57 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №№ 22083/93, 22025/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

За загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Як зазначено в п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Суд зазначає, що відповідачем були допущені порушення при влаштуванні літнього майданчика, що підтверджено належними і допустимими доказами, однак, позивач знаючи про порушення свого права ще з 2014 року, звернувся до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення десятикратного розміру орендної плати, що по своїй суті є штрафною санкцією, поза межами спеціального строку, встановленого ст. 258 ЦК України. Таким чином, враховуючи заяву про застосування позовної давності, яка подана відповідачем, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 52 607, 14 грн, донарахованої плати в десятикратному розмірі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в частині позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 1 156, 10 грн - припинити.

2. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повне рішення складено 24.11.2017.

Головуючий суддя Манюк П.Т.

Суддя Рим Т.Я.

Суддя Фартушок Т.Б.