КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2017 р. Справа№ 910/10447/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Мальченко А.О.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №114/39-6 від 31.08.2017 (вх. №09-08.1/7507/17 від 08.09.2017) Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2017

у справі №910/10447/17 (суддя - Підченко Ю.О.)

за позовом Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція»

про стягнення 568 177,25 грн

за участю представників сторін:

від позивача - Правило Т.О., довіреність №114/131 від 11.01.2017

від відповідача - Наливайко С.П., довіреність б/н від 11.04.2017

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (позивач у справі) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» (відповідач у справі) про стягнення суми боргу з урахуванням інфляції у розмірі 542 220, 25 грн та 3% річних у розмірі 25 957, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та Державним підприємством «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» 29.02.2012 було укладено договір підряду № 0220812 на виконання проектних робіт по реконструкції середньої загальноосвітньої школи №128 на вул. Раїси Окіпної, 6 у м. Києві, згідно умов якого замовлені роботи підлягали оплаті за рахунок коштів місцевого бюджету. Однак, як стверджує позивач, він помилково сплатив на користь відповідача власні кошти з особового рахунку, а не кошти місцевого бюджету, які підлягали сплаті відповідно до порядку, визначеного Бюджетним кодексом України. Враховуючи наведені обставини, позивач стверджує, що кошти, які отримав відповідач від позивача є помилково сплаченими, а тому у відповідає існує обов'язок в їх поверненні. Оскільки ДП «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» не повернув помилково сплачені кошти на вимоги позивача, то останній відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) нарахував на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних за період з 12.07.2013 по 12.07.2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2017 в позові відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у справі, місцевий господарський суд встановив, що між сторонами склались договірні відносини, на виконання яких відповідач виконав підрядні роботи, а позивач прийняв їх та оплатив вартість таких робіт. Оскільки оплата згідно платіжних доручень була проведена позивачем саме на виконання дійсного договору підряду, то суд першої інстанції дійшов висновку, що сплачені кошти мали правову підставу, були сплачені в розмірі, передбаченому договором, а відтак не можуть вважатись помилково сплаченими, а тому не підлягають стягненню з відповідача.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач КП з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), подав апеляційну скаргу №114/39-6 від 31.08.2017 (вх. №09-08.1/7507/17 від 08.09.2017), в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2017 повністю та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 апеляційну скаргу КП з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2017 у справі №910/10447/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук ГА., судді: Мальченко А.О., Дикунська СЯ. та призначено до розгляду на 11.10.2017.

У судовому засіданні 11.10.2017 Київський апеляційний господарський суд відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України оголосив перерву до 15.11.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 відповідно до ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 29.11.2017 в межах строку вирішення спору, який на підставі клопотання сторін згідно ч.3 ст. 69 ГПК України був продовжений судом.

28.11.2017 від відповідача у справі надійшли письмові пояснення (09-11/22453/17) щодо здійснених виправлень в Актах приймання-передачі проектних робіт, в яких КП з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зазначає, що для підписання направляв позивачу Акти без визначення дати їх підписання, і проставляв таку дату вже після фактичного повернення підписаних Актів зі сторони замовника.

Також, відповідачем до суду апеляційної інстанції надано документи на підтвердження отримання у 2013 та 2014 роках вимог від КП з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про повернення надмірно сплачених коштів.

29.11.2017 до суду апеляційної інстанції від апелянта надійшли додаткові пояснення по справі, в яких позивач зазначає, що перебіг строку позовної давності щодо вимог про повернення сплачених коштів слід відраховувати від дати введення об'єкта в експлуатацію, оскільки саме після введення об'єкта в експлуатацію позивач, як замовник робіт, розпочав проведення звірки взаєморозрахунків з підрядниками та дізнався про своє порушене право.

У судовому засіданні 29.11.2017 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2017 повністю та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у справі у судовому засіданні 29.11.2017 заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, вважає рішення Господарського суду міста Києва законним та обґрунтованим, таким, що відповідає дійсним обставинам справи, а тому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, доводи апеляційної скарги, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

29.02.2012 року між Державним підприємством «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» (підрядник за договором, відповідач у справі) та Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «ЖитлоінвестбудУКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київради (замовник за договором, позивач у справі) було укладено договір підряду №0220812 на виконання проектних робіт (а.с. 12-13), відповідно до п. 1.1. якого, замовник доручив, а підрядник відповідно до умов договору та завдання на проектування взяв на себе зобов'язання з виготовлення проектно-кошторисної документації стадії «Робоча документація» по об'єкту: «Реконструкція з прибудовою середньої загальноосвітньої школи № 128 на вулиці Раїси Окіпної, 6 у Дніпровському районі м. Києва (Стадія РД)».

Робота за даним договором виконується у відповідності до узгодженого сторонами календарного плану, термін виконання всієї роботи лютий-липень 2012 року (п. п. 1.2., 1.3. договору підряду).

Сторони також погодили, що оплата робіт здійснюється за рахунок коштів міського бюджету (КФК-150110). Вартість робіт по договору становить 236 710,00 грн згідно кошторисних розрахунків, що додаються до договору, крім того, ПДВ 20% 47 342,00 грн. Загальна сума 284 052,00 грн. Розрахунки за виконані роботи здійснюються у порядку передбаченому бюджетним законодавством України. (п. 2.1-2.3. договору).

Додатковими угодами №1 від 31.07.2012 (а.с. 14), №2 від 29.12.2012 (а.с. 15), №3 (а.с. 16), №4 від 29.03.2013 (а.с. 17) та №5 від 04.07.2013 (а.с. 18) сторони вносили зміни до договору в частині терміну виконання робіт, вартості робіт та порядку розрахунків.

Так, зокрема, Додатковою угодою №4 від 29.03.2013 сторони погодили, що термін виконання всієї роботи становить лютий 2012 - серпень 2013.

Додатковою угодою №5 від 04.07.2013 сторони внесли зміни у п. 2.2. договору та виклали його в наступній редакції: «п.2.2. Вартість проектних робіт по договору становить - 427 426,67 грн, крім того, ПДВ 20% - 85 485,33 грн, разом 512 912,00 грн, з них у 2013 році за рахунок коштів міського бюджету (КФК 150110) - 512 912,00 грн з ПДВ, в тому числі за роботи виконані у 2012 році - 224 768,40 грн. Розрахунки за виконані роботи здійснюються у порядку передбаченому бюджетним законодавством України.»

З представлених до матеріалів справи документів судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання умов договору відповідач виконав роботи в повному обсязі на загальну суму 512 912,00 грн, а позивач прийняв таку роботу без зауважень щодо її виконання. Наведені обставини підтверджуються зокрема, підписаними актами здачі-приймання робіт №1 від 22.03.2012 на суму 36 000,00 грн, №2 від 24.05.2012 на суму 36 082,80 грн, №3 від 17.09.2012 на суму 55 660,80 грн (а.с. 61-63), №4 від 26.11.2012 на суму 50 400,00 грн, №5 від 12.12.2012 на суму 46624,80 грн, №6 від 20.03.2013 на суму 13 375,20 грн, №7 від 20.03.2013 на суму 51 337,20 грн, №8 від 25.03.2013 на суму 64 800,00 грн, №9 від 29.03.2013 на суму 27 240,00 грн, №10 від 29.04.2013 на суму 131 391,20 грн (а.с. 102-108).

Роботи за договором були оплачені підряднику, а саме було сплачено на його користь 801 055,60 грн, зокрема платіжним дорученням №3249 від 01.06.2012 на суму 36 082,80 грн, №1894 від 09.04.2012 на суму 36000,00 грн, №7692 від 14.11.2012 на суму 55660,80 грн, №249 від 18.01.2013 на суму 60000,00 грн, №259 від 21.01.2013 на суму 50400,00 грн, №687 від 25.02.2013 на суму 50000,00 грн, №43 від 03.06.2013 на суму 131391,20 грн, №41 від 03.06.2013 на суму 64 800,00 грн, №40 від 03.06.2013 на суму 51 337,20 грн, №42 від 03.06.2013 на суму 27 240,00 грн, № 39 від 03.06.2013 на суму 13 375,20 грн, №8 від 20.03.2013 на суму 55 660,80 грн, №9 від 20.03.2013 на суму 50 400,00 грн, №10 від 20.03.2013 на суму 46624,80 грн, №7 від 20.03.2013 на суму 36082,80 грн, №6 від 20.03.2013 на суму 36 000,00 грн (а.с. 111-126).

У наданих до суду поясненнях відповідач зазначає, що всі роботи за договором були виконані з боку відповідача, як підрядника, та з боку позивача, як замовника, повністю сплачені. Претензій щодо виконання договірних зобов'язань сторони одна до одної не заявляли.

Однак, як стверджує позивач у позовній заяві, оскільки за договором оплата повинна була проводитись та була фактично проведена за рахунок коштів місцевого бюджету в порядку, передбаченому бюджетним кодексом, а не за рахунок власних коштів позивача, як замовника, то платежі у розмірі 288 143, 60 грн, які були перераховані відповідачеві відповідно до платіжних доручень № 1894 від 09.04.2012 року на суму 36000,00 грн; № 3249 від 01.06.2012 року на суму 36 082,80 грн; № 7692 від 14.11.2012 року на суму 55660,80 грн; № 249 від 18.01.2013 року на суму 60 000,00 грн; № 259 від 21.01.2013 року на суму 50400,00 грн та № 687 від 25.02.2013 на суму 50 000,00 грн (а.с. 19-24) є помилково сплаченими, оскільки були сплачені власними коштами позивача. Враховуючи наведені обставини, Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків «ЖитлоінвестбудУКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київради вважає, що відповідач зобов'язаний повернути такі помилково сплачені на його користь кошти на загальну суму 288 143,60 грн.

З представлених до матеріалів справи платіжних доручень, колегією суддів встановлено, що за рахунок коштів місцевого бюджету, відповідачу було сплачено 512 912,00 грн, тобто повністю сплачено вартість робіт, згідно підписаних між сторонами актів здачі-приймання робіт №1 від 22.03.2012 на суму 36 000,00 грн, №2 від 24.05.2012 на суму 36 082,80 грн, №3 від 17.09.2012 на суму 55 660,80 грн, №4 від 26.11.2012 на суму 50 400,00 грн, №5 від 12.12.2012 на суму 46624,80 грн, №6 від 20.03.2013 на суму 13 375,20 грн, №7 від 20.03.2013 на суму 51 337,20 грн, №8 від 25.03.2013 на суму 64 800,00 грн, №9 від 29.03.2013 на суму 27 240,00 грн, №10 від 29.04.2013 на суму 131 391,20 грн.

Зокрема, за рахунок коштів місцевого бюджету відповідачу було сплачені грошові кошти за наступними платіжними дорученнями і з відповідним призначенням платежу:

- за платіжним дорученням №6 від 20.03.2013 сплачено 36 000,00 грн за актом №1 від 22.03.2012;

- за платіжним дорученням №7 від 20.03.2013 сплачено 36082,80 грн за актом №2 від 24.05.2012;

- за платіжним дорученням №8 від 20.03.2013 сплачено 55 660,80 грн за актом №3 від 17.09.2012;

- за платіжним дорученням №9 від 20.03.2013 сплачено 50 400,00 грн за актом №4 від 26.11.2012;

- за платіжним дорученням №10 від 20.03.2013 сплачено 46624,80 грн за актом №5 від 12.12.2012;

- за платіжним дорученням № 39 від 03.06.2013 сплачено 13 375,20 грн за актом №6 від 20.03.2013;

- за платіжним дорученням №40 від 03.06.2013 сплачено 51 337,20 грн за актом №7 від 20.03.2013;

- за платіжним дорученням №41 від 03.06.2013 сплачено 64 800,00 грн за актом №8 від 25.03.2013;

- за платіжним дорученням №42 від 03.06.2013 сплачено 27 240,00 грн за актом №9 від 29.03.2013;

- за платіжним дорученням №43 від 03.06.2013 сплачено 131391,20 грн за актом №10 від 29.04.2013.

Враховуючи встановлене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Державне підприємство «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» в якості оплати виконаних робіт отримало грошові кошти у більшому розмірі, ніж було встановлено договором та прийнятих згідно підписаних сторонами актів здачі-приймання робіт. Так, за договором та з підписаних сторонами актів здачі-приймання робіт вбачається, що вартість виконаних відповідачем робіт становить 512 912,00 грн з ПДВ, а фактично (за рахунок коштів місцевого бюджету та за рахунок власних коштів позивача) було сплачено на рахунок відповідача 801 055,60 грн, тобто переплата становить 288 143,60 грн.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність переплати за договором, і вважає, що позивачем - Комунальним підприємством з питань «Житлоінвестбуд-УКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було зайво сплачено 288 143,60 грн відповідно до платіжних доручень № 1894 від 09.04.2012 року; № 3249 від 01.06.2012; № 7692 від 14.11.2012; № 249 від 18.01.2013; № 259 від 21.01.2013 та № 687 від 25.02.2013.

Колегія суддів зазначає що за своєю правовою природою, укладений між сторонами договір, є договором підряду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частинами 1, 2 ст. 854 ЦК України унормовано, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів звертає увагу, що договір підряду є двостороннім та оплатним договором. У сторін такого договору виникають взаємні права та обов'язки, зокрема у відповідача, як підрядника виник обов'язок з належного виконання певних робіт чому кореспондується право замовника вимагати належного виконання зобов'язання, а у позивача у справі, як замовника підрядних робіт, виник обов'язок прийняти та оплатити виконані підрядні роботи, чому кореспондується право підрядника вимагати оплати виконаних робіт.

З системного аналізу наведених норм, суд апеляційної інстанції зазначає, що ціна договору обумовлюється сторонами та може бути змінена виключно за взаємною згодою сторін. Сторони, підписавши Додаткову угоду №5 від 04.07.2013, погодили вартість робіт у розмірі 512 912,00 грн, саме на таку суму між сторонами було підписано і акти здачі-приймання виконаних робіт. Отже, враховуючи, що сторони змін до договору не вносили, ціну договору та вартість робіт не збільшували, то слід вважати, що позивач надмірно сплатив відповідачеві 288 143,60 грн, правові підстави на отримання яких у відповідача відсутні, а тому зазначена сума коштів повинна бути повернута Комунальному підприємству з питань будівництва житлових будинків «ЖитлоінвестбудУКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду спору у суді першої інстанції відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормами статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно з ч.5 ст. 268 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Оскільки в даній ситуації у відповідача не визначений строк для виконання зобов'язання щодо повернення позивачеві помилково сплачених коштів, то для визначення початку перебігу строку позовної давності слід застосовувати частину другу вищезазначеної статті та встановити коли у кредитора виникло право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання і чи сплив у боржника строк для виконання такої вимоги кредитора.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи те, що позивач підписавши договір та додаткові угоди, якими вносились зміни до договору, знав, що оплата вартості робіт проводиться за рахунок коштів місцевого бюджету в порядку, передбаченому бюджетним законодавством, то слід вважати, що з дня проведення спірних платежів за рахунок власних коштів у 2012 році, позивач повинен був знати про помилкове перерахування цих коштів, і з дня такого перерахування у позивача відповідно виникло право вимагати їх повернення.

У позовній заяві позивач зазначає, що звертався до відповідача з листами від 26.06.2013 №114/2644 та від 12.07.2013 №114/2893, в яких комунальне підприємство повідомляло відповідача про помилково перераховані грошові кошти та просило їх повернути позивачеві. У зв'язку з невиконанням таких вимог, позивач окрім суми помилково перерахованих коштів, починаючи з 12.07.2013 нараховує відповідачеві інфляційні втрати та 3% річних.

На вимогу суду апеляційної інстанції відповідачем були надані докази отримання у 2013 році листів, які направлялись позивачем, зокрема, надано витяг з журналу реєстрації вхідних документів за 2013 рік, в якому зафіксовано надходження від позивача листа за №114/2644 від 26.06.2013 про повернення авансових платежів, який був зареєстрований відповідачем в журналі за номером 477, та надходження листа за №114/2893 від 12.07.2013. Також відповідачем було надано копію листів КП з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з вимогою про повернення помилково сплачених коштів в тому числі за договором №0220812 від 29.02.2012 в сумі 288 143,60 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Беручи до уваги те, що матеріалами справи підтверджується отримання відповідачем листа позивача про повернення помилково сплачених коштів за №114/2644 від 26.06.2013, на який позивач посилається у своїй позовній заяві, та від отримання якого позивач відштовхується при обрахунку інфляційних втрат та 3% річних, то колегія суддів дійшла висновку, що починаючи з 26.06.2013 відповідач повинен був повернути позивачеві протягом семи днів (до 03.07.2013) помилково сплачені кошти. У зв'язку з тим, що відповідач такі кошти не повернув, то слід вважати, що з 04.07.2013 відповідач порушив право позивача, що відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦК України є початком перебігу строку позовної давності для звернення позивача з позовом до суду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів встановила, що строк позовної давності для пред'явлення вимоги щодо повернення помилково сплачених коштів закінчив свій перебіг 04.07.2016 . Позивач звернувся з позовом до суду 26.06.2017, тобто звернувся до суду після спливу строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 288 143, 60 грн помилково перерахованих грошових коштів задоволенню не підлягає у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

У позовній заяві Комунальне підприємство з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) заявляє вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, в задоволенні яких суд апеляційної інстанції відмовляє з наступних підстав.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, необхідним є з'ясування обставин того, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Колегія суддів звертає увагу, що повернення помилково сплачених коштів не можна віднести до грошових зобов'язань, за невиконання яких можливе нарахування інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України. При цьому, колегія суддів зазначає, що за безпідставне одержання та збереження грошей згідно ч. 2 ст. 1214 ЦК України передбачено нарахування процентів, визначених ст. 536 ЦК України, що відповідно до практики Верховного Суду України виключає можливість застосування ст. 625 ЦК України.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції відмовляє у стягненні інфляційних втрат та 3% річних, як необґрунтованих та безпідставних.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевим господарським судом неповно досліджено всі обставини справи, зроблено висновки, які не відповідають дійсним відносинам, що склались між сторонами, однак, враховуючи те, Господарський суд міста Києва дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції залишає без змін рішення Господарського суду міста Києва про відмову в задоволенні позову, однак з власних підстав.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта (позивача у справі).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2017 у справі №910/10447/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2017 у справі №910/10447/17 залишити без змін.

3. Справу №910/10447/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді А.О. Мальченко

С.Я. Дикунська