КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2017 р. Справа№ 910/11091/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Волчек Н. М. - представник за довіреністю від 15.12.2016 року;

від відповідача: Будя К.С. - представник за довіреністю від 03.01.2017 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2017 року

у справі № 910/11091/17 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім"

про стягнення 99 781,26 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" про стягнення 99 781,26 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.08.2017 року позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Київський страховий дім" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" 99 781 грн. 26 коп. страхового відшкодування, 1 600 грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.08.2017 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не було дотримано вимоги ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» стосовно повідомлення відповідача про ДТП. Також зазначив, що в порушення методики оцінки транспортних засобів на огляд пошкодженого транспортного засобу не було запрошено всіх зацікавлених осіб, в тому числі відповідача та водія застрахованого у відповідача авто, а також не розраховано коефіцієнту фізичного зносу. Крім того, апелянт зазначив, що позивачем не надано належних доказів визначення вартості відновлювального ремонту, тоді як рахунок, наданий позивачем, таким доказом не є.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Смірнова Л. Г. та призначено до розгляду на 07.11.2017 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017 року враховуючи перебування у відпустці судді Смірнової Л. Г., яка не є головуючою суддею, справу № 910/11091/17 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 07.11.2017 року справу № 910/11091/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.

У судове засідання 07.11.2017 року представник відповідача не з'явився, однак через відділ документального забезпечення суду останній подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні 07.11.2017 року заперечував проти відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2017 року клопотання відповідача було задоволено, відкладено розгляд справи відкладено до 21.11.2017 року.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.11.2017 р. підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні 21.11.2017 р. заперечив проти апеляційної скарги, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 31.08.2015 р. між Публічним акціонерним товариством «АХА Страхування» (Страховиком) та Компанією "Пі Джі Трейд" дочірнього підприємства Компанії "Палма Груп С.А" (Страхувальником, Вигодонабувачем) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 89261а5о (далі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземними транспортними засобами та іншим майном, які вказані в розділі 5 цього договору.

Відповідно до розділу 17 договору строк дії договору визначений з 27.09.2015 р. по 26.09.2016 р.

Додатком № 2 до договору страхування сторони визначили перелік ТЗ, які приймаються на страхування, серед яких наявний автомобіль марки Hyundai, д.р.н. НОМЕР_2.

16.07.2016 р. у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу Hyundai, д.р.н. НОМЕР_2, що підтверджується довідкою № 96206385 про дорожньо-транспортну пригоду.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля марки Lexus, д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_9 вимог Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Деснянського районного суду міста Києва від 16.08.2016 р. в справі № 754/9552/16-п.

Постановою від 16.08.2016 р. в справі № 754/9552/16-п. притягнуто ОСОБА_9 до адміністративного відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

18.07.2016 р. страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та з заявою на виплату страхового відшкодування.

21.07.2016 р. представниками позивача було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу Hyundai, д.р.н. НОМЕР_2, про що було складено акт.

25.07.2016 р. товариством з обмеженою відповідальністю "Автоберег" було виставлено страхувальнику рахунок № 6816 щодо ремонту транспортного засобу Hyundai, д.р.н. НОМЕР_2, на суму 98 251,51 грн. з ПДВ.

Згідно зі Звітом № 72/2017 про оцінку матеріального збитку оцінювача ОСОБА_10 матеріальний збиток, завданий власникові транспортного засобу Hyundai, д.р.н. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 110 011,89 грн.

16.08.2016 р. ПАТ «СК «АХА Страхування» було складено страховий акт № АХА2145907, відповідно до якого позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду, що сталась 16.07.2016 р., страховим випадком та прийняв рішення про виплату ТОВ "Автоберег" суми страхового відшкодування у розмірі 97 026,51 грн.

На підставі страхового акту № АХА214590 від 16.08.2016 р. на рахунок ТОВ "Автоберег" було перераховано 97 026,51 грн. страхового відшкодування на ремонт транспортного засобу Hyundai, д.р.н. НОМЕР_2, що підтверджується платіжним дорученням № 261 809 від 17.08.2016 р.

Також, 09.09.2016 р. товариством з обмеженою відповідальністю "Автоберег" було виставлено страхувальнику рахунок № 8358, щодо ремонту транспортного засобу Hyundai, д.р.н. НОМЕР_2, на суму 2 754,75 грн. з ПДВ.

21.09.2016 р. ПАТ «СК «АХА Страхування» було складено страховий акт № АХА2166932, відповідно до якого позивач прийняв рішення про виплату ТОВ "Автоберег" суми страхового відшкодування у розмірі 2 754,75 грн.

На підставі страхового акту № АХА2166932 від 21.09.2016 р. на рахунок ТОВ "Автоберег" було перераховано 2 754,75 грн. страхового відшкодування на ремонт транспортного засобу Hyundai, д.р.н. НОМЕР_2, що підтверджується платіжним дорученням № 269 514 від 22.09.2016 р.

З полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8939712 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль марки Lexus, д.р.н. НОМЕР_1, яким спричинено ДТП, застрахований у відповідача.

06.12.2016 р. позивач звернувся до відповідача з заявою № СУ/003119/3 про виплату страхового відшкодування.

Проте, зазначена заява була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим позивач звернувся з зазначеним позовом до відповідача про стягнення з останнього 99 781,26 грн. виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нормами ст. 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Статтею 988 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування у встановлений договором строк.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Hyundai, д.р.н. НОМЕР_2, була застрахована позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту № 89261а5о.

Пунктом 36.1. статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за договором страхування транспортного засобу у зв'язку із настанням страхового випадку, на виконання умов договору, виплатив страхове відшкодування в розмірі 99 781,26 грн.

За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_9 було визнано винною у вчинені ДТП при керуванні автомобілем Lexus, д.р.н. НОМЕР_1, щодо якого з приватним акціонерним товариством "Київський страховий дім" був укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АЕ/8939712, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Lexus, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з лімітом за шкоду майну - 100 000,00 грн.

Таким чином, відповідальність за шкоду, заподіяну майну внаслідок експлуатації автомобіля марки Lexus, д.р.н. НОМЕР_1, була застрахована відповідачем.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Позивачем, з урахуванням вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в якості підтвердження своїх позовних вимог були надані, зокрема: страховий акт № АХА2145907 від 16.08.2016 р., страховий акт № АХА2166932 від 21.09.2016 р., рахунок № 6816 від 25.07.2016 р., рахунок № 8358 від 09.09.2016 р., які виставлені ТОВ "Автоберег", що надало послуги з відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, звіт № 72/2017, акт огляду ТЗ від 21.07.2016 р., що є достатніми доказами для визначення фактичного розміру по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Наведене вище також відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові від 15.04.2015р. у справі № 3-50гс15, яка вказує, що Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування, тобто у даному випадку - позивача, визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Крім того, зі звіту № 72/2017 про оцінку матеріального збитку вбачається, що вартість відновлювального ремонту ТЗ Hyundai, д.р.н. НОМЕР_2 була розрахована з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який дорівнює 0, та склала 110 011,89 грн.

Зазначене вище спростовує твердження апелянта, що позивачем не було надано належних доказів щодо визначення розміру страхового відшкодування та було розраховано суму страхового відшкодування без урахування зносу деталей.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом № АЕ/8939712, яким застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи, встановлено франшизу 0,00 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до позивача переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, а саме до відповідача, у межах визначених договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 89261а5о та фактично здійснених позивачем витрат (99 781,26 грн.).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача у розмірі 99 781,26 грн.

Щодо посилання відповідача не те, що позивачем не було повідомлено відповідача ні ДТП ні про час та місце огляду ТЗ, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, окрім іншого, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Таким чином, твердження апелянта про порушення позивачем Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки вказана норма регулює відносини між страховиком та страхувальником у відносинах щодо здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), а не між страховими компаніями.

Тобто, згідно чинного законодавства обов'язок повідомити відповідача про настання страхового випадку покладено саме на страхувальника за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Чинне законодавство не містить обов'язку позивача повідомити відповідача про настання страхового випадку.

Крім того, відповідно до п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна від 24.11.2003 р. № 142/5/2092, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Отже, вказаним пунктом передбачено право, а не обов'язок сторони щодо виклику заінтересованих осіб під час технічного огляду пошкодженого ТЗ.

Крім того, відповідно до ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 31.08.2017 року у справі № 910/11091/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" на рішення господарського суду міста Києва від 31.08.2017 року у справі № 910/11091/17 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 31.08.2017 року у справі № 910/11091/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/11091/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко