ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р.Справа № 922/3289/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Семенову О.Є.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Спічкіна Андрія Миколайовича, м.Куп'янськ Харківської області
до Комунального підприємства "Куп'янські міські теплові мережі" Куп'янської міської ради Харківської області, м.Куп'янськ Харківської області за участю третьої особи, яка не заявляє вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Куп'янська міська рада, м.Куп'янськ Харківської області
про зобов'язання припинити певні дії та стягнення 260207,10грн.
за участю представників:

від позивача: Спічкін А.М. (особисто), НОМЕР_1,

Свічкарьов С.І., довіреність від 22.06.2017

від відповідача: Москаленко Р.В., довіреність №192 від 23.10.2017

від третьої особи: Паркаренко Г.Ю., довіреність №659-27-02/2 від 07.09.2017

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Спічкін А.М. (далі за текстом - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Куп'янські міські теплові мережі" Куп'янської міської ради Харківської області (далі за текстом - відповідач) про зобов'язання припинити певні дії та стягнення збитків у розмірі 41766,13 грн. отриманих відповідачем зі зловживанням в межах своїх прав, та 218449,00грн. упущеної вигоди.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач незаконно та безпідставно отримував кошти за надання послуг з доступу та використання місця на об'єктах інфраструктури за період з серпня 2014 року по травень 2017 року у загальному розмірі 41766,13грн. згідно договору №01/08/2014 від 01.08.2014. У зв'язку з цим, позивач також вважає, що ним були понесені збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 218449,00грн.

Ухвалою від 02.10.2017 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Куп'янську міську раду Харківської області (далі за текстом - третя особа).

В судовому засіданні 24.10.2017 оголошено перерву до 20.11.2017.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. Також позивач заявив клопотання про витребування у третьої особи документів про реєстрацію права власності на комунальне майно (багатоквартирні будинки), які розташовані в смт.Цукрозавод.

Суд відмовляє в задоволенні даного клопотання, оскільки відповідач всупереч вимогам статті 38 ГПК України не довів суду доказів неможливості самостійного отримання таких доказів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що йому було повідомлено листом Куп'янської міської ради №317-78/2 від 22.09.2017.

Відповідач у відзиві та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили, просили у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог.

Третя особа у відзиві та її представник у судовому засіданні проти позову заперечили, просили у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників сторін та третьої особи, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

01 серпня 2014 року між позивачем, як користувачем, та відповідачем, як балансоутримувачем, укладено договір № 01/08/2014 про надання послуги з доступу та використання місця на об'єктах, розташованих у м.Куп'янську (встановлення сервітуту) (далі за текстом - Договір), відповідно до якого відповідач (балансоутримувач) надає позивачу (користувачу) в платне користування місце для розміщення незахищених мереж, місця для розміщення стояків, коробів, точок кріплення кабелів та місця для розміщення відповідного сертифікованого телекомунікаційного обладнання на об'єктах згідно переліку.

Розділом 3 Договору сторонами узгоджено порядок розрахунків, згідно якого позивач сплачує відповідачу грошові кошти за користування майном до 20-го числа кожного місяця. Плата за об'єкт користування визначається згідно розрахунків (додаток №1, додаток №2) шляхом виставлення рахунків і становить 828,24грн. в місяць без ПДВ плюс 28,07грн. без ПДВ в місяць вартість спожитої електроенергії.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного року.

Додатковою угодою №1 до Договору сторони встановили, що додаток №1 до договору припинив свою дію; подальші розрахунки по об'єктам смт.Цукрозавод проводити по ціні, як для юридичних осіб-підприємств; кількісні розрахунки проводити по потужності приведеної у додатку №1 від 01.08.2014 та вартості 1 кВт електроенергії щомісяця; ця додаткова угода набирає чинності з 01.07.2015.

Також на виконання вимог рішення LIV сесії VI скликання Куп'янської міської ради від 11.07.2014 року № 1325 - VI "Про затвердження Порядку розміщення, встановлення технічних елементів телекомунікаційних мереж (Інтернету, кабельного телебачення), супутникових антен та охоронних засобів на будівлях, спорудах в м.Куп'янську (нова редакція) (п.7.3 Порядку) сторонами були укладені додаткові угоди до Договору №01-05/2016 від 01 травня 2016 року, №01/08/2014 від 01 грудня 2016, № 01-01/2017 від 01 січня 2017, за умовами яких у зв'язку зі зміною мінімальної заробітної плати ціни на об'єктах комунальної власності змінено до 957,00грн. (додаткова угода № 01-05/2016), до 1056,00грн. (додаткова угода № 01-12/2016), до 2112,00 грн. (додаткова угода №01-01/2017).

Як вказує позивач за час дії Договору та додаткових угод до нього ним за користування майном було сплачено на користь відповідача суму в розмірі 41766,13грн.

Позивач вказує, що при укладені Договору відповідач не надав документів, якими підтверджується право власності на дані будинки (що будинки є об'єктами комунальної власності), або підтверджуються право представництва інтересів. У зв'язку з цим, він у червні 2017 року направлялися на адресу відповідача заяви з вимогою надати документи, якими підтверджується право на будинки, в яких розміщено його обладнання, так як саме власник має право отримувати кошти за надання дозволу на доступ та використання місця, але як вбачається, що КП "Куп'янські теплові мережі" вони не мають документів, та необхідно звернутися із заявою до Куп'янської міської ради Харківської області. Позивач звернувся до Куп'янської міської ради, але отримав відповідь, в якій були відсутні будь-які посилання чи відомості, якими підтверджуються повноваження Куп'янської міської ради на право власності об'єктів інфраструктури чи, що їх уповноважили власники об'єкта інфраструктури представляти їх інтереси та зазначає, що у цій відповіді відсутні були документи якими підтверджується право власності, або право представляти інтереси власників.

У зв'язку цим, позивач вважає, що відповідач не є власником або особою, яка уповноважена власником, на отримання від позивача грошових коштів за Договором.

При цьому позивач вказує, що згідно вимог ст. 382, ч.1 ст. 316, ч.1 ст.317, ч.1ст.321, ст.13, ч.1, 3 ч.6 ст.22 ЦК України, ч.1 ст. 3 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", ч.2 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку, допоміжних приміщень, у будинках, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою, внаслідок чого позивач позбавлений права надавати послуги з доступу та використання місце, яке на думку позивача є сумісною власністю та отримувати за це грошові кошти.

У зв'язку з цим, просить суд стягнути з відповідача грошові кошти 41766,13грн., які отримані відповідачем згідно умов Договору та додаткових угод до нього зі зловживанням межами своїх прав за період з серпня 2014 року по травень 2017 року. Також, позивач просить суд згідно частини 6 статті 13 ЦК України зобов'язати відповідача припинити зловживання своїми правами, а також стягнути з нього упущену вигоду в розмірі 218440,97грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 5 Конституції України народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (частина перша статті 140 Конституції України).

Аналогічна норма закріплена у ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", в якій також зазначається, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються Конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Конституцією України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144).

На основі цього положення Конституції України в Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59).

Згідно ч.1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районів в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийнятті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або проживають на відповідній території.

Відповідно до рішення Куп'янської міської ради від 29.07.2011 №390 "Про передачу майна", відповідачу на баланс передано об'єкти житлового фонду, зазначені в додатку 4 до даного рішення. Відповідно до цього додатку вбачається, що на баланс відповідачу передані у тому числі й об'єкти щодо яких сторонами було укладено Договір від 01.08.2014.

Отже, судом встановлено, що відповідач є належним балансоутримувачем майна, щодо якого ним отримувалася плата згідно Договору.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено компетенцію міських рад. Так, відповідно до пп.57 ч. 1 ст. 26 цього Закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання встановлення плати за доступ до об'єкта будівництва, транспорту, енергетики, кабельної каналізації електрозв'язку, будинкової розподільної мережі комунальної власності відповідно до Закону України "Про доступ до об'єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж".

Рішенням LIV сесії VI скликання Куп'янської міської ради від 11.07.2014 №1325-VI затверджено Порядок розміщення, встановлення технічних елементів телекомунікаційних мереж (Інтернету, кабельного телебачення), супутникових антен та охоронних засобів на будівлях, спорудах в м.Куп'янську.

Відповідно до п. 7.2 даного Порядку вартість на послуги з підготовки та видачі ТУ на прокладання телекомунікаційних мереж, погодження проектної документації та здійснення технічного нагляду є договірними та узгоджуються сторонами (Балансоутримувачем та Користувачем).

Відповідно до п. 5.4. Статуту КП "Куп'янські теплові мережі" Куп'янської міської ради Харківської області, вбачається, що підприємство має права за згодою власника або уповноваженого ним органу подавати або передавати іншим юридичним та фізичним особам, обмінювати, здавати в оренду, надавати безоплатно в тимчасове користування або в позику належні йому будівлі, інвентар та інші матеріальні цінності, а також списувати їх з балансу у встановленому чинним законодавством порядком.

На виконання вищевказаних вимог сторонами було укладеного Договір від 01.08.2014, який в установленому порядку не визнано недійсним.

Відповідно до вимог абз.1 ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству, аналогічна норма закріплена й у ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, між позивачем та відповідачем досягнуто згоди, щодо всіх істотних умов договору, зокрема й щодо сплати послуг відповідно до умов договору. Крім того, між позивачем і відповідачем укладалися додаткові угоди, які є невід'ємною частиною договору, відповідно до яких сторонами узгоджувалася вартість послуг, з якими позивач беззаперечно погоджувався, користувався майном та отримував доходи від зайняття підприємницькою діяльністю.

За таких обставин, суд не погоджується з доводами відповідача про зловживання відповідачем своїми правами при отриманні грошових коштів за Договором, що виключає задоволення позову в частині вимог про зобов'язання відповідача припинити зловживання своїми правами, а також про стягнення 41766,13грн. отриманих відповідачем за Договором від 01.08.2014.

Відповідач також просить стягнути збитки в розмірі 218449,00грн. у вигляді упущеної вигоди.

Згідно статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

З огляду на положення ст. 22 ЦК та ст. 224 ГК для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Оскільки, як зазначалося вище, позивачем не доведено факту вчинення відповідачем правопорушення, підстави для стягнення збитків також відсутні.

Доводи позивача спротовуються вищевикладеним, а також наступним.

Згідно частини 3 статті 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до статті 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Статтею 399 ЦК України передбачені підстави припинення права володіння, а саме: 1) відмова володільця від володіння майном; 2) витребування майна від володільця власником майна або іншою особою; 3) знищення майна. Право володіння припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Позивачем не надано суду доказів припинення права відповідача здійснювати утримання нежитлових будинків у тому числі за позовами співвласників багатоквартирних будинків про витребування майна.

Також слід зауважити, що відповідно до статті 16 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" саме такі об'єднання співвласників мають право відповідно до законодавства та статуту об'єднання встановлювати сервітути, здавати в оренду допоміжні приміщення та інше спільне майно багатоквартирного будинку.

Докази створення таких об'єднань та укладення ними відповідних договорів з позивачем в матеріалах справи відсутні.

З приводу доводів позивача, в яких він зазначає, що відповідно умов до п. 6.1 договору "Про надання послуг з доступу та використання місця на об'єктах розташованих у м.Куп'янську" від 01.08.2014, що даний договір діє з моменту підписання і протягом одного року, пункт про пролонгацію договору відсутній, суд зазначає наступне.

Предметом Договору є надання Балансоутримувачем Користувачу в платне користування місця для розміщення незахищених мереж, місця для розміщення стояків, коробів, точок кріплення кабелів та місця для розміщення відповідного сертифікованого телекомунікаційного обладнання на об'єктах.

З урахуванням положень чинного законодавства зазначений договір містить ознаки договори оренди, так відповідно до вимог, ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту позовної заяви та наданих позивачем документів вбачається, що на виконання зазначеного договору сторонами укладалися додаткові угоди: №01-05/2016 від 01 травня 2016 року, №01/08/2014 від 01 грудня 2016, № 01-01/2017 від 01 січня 2017, таким чином вбачається, що умови договору продовжували виконуватися і жодна сторін не звернулась із заявою про припинення цього договору. Таким чином договір №01/08/2014 від 01.08.2014 року вважається продовженим.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 27.11.2017 р.

Суддя М.В. Калантай