РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017Справа №910/21281/16

За позовомМоторного (транспортного) страхового бюро України
до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія.»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
простягнення 41752,08 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивачаПатрик Г.Г. - представник
від відповідачаВасютін А.Г. - представник
від третьої особине з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія.» 41752,08 грн, з яких кошти в розмірі понесених витрат в сумі 40757,08 грн та витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 995,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі ст.ст. 22, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачено відшкодування власнику пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді (яка сталася 14.11.2013) автомобіля марки Dacia, державний номер НОМЕР_1, а тому, відповідно до п. 38.2.3 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач отримав право зворотної вимоги до відповідача як страховика, яким станом на момент ДТП було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Skoda, державний номер НОМЕР_2, водієм якого скоєно ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/21281/16 та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2017 зупинено провадження у справі №910/21281/16 до вирішення пов'язаної з нею справи №756/275/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія.» до ОСОБА_4 про визнання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2017 розгляд справи було відкладено на 15.11.2017.

В судове засідання, призначене на 15.11.2017, представник позивача з'явився, позов підтримав.

Відповідач проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування своїх заперечень відповідач стверджує, що страховий платіж за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АС/8568409 надійшов на рахунок страховика 08.04.2014, а тому в силу положень ст. 18 Закону України «Про страхування» вказаний договір набув чинності лише з 08.04.2014. Відтак, за твердженням відповідача, станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля Skoda, державний номер НОМЕР_2, застрахована не була, а тому підстави для стягнення заявленої суми відшкодування відсутні. Також відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності щодо заявлених вимог.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників учасників процесу, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.11.2013 на вулиці О.Теліги, 8 у місті Києві сталася ДТП, а саме: ОСОБА_4, керуючи автомобілем Skoda, державний номер НОМЕР_2, під час руху не врахував дорожніх обставин, не дотримався безпечної відстані, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Daewoo, державний номер НОМЕР_3, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіштовхнувся з автомобілем Dacia, державний номер НОМЕР_1, та автомобілем Mazda, державний номер НОМЕР_4.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4 п.п.10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 25.12.2013 у справі №761/31140/13-п, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як свідчать матеріали справи, внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено, зокрема, автомобіль Dacia, державний номер НОМЕР_1.

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Із постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 25.12.2013 у справі №761/31140/13-п вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Skoda, державний номер НОМЕР_2, водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло завдання шкоди власнику автомобіля Dacia, державний номер НОМЕР_1, знаходився під керуванням ОСОБА_4, вина якого встановлена у судовому порядку.

Відповідно до п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до положень п.п. 30.1, 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З наявного в матеріалах справи звіту №484 про оцінку автомобіля, складеного 03.02.2014 суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу - автомобіля Dacia, державний номер НОМЕР_1, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу при спірному ДТП складає 62460,52 грн, ринкова вартість автомобіля становить 59287,32 грн, а вартість автомобіля у пошкодженому стані складає 18530,24 грн.

Таким чином, з огляду на положення п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в даному випадку відповідний транспортний засіб вважається фізично знищеним, а тому в силу п.30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» його власнику підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, тобто сума коштів у розмірі 40757,08 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за заявою власника пошкодженого транспортного засобу - Dacia, державний номер НОМЕР_1, - ОСОБА_6 Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило регламентну виплату представнику потерпілого у розмірі 40757,08 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1/1-22716 від 12.03.2014.

Також позивачем були понесені витрати у розмірі 995,00 грн у зв'язку із залученням в порядку п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» аварійного комісара, що підтверджується платіжним дорученням №737 від 11.02.2014.

Згідно з п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Як пояснив позивач, з метою досудового врегулювання спору МТСБУ звернулося до винної у спричиненні ДТП особи - ОСОБА_4 з вимогою компенсувати понесені витрати у зв'язку з відшкодуванням матеріальної шкоди ОСОБА_6 у загальному розмірі 41752,08 грн.

Листом від 08.04.2014 ОСОБА_4 повідомив позивача про те, що його цивільно-правова відповідальність як власника транспортного засобу була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія.» на підставі полісу №АС/8568409, а тому всі виплати, що стосуються відшкодування шкоди покладено на дану страхову компанію.

Відповідно до п. 38.2.3 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов'язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом.

Для долучення до матеріалів справи позивачем надано копію полісу №АС/8568409 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з якого вбачається, що станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля Skoda, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія.».

Вказаним договором (полісом) №АС/8568409 передбачено, що строк його дії становить з 12.11.213 по 11.11.2014, франшиза становить 1000,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що згідно зі ст. 983 Цивільного кодексу України та ст. 18 Закону України «Про страхування» договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу. Оскільки перший платіж за договором (полісом) №АС/8568409 внесено страхувальником лише 08.04.2014, то відповідний договір набрав чинності саме 08.04.2014, а відтак станом на момент ДТП (14.11.2013) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 не була забезпечена у відповідача.

Водночас, суд відзначає, що за приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст. 10 Закону України «Про страхування» страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Безпосередньо у п. 10 полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8568409 вказано, що страховий платіж у розмірі 709,46 грн сплачений страхувальником 12.11.2013, що спростовує посилання відповідача на внесення страхового платежу лише 08.04.2014.

Акти виконаних робіт за період з 28.03.2014 по 08.2014, а також звіти каси операційної зали ПАТ «УТСК» стосуються обліку операцій, пов'язаних з виконанням договору доручення №638/Ю від 24.04.2013, стороною якого страхувальник не є.

Більш того, за приписами ст. 983 Цивільного кодексу України та ст. 18 Закону України «Про страхування» договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відтак, оскільки договором (полісом) №АС/8568409 передбачено, що строк його дії становить з 12.11.2013 по 11.11.2014, то положення наведених норм законодавства щодо набрання чинності договором страхування з моменту внесення першого страхового платежу на договір (поліс) №АС/8568409 не розповсюджуються.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується та відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, що станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Skoda, державний номер НОМЕР_2, водієм якого скоєно ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія.» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8568409, а тому в силу положень п. 38.2.3 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач, здійснивши регламенту виплату на користь потерпілої особи, отримав право звернення з відповідним регресним позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія.».

Судом встановлено, що позивач здійснив виплату суми страхового відшкодування постраждалій у ДТП особі у розмірі 40757,08 грн. Також позивачем понесені витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 995,00 грн.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АС/8568409 передбачено франшизу розміром 1000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума відшкодування розмірі 39757,08 грн та витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 995,00 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення суми відшкодування у розмірі 1000,00 грн (частина визначеної полісом суми франшизи, яка не була врахована позивачем) задоволенню не підлягають.

В ході розгляду справи відповідачем було подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності щодо заявлених позивачем вимог.

Згідно із ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

В обґрунтування заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності відповідач зазначає, що шкода, про відшкодування якої позивачем ставиться питання в рамках даної справи, була завдана в результаті ДТП, що сталася 14.11.2013, а з даним позовом позивач звернувся 21.11.2017, тобто з пропуском встановленого для цього трирічного строку позовної давності.

Однак, суд відзначає, що за приписами ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як свідчать обставини справи, про ту обставину, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Skoda, державний номер НОМЕР_2, станом на момент ДТП була застрахована відповідачем позивач дізнався лише в квітні 2014 року, отримавши відповідь від ОСОБА_1 (водія вказаного транспортного засобу, винного у настанні ДТП).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що строк позовної давності пропущено позивачем не було, а тому заява відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності залишається судом без задоволення.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія.» (01033, м.Київ, вулиця Саксаганського, будинок 77, ідентифікаційний код 22945712) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м.Київ, Русанівський бульвар, будинок 8, ідентифікаційний код 21647131) кошти в розмірі понесених витрат в сумі 39757 (тридцять дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят сім) грн 08 коп., витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 995 (дев'ятсот дев'яносто п'ять) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 1336 (одна тисяча триста тридцять шість) грн 66 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 28.11.2017

Суддя Ю.М. Смирнова