ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

13.11.2017р. Справа № 5006/17/83/2012

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про зміну порядку виконання рішення за вх. № 27814/17 від 30.10.2017р.

по справі № 5006/17/83/2012

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до відповідача ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа»

про стягнення 32 260 836,92 грн. боргу, 3 402 860,08 грн. пені., 4 490 645,01 грн. штрафу (7%), 377 609,78 грн. інфляційних нарахувань, 689 303,63 грн. 3 % річних,

за участю учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю № 14-77 від 14.04.2017р.

від відповідача (заявника): ОСОБА_3, за довіреністю № 40/01 від 31.10.2017р.

ОСОБА_4, за довіреністю № 46/01 від 10.11.2017р.

від органу ДВС: не зявився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.12.2012р. по справі № 5006/17/83/2012 (суддя Шилова О.М.) позовні вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про стягнення 32 260 836,92 грн. боргу, 3 402 860,08 грн. пені., 4 490 645,01 грн. штрафу (7%), 377 609,78 грн. інфляційних нарахувань, 689 303,63 грн. 3 % річних задоволено частково. Розмір стягуваної суми пені зменшено до 1 020 638,90 грн. Розмір стягуваної суми штрафу зменшено до 1 347 193,50 грн. Стягнуто з ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 32 260 836,92 грн. боргу, 1 020 638,90 грн. пені, 1 347 193,50 грн. штрафу, 689 046,10 грн. 3 % річних, 118 423,44 грн. інфляційних нарахувань, 63 974,41 грн. судового збору.

21.12.2012р. на виконання вказаного рішення суду господарським судом виданий відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.06.2014р. заяву ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про розстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 03.12.2012р. по справі № 5006/17/83/2012 строком на тридцять років задоволено частково. Розстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 03.12.2012р. по справі № 5006/17/83/2012 строком 10 років за наступними графіком: з липня 2014р. до травня 2024р. включно щомісяця підлягає сплаті по 288 397,55 грн. зі строком сплати до 1 числа кожного наступного місяця, у червні 2014р. підлягає сплаті 288 397,87 грн. зі строком сплати до 01.07.2024р.

30.10.2017р. за вх. № 27814/17 господарський суд одержав заяву ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», згідно з якою останнє просить суд змінити порядок виконання ухвали господарського суду Донецької області від 13.06.2014р. по справі № 5006/17/83/2012 в частині зменшення періоду розстрочки рішення господарського суду Донецької області від 03.12.2012р. та визначити датою закінчення розстрочки виконання рішення по справі № 5006/17/83/2012 01.12.2017р.

В обґрунтування відповідач (заявник) посилається на включення його підприємства до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії; необхідність у реалізації відповідачем ст.5 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії»; зазначає про відмову стягувача в укладанні договору реструктуризації заборгованості за договором, за яким є рішення суду про розстрочку виконання рішення суду, у зв'язку з чим боржник не може реалізувати умови спеціального закону, що дозволило б значно зменшити фінансове навантаження на підприємство та поліпшити розрахунки із стягувачем.

У звязку із закінченням повноважень судді Шилової О.М., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 30.10.2017р. № 01-02/1214, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 5006/17/83/2012, за результатами якого справа розподілена судді Ніколаєвій Л.В. (протокол повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 30.10.2017р.).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.2017р. частково відновлено втрачену справу № 5006/17/83/2012 за позовом ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до ККП «Маріупольтепломережа» про стягнення 32 260 836,92 грн. боргу, 3 402 860,08 грн. пені., 4 490 645,01 грн. штрафу (7%), 377 609,78 грн. інфляційних нарахувань, 689 303,63 грн. 3 % річних; справа прийнята до провадження судді Ніколаєвої Л.В.; розгляд заяви призначений у судовому засіданні на 13.11.2017р.

08.11.2017р. за вх. № 28771/17 господарський суд одержав додаткові пояснення ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», згідно з якими останнє просить суд також прийняти до уваги те, що підприємство відповідача (заявника) перебуває у скрутному фінансовому становищі, що обумовлено тим, що основними джерелами надходження грошових коштів відповідачу (заявнику) є одержання оплати за надання послуг з теплопостачання (централізованого опалення) та гарячого водопостачання. У неопалювальний сезон обігові грошові кошти на рахунках підприємства майже відсутні, надходження грошових коштів здійснюється тільки за рахунок оплати боргів минулих періодів. Водночас, відповідач (заявник) надає комунальні послуги за регульованим тарифом, який не відшкодовує собівартість теплової енергії на сто відсотків, внаслідок чого підприємство несе прямі збитки через непокриття різниці в тарифах та несвоєчасне відшкодування заборгованості з державного бюджету з пільг та субсидій. Крім того, після впровадження нової моделі ринку природного газу у підприємства виникли зобовязання не тільки перед постачальником природного газу, а й перед підприємствами, що здійснюють транспортування та розподіл природного газу. Сплата заборгованості перед постачальником природного газу, газотранспортним та газорозподільним підприємствами є першочерговою для підприємства відповідача (заявника), з огляду те, що підприємство відповідача (заявника) відноситься до обєктів життєзабезпечення та стратегічного призначення, та, відповідно, на неможливість допущення обмеження (припинення) постачання природного газу. Також, відповідач (заявник) зазначає, що проведення АТО на території Донецької області та повязані з цим негативні наслідки впливають на платоспроможність відповідача (заявника). Відповідач (заявник) посилається на те, що прийняття ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії» підтверджує, що держава визнала необхідність підтримки теплопостачальних організацій та затвердила заходи врегулювання їх заборгованості.

Представник позивача у судовому засіданні 13.11.2017р. заперечив проти задоволення заяви та просив суд відмовити у її задоволенні, а також надав до суду письмові заперечення на заяву про заміну способу та порядку виконання рішення за вх. № 29132/17 від 13.11.2017р., згідно з якими позивач посилається на те, що, по перше, боржник не позбавлений можливості самостійно виконати рішення суду від 03.12.2012р. по справі № 5006/17/83/2012 до визначеного у заяві строку - 01.12.2017р., а тому необхідність у зміні способу та порядку виконання рішення суду відсутня; по друге, заміна способу та порядку виконання рішення шляхом зменшення періоду розстрочки виконання рішення зумовлена необхідністю ухилення боржника від виконання такого рішення, що ймовірно стане підставою для врегулювання заборгованості на підставі Закону № 1730; по третє, зміна способу та порядку виконання рішення суду допустима лише в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений, тобто виконання рішення у спосіб та порядок, який визначений ухвалою ГСДО від 23.06.2014р. має порушувати права обох сторін та заміна таких способу та порядку має відновити такі права.

Представники відповідача (заявника) у судовому засіданні 13.11.2017р. підтримали заяву та просили суд її задовольнити, а також надали до суду клопотання за вх. № 29118/17 від 13.11.2017р. разом з письмовими поясненнями, згідно з якими відповідач (заявник) посилається на те, що останній платіж по справі № 5006/17/83/2012 здійснений 30.10.2017р. у розмірі 9 900 000 грн., а отже станом на 01.11.2017р. заборгованість за розстрочкою по даній справі відсутня.

Представник від органу ДВС про дату та час судового засідання 13.11.2017р. повідомлений належним чином, але у судове засідання не зявився.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про її задоволення з наступних мотивів:

Як свідчать матеріали справи, заборгованість відповідача, яка стягнута з останнього рішенням господарського суду Донецької області від 03.12.2012р. та розстрочена ухвалою господарського суду Донецької області від 13.06.2014р. утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору на купівлю-продаж природного газу від 30.09.2011р. №14/2532/11.

Відповідно до ст.121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» є стороною виконавчого провадження № 38289820 з примусового виконання наказу ГСДО від 21.12.2012р. по справі №5006/17/83/2012.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У п. 7.8 вказаної Постанови розяснено, що господарський суд не має права самостійно скасувати надану ним відстрочку чи розстрочку виконання судового рішення, в тому числі й з тих мотивів, що такі умови не виконуються відповідачем. Але оскільки відстрочка і розстрочка є складовими способу та порядку виконання судового рішення, то умови їх надання може бути переглянуто у процесі розгляду господарським судом заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Діючим законодавством не передбачено переліку таких обставин. Таким чином, суд оцінює докази відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів справи в їх сукупності, керуючись законом.

30.11.2016р. набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» № 1730 від 03.11.2016р., яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст.1 вказаного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Згідно зі ст.2 Закону дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитий природний газ.

Статтею 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

За приписами ст. 5 Закону реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

Реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення.

На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

Кожна із сторін зобовязана укласти договір про реструктуризацію заборгованості у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості.

Відповідно до ст. 7 Закону на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

Метою вказаного Закону є поліпшення фінансового становища, зокрема, підприємств теплоенергетики, запобігання їх банкрутству та підвищення рівня інвестиційної привабливості шляхом впровадження механізмів врегулювання їх кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії. Механізм врегулювання заборгованості, встановлений цим Законом, направлений на покращення фінансово-економічного стану субєктів господарювання у сферах газопостачання, електропостачання, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, забезпечення умов для поступового зниження кредиторської заборгованості за енергоносії та підвищення рівня поточних розрахунків за них.

Виходячи з положень Закону, для здійснення процедури врегулювання заборгованості - зменшення, списання та/або реструктуризація, необхідною умовою є включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства, з метою її врегулювання за домовленістю сторін шляхом вчинення відповідних правочинів.

З реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств центрального водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії вбачається, що ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» включено до переліку підприємств щодо яких запроваджено процедуру врегулювання заборгованості за спожитий природний газ згідно приписів приведеного вище Закону.

На звернення ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» листом ПАТ «НАК «Нафтогаз України» № 26-7152/1.8-17 від 03.10.2017р. «Щодо реалізації положень Закону України від 03.11.2016р. № 1730-VІІІ» повідомлено про прийняття рішення не вчиняти дій щодо реструктуризації заборгованості за природний газ на умовах ст. 5 Закону за договором постачання природного газу від 30.09.2011р. №14/2532/11 в т.ч. у справі № 5006/17/83/2012, у звязку з тим, що ця заборгованість розстрочена відповідно до судових рішень (ухвал), якими встановлюються строки та розміри погашення заборгованості. Враховуючи те, що термін розстрочення, встановлений судом, на сьогодні не завершився, у разі укладення договору про реструктуризацію заборгованості порядок погашення заборгованості, встановлений цим договором, буде суперечити порядку погашення вказаної заборгованості, визначеному судом.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Конституційним Судом України у п.2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012р. зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012р. №11-рп/2012 зазначено, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина судового розгляду (Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший повязані з обовязковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово.

Таким чином, з огляду на прийняття Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», з метою його реалізації, відновлення порушеного права позивача, дотримання балансу інтересів сторін та, відповідно, належного виконання судового рішення, суд дійшов висновку про задоволення заяви ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про зміну порядку виконання рішення за вх. № 27814/17 від 30.10.2017р.

При цьому, суд зазначає, що в даному випадку жодного ухилення боржника від виконання рішення не вбачається з огляду на те, що вищенаведені положення Закону визначають саме реструктуризацію заборгованості (основного боргу), а не її списання, а також право постачальника природного газу на розірвання договору про реструктуризацію заборгованості постачальником природного газу в односторонньому порядку; дострокового стягнення всієї реструктуризованої та непогашеної заборгованості згідно з договором про реструктуризацію заборгованості; нарахування на непогашену суму реструктуризованої заборгованості неустойки (штрафів, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань у разі повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону, у розмірі, що дорівнює сумі тримісячних платежів за цим договором.

Більш того, в силу приписів п. 4 ст. 5 Закону виконання зобовязань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості забезпечується шляхом прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду, до комунальної власності якої належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, та який виступає гарантом виконання такого договору на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету).

Водночас, списання нарахованих пені, штрафу, інфляційних нарахувань та 3 % річних за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості є визначеним заходом державної підтримки сталого функціонування підприємств теплоенергетики.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про зміну порядку виконання рішення за вх. № 27814/17 від 30.10.2017р. задовольнити.

2. Змінити порядок виконання ухвали господарського суду Донецької області від 23.06.2014р. по справі № 5006/17/83/2012 в частині зменшення періоду розстрочки рішення господарського суду Донецької області від 03.12.2012р.

3. Визначити датою закінчення розстрочки виконання рішення господарського суду Донецької області від 03.12.2012р. по справі № 5006/17/83/2012 01.12.2017р.

Ухвала суду набирає законної сили в день її винесення.

Ухвалу може бути оскаржено у встановленому ГПК України порядку.

Суддя Л.В. Ніколаєва