РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2017Справа №910/19094/17
За позовом Фізичної особи-підприємець Блошко Наталія Володимирівна

до Фізичної особи-підприємець Кужель Артем Сергійович

про стягнення 303 353,33 грн. Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача - Нестеришин Т.С., договір від 14.11.2017

від відповідача - не з`явився

Суть спору:

Фізична особа-підприємець Блошко Наталія Володимирівна подала на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до фізичної особи-підприємця Кужель Артем Сергійович про стягнення 303353,33 грн.

Ухвалою суду від 02.11.2017 порушено провадження у справі №910/19094/17 та призначено розгляд справи на 17.11.2017.

В судове засідання 17.11.2017 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 17.11.2017 представник відповідача не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

01.04.2012 між позивачем, як орендодавцем та відповідачем, як орендарем було укладено Договір №1/010412 оренди нежитлового приміщення, відповідно до умов якого є оренда нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська/Прорізна, 1-3/5.

Згідно акту приймання-передачі від 01 квітня 2012 року, частина приміщення площею 78,25 м2 була передана позивачам в оренду та прийнята в оренду відповідачем.

Пунктом 4.1. Договору сторони встановили строк дії Договору з 01 квітня 2012 року по 01 березня 2015 року (включаючи обидві дати).

Згідно пункту 10.1. Договору. Договір може бути розірвано за ініціативою будь-якої зі сторін за умови надсилання стороною-ініціатором письмового попередження про таке припинення за гри місяці.

Фізична особа - підприємець Блошко Наталія Володимирівна (далі - ФОП Блошко Н.В.) звернулася до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця Кужеля Артема Сергійовича (далі - ФОП Кужель А.С.) 223 200,31 грн. заборгованості, що утворилася у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення від 01.04.2012 №1/010412 (далі - Договір); 4 522,71 грн. пені; 1 084,13 грн. втрат від інфляції та 1 039,59 грн. 3% річних, а всього 229 846,74 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнути з фізичної особи-підприємця Кужеля Артема Сергійовича на користь фізичної особи-підприємця Блошко Наталії Володимирівни 155 147 (сто п'ятдесят п'ять тисяч сто сорок сім) грн. 03 коп. основного боргу з орендної плати; 68 053 (шістдесят вісім тисяч п'ятдесят три) грн. 28 коп. боргу з комунальних платежів; 4 522 (чотири тисячі п'ятсот двадцять дві) грн. 71 коп. пені; 1 039 (одну тисячу тридцять дев'ять) грн. 59 коп. 3% річних; 1 084 (одну тисячу вісімдесят чотири) грн. 13 коп. втрат від інфляції та 4 596 (чотири тисячі п'ятсот дев'яносто шість) грн. грн. 94 коп. судового збору.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09 лютого 2015 року у справі № 910/2454/14 було видано наказ від 8 липня 2015 року.

На даний час ВДВС Шевченківського ГТУЮ м. Києва здійснюється виконавче провадження № 497484909 щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/2454/14 від 8 липня 2015 року.

Позивач зазначає, що не зважаючи на наявність рішення суду відповідачем заборгованість повністю не погашена, а тому оскільки рішенням Господарського суду міста Києва від 09 лютого 2015 року у справі № 910/2454/14 встановлено обставини порушення відповідачем грошового зобов'язання зі сплати орендної плати та комунальних платежів., позивач просить суд стягнути із відповідача інфляційні втрати в розмірі 261098,54 грн., 3% річних в розмірі 2 670,01 грн., пеню в розмірі 17 584,68 грн.

Відповідач не надав ніяких доказів які б спростовували зазначене позивачем.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ст. 530 ЦК України).

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09 лютого 2015 року у справі № 910/2454/14 встановлено обставини порушення відповідачем грошового зобов'язання зі сплати на користь позивача орендної плати та комунальних платежів.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 ГК України і статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до підпункту 9.1.1 пункту 9.1 Договору у випадку прострочення з оплати орендних платежів орендарі сплачують пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

За приписом частини шостої статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку розрахунку позивача стовно нарахування пені суд дійшов висновку, що останній є правильним.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 15 листопада 2010 р. у справі № 3-11гс10).

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконане в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум.

Суд, враховує наявний розрахунок позивача 3% річних з простроченої суми та інфляційних, а оскілки відповідач не подав свій контррозрахунок у суду відсутні підстави відхиляти вимоги позивача про стягнення з відповідача 26670,01 грн. - 3% річних та 261098,54 інфляційних втрат.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Стягнути з фізичної особи-підприємця Кужеля Артема Сергійовича (02098, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_1) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь фізичної особи-підприємця Блошко Наталії Володимирівни (04214, АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_2)інфляційні втрати в розмірі 261098 (двісті шістдесят одну тисячу дев'яносто вісім) грн. 54 коп., 3% річних в розмірі 24670 (двадцять чотири тисячі шістсот сімдесят) грн. 01 коп., пеню в розмірі 17584 (сімнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 68 коп., судовий збір у розмірі 4550 (чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят) грн. 32 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.11.2017

Суддя Мельник В.І.