ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05.12.2017 Справа № 908/2433/17

Суддя Корсун В.Л., розглянувши матеріали

за позовом: публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_1

адреса для листування: 02096, м. Київ, вул. Харківське шосе, 49;

до відповідача 1: ТОВ «НВФ «Новий Вік», 69001, АДРЕСА_1

до відповідача 2: ТОВ «Експостиль», 65007, АДРЕСА_2

про стягнення коштів

СУТЬ СПОРУ:

05.12.17 до господарського суду Запорізької області звернулось публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» ОСОБА_1 (далі ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК») з позовною заявою за вих. від 23.10.17 № 22/2-27277 про стягнення солідарно з відповідачів: 1 - ТОВ «НВФ «Новий Вік», 2 - ТОВ «Експостил» 29 648,93 USD заборгованості за кредитним договором.

05.12.17 протоколом автоматичного розподілу справ між суддями наведена вище позовна заява передана для розгляду судді Корсуну В.Л.

Розглянувши вказану позовну заяву суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню позивачу без розгляду на підставі пунктів 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 44 ГПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до приписів п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закон України Про судовий збір (із відповідними змінами) визначено, що за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Згідно із ст. 4 Закон України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Вбачається, що позивач у своїй позовній заяві за вих. від 23.10.17 № 22/2-27277 просить стягнути з відповідача кошти в сумі 29 648,93 USD та визначає ціну позову в національній валюті, як: 759 902,07 грн.

Статтею 55 ГПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, згідно із яким, ставка судового за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру збору становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.17 становить 1 600 грн.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, за змістом п. 4 ч. 1 ст. 55 ГПК України, ціна позову в позовах про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 55 ГПК України, ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Судом визначено, що станом на 23.10.17, ціна позову за вих. від 23.10.17 № 22/2-27277 в національній валюті України відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України складає 786 849,99 грн. (29 648,93 USD х 26,5389 грн. = 786 849,99 грн.).

Таким чином, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання позову за вих. від 23.10.17 № 22/2-27277, має становити 11 802,75 грн.

Разом з тим, при зверненні із позовною заявою ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» не надано до суду доказів виконання зазначених вимог процесуального законодавства.

Натомість, позивач у п. 2 прохальної частини позову просить суд відстрочити сплату судового збору за подання зазначеної вище позовної заяви до ухвалення рішення по справі.

В обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору позивач посилається не те, що ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» перебуває у стадії ліквідації, що в свою чергу спричинило скрутне матеріальне становище.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.13 розяснено, що клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

За змістом положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір», питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.15 №01-06/2093/15 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями).

Отже, з огляду на приписи зазначеної норми Закону, відстрочення сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, які підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, позивач, не навів обґрунтованих підстав, які б унеможливили сплату ним судового збору та не надав доказів, які б підтверджували скрутне матеріальне становище ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», яке перешкоджає сплаті ним судового збору, як і доказів на підтвердження того, що під час розгляду справи в господарському суді (тривалість розгляду справи відповідно до ст. 69 ГПК України становить не більше двох місяців) у позивача буде реальна можливість сплатити необхідну суму судового збору.

Наведені позивачем обставини, а саме перебування ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» в процесі ліквідації, за відсутності належних доказів скрутного матеріального становища позивача, не мають характеру виключних, що свідчить про відсутність належних підстав для відстрочення сплати судового збору.

У звязку із чим, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.

Пунктом 3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені ст. 63 ГПК України.

Так, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду на підставі ч.1 ст. 63 ГПК України, зокрема, якщо: позивачем не вказано повне найменування сторін, їх поштових адрес (п.2); не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі (п.4); не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів (п.6).

Як вже було зазначено вище, позивачем не подано до суду доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що останнім при зверненні до суду із позовом не дотримано вимоги п. 2 ч. 2 ст. 54, 56, п. 2 ч.1 ст. 57 ГПК України, а саме не назначено повного найменування всіх сторін, їх ідентифікаційних кодів (кодів ЄДРПОУ), не надано належних доказів направлення на юридичну адресу відповідача 2 ТОВ «Експостил» копії позовної заяви та доданих документів.

Так, згідно із безкоштовним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, який отримано на запит суду (з сайту: usr.minjust.gov.ua), станом на 05.12.17, тобто станом на час надходження позову до суду та його (позову), реєстрації, місцезнаходженням ТОВ «ЕКСПОСТИЛ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 34505681) є: 65007, АДРЕСА_2.

Разом з тим, як встановлено судом, в матеріалах позовної заяви відсутні докази направлення позивачем за вказаною вище юридичною адресою позивача копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Натомість, в матеріалах доданих до позовної заяви наявний оригінал опису вкладення в цінний лист, із змісту якого вбачається, що позивачем направлено позовну заяву з додатками ТОВ «ЕКСПОСТИЛ» за адресою: 65070, АДРЕСА_3.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи, що вказані вище в тексті цієї ухвали обставини перешкоджають суду вчинити передбачені нормами Господарського процесуального кодексу України дії по підготовці справи до судового розгляду та порушують право ін. учасників (в даному випадку відповідача 2) на належний, своєчасний судових захист, суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» за вих. від 23.10.17 № 22/2-27277 без розгляду.

Судом розяснюється, що згідно з ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви на підставі ст. 63 ГПК України не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду у загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суд вважає за необхідне звернути увагу позивача та ту обставину, що повернення наведеної у тексті цієї ухвали позовної заяви жодним чином не порушує право позивача на справедливий суд в розумінні положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.97) оскільки таке повернення здійснюється судом лише через недоліки про які зазначено вище в тесті цієї ували.

Керуючись ст. 21, 43, 45, 44, 54, 56, 57, пунктів 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву за вих. від 23.10.17 № 22/2-27277 з додатками повернути позивачу без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 41 арк. на адресу позивача (02096, м. Київ, вул. Харківське шосе, 49).

Суддя В.Л. Корсун