ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Справа № 905/155/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

суддів Карабаня В.Я.,

Ковтонюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуФізичної-особи підприємця Тригуба Олександра Васильовича
на рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2017 р. (судді: Левшина Г.В., Бойко І.А., Попов О.В.)
та на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 р. (судді: Стойка О.В., Татенко В.М., Чернота Л.Ф.)
у справі№905/155/17 господарського суду Донецької області
за позовомФізичної-особи підприємця Тригуба Олександра Васильовича
доСелянського (фермерського) господарства "Елена"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаТовариства з обмеженою відповідальністю "Деметра"
простягнення заборгованості у сумі 126 839 грн. 51 коп.
за участю представників:
від позивача не з'явились
від відповідачане з'явились
від третьої особине з'явились
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець Тригуб Олександра Васильовича (далі - позивач) звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Селянського (фермерського) господарства "Елена" (далі - відповідача), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Деметра" (далі - третя особа) про стягнення заборгованості в розмірі 126 839 грн. 51 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач повністю не розрахувався за договором купівлі-продажу №04/03-13ззр від 04.03.2013 р., а саме: не сплатив борг, який утворився внаслідок коригування ціни товару через зміну курсу гривні до американського долара. При цьому, право вимоги сплати відповідної заборгованості відступлено позивачу третьою особою за договором №05/12/16 від 05.12.2016 р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.04.2017 р. у справі №905/155/17 договір відступлення права вимоги №05/12/16 від 05.12.2016 р. визнано недійсним з моменту вчинення. В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 126 839 грн. 51 коп. відмовлено.

За висновками місцевого господарського суду препарати, які були поставлені третьою особою відповідачу за видатковими накладними, не співпадають з переліком препаратів, вартість яких підлягає коригуванню за умовами п. 2.1 договору №04/03-13ззр від 04.03.2013 р., а, отже, третя особа не набула права вимоги на весь обсяг відступлених прав у розмірі 126 839 грн. 51 коп., що свідчить про недійсність договору відступлення права вимоги №05/12/16 від 05.12.2016 р., оскільки останній не може бути вчиненим без сплати коригування за препарати, відносно яких таке коригування не передбачено.

В свою чергу, господарський суд апеляційної інстанції визнав безпідставним висновок господарського суду першої інстанції про недійсність договору відступлення права вимоги, однак, погодився з тим, що на момент існування заборгованості відповідне коригування ціни не відбулось, а із складених третьою особою актів коригування не вбачається вартість якого товару, за якою накладною та в якій частині здійснено продавцем.

Зважаючи на це, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 р. рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2017 р. скасовано в частині визнання недійсним з моменту вчинення договору про відступлення права вимоги №05/12/16 від 05.12.2016 р. В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2017 р. залишено без змін.

Не погодившись з судовими актами попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 р., рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2017 р. та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Свою правову позицію скаржник обґрунтовує тим, що, на його думку, договором купівлі-продажу №04/03-13ззр від 04.03.2013 р. передбачено здійснення відповідного коригування ціни товару. В свою чергу, право вимагати від відповідача сплати заборгованості, що утворилась внаслідок такого коригування, перейшло до позивача за договором відступлення права вимоги №05/12/16 від 05.12.2016 р.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.11.2017 р., касаційну скаргу позивача прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 04.12.2017 р.

В судове засідання 04.12.2017 р. представники сторін та третьої особи не з'явились.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, третьою особою (продавець) та відповідачем (покупець) 04.03.2013 р. укладено договір купівлі-продажу №04/03-13ззр, за умовами якого продавець зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити і передати покупцю у власність товар, а покупець - прийняти товар та своєчасно здійснювати оплату його вартості на умовах цього договору. Предметом купівлі-продажу за даним договором є засоби захисту рослин.

Асортимент, кількість, ціна одиниці виміру, загальна вартість товару визначені у розділі 2 договору купівлі-продажу.

В п. 2.1 вказаного договору передбачено, що у випадку зміни курсу гривні до американського долару більш ніж на 3%, вартість деяких препаратів (Альфа-стар в.г., Альфа-дикамба в.р.к., Нокаут к.е., Командор в.р.к., Альфа-стандарт к.с., Фенікс к.е., Рамзес в.г., Альфалип в.р., Еталон к.е., Альфа-Прометрин к.с., Альфа-Нано-Гроу, Матадор) буде коригуватись на момент розрахунку пропорційно зміні відношення курсу гривні до американського долару на Міжбанківському валютному ринку України, по курсу продажу, що буде відображено в акті коригування, наданому продавцем. Курс гривні до американського долару на момент укладення договору становить 8 грн. 16 коп. за один американський долар.

В свою чергу, порядок оплати поставленого товару погоджено сторонами та викладено в п.п. 3.1-3.4 договору.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов договору купівлі-продажу №04/03-13ззр від 04.03.2013 р. продавець поставив покупцю товар загальною вартістю 349 827 грн. 15 коп., яка була повністю сплачена відповідачем, хоч і з частковим порушенням передбачених розділом 3 договору строків.

Попередніми судовими інстанціями також досліджено, що продавцем та покупцем укладено додаткову угоду від 20.06.2013 р. до договору купівлі-продажу №04/03-13ззр від 04.03.2013 р., однак, оскільки дію зазначеної угоди сторони розповсюдили лише на правовідносини, що виникли після 20.06.2013 р., а поставка товару відбулась в період з 16.04.2013 р. по 06.06.2013 р., то, місцевий та апеляційний господарські суди відзначили, що умови даної додаткової угоди на спірні правовідносини не поширюються.

Надалі, третьою особою було складено акти коригування №№4, 5, 6, 7 від 07.11.2016 р., відповідно до яких продавцем здійснено коригування вартості поставленого товару за співвідношенням курсу гривні до американського долару. За вказаними актами сума донарахування становить 126 839 грн. 51 коп. Відповідні акти були надіслані відповідачу та отримані останнім. Однак, заборгованість у вказаному розмірі відповідачем сплачена не була.

В свою чергу, 05.12.2016 р. третьою особою та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги №05/12/16 р., за яким третя особа передала право вимоги за договором купівлі-продажу №04/03-13ззр від 04.03.2013 р., а позивач прийняв право вимоги, що належить третій особі за вказаним договором купівлі-продажу. Третя особа відступила позивачу право вимоги до відповідача на суму 126 839 грн. 51 коп.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений про перехід права вимоги від третьої особи до позивача.

Таким чином, спір між сторонами справи виник у зв'язку з тим, що відповідач не сплатив позивачу 126 839 грн. 51 коп. заборгованості за договором купівлі-продажу №04/03-13ззр від 04.03.2013 р., яка утворилась внаслідок коригування вартості поставленого товару через зміну курсу гривні до американского долару.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Поряд з цим, згідно із принципом свободи договору, встановленим ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, в п. 2.1 договору сторони передбачили коригування вартості товару на момент розрахунку у випадку зміни курсу гривні до американського долару більш ніж на 3%.

Як вірно зазначив господарський суд апеляційної інстанції в п. 2.1 сторони також визначили перелік товарів, вартість який підлягає коригуванню. При цьому, частина товару поставленого третьою особою відповідачу не співпадає з переліком препаратів, вартість яких підлягала коригуванню за умовами договору.

Одночасно, апеляційний господарський суд вказав, що акти коригування були складені третьою особою та направлені відповідачу через рік після остаточного розрахунку і з їх змісту не вбачається коригування вартості якого товару, за якою накладною та в якій частині здійснив продавець.

Вказані висновки господарського суду апеляційної інстанції стали підставою для відмови в задоволенні касаційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Отже, з огляду на те, що оскаржувана постанова прийнята господарськими судом апеляційної інстанції при повному з'ясуванні фактичних обставин справи у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, судова колегія не вбачає підстав для їх зміни чи скасування.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правомірності наведених висновків апеляційного господарського суду та зводяться до самостійного тлумачення позивачем умов договору купівлі-продажу №04/03-13ззр від 04.03.2013 р. та оцінки фактичних обставин, що були досліджені попередніми судовими інстанціями.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фізичної-особи підприємця Тригуба Олександра Васильовича залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.09.2017 р. у справі №905/155/17 залишити без змін.

Головуючий суддя А.С. Ємельянов

Судді В.Я. Карабань

Л.В. Ковтонюк