КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2017 р. Справа№ 911/4/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання Кравченко Х.С.

за участю представників:

від позивача за первісним позовом: Козачков В.Л. - за довіреністю;

від відповідача за первісним позовом: Столяров М.М. - за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Фірма Мізан" на рішення господарського суду Київської області від 01.06.2017 (дата підписання 06.07.2017)

у справі № 911/4/17 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Приватного підприємства "Фірма Мізан"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛБ"

про стягнення 3 662,00 євро

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛБ"

до Приватного підприємства "Фірма Мізан"

про стягнення 14 562,70 євро

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Фірма Мізан" звернулося до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛБ" заборгованість за поставлений товар в сумі 3 662,00 євро, що станом на дату подання позовної заяви еквівалентно 100 533 грн. 30 коп., пеню в розмірі 472,40 євро, що станом на дату подання позовної заяви еквівалентно 12 968 грн. 85 коп.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.01.2017 за позовною заявою Приватного підприємства "Фірма Мізан" порушено провадження у справі № 911/4/17.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛБ" звернулося до господарського суду Київської області з зустрічним позовом до Приватного підприємства "Фірма Мізан" про стягнення 9 280,00 євро сплачених за товар неналежної якості, 2 588,40 євро штрафу, 2 694,30 євро збитків, що разом складає 14 562,70 євро, що еквівалентно станом на момент подання позовної заяви по курсу НБУ 414 745,70 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.03.2017 зустрічний позов прийнято для спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням господарського суду Київської області від 01.06.2017 у справі № 911/4/17 в задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовлено повністю, позовні вимоги за зустрічним позовом задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства "Фірма Мізан" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛБ" 9 280 євро 00 центів, що еквівалентно за курсом НБУ 264 294 грн. 40 коп., 3 964 грн. 42 коп. судового збору, в іншій частині позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Фірма Мізан" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Київської області від 01.06.2017 у справі № 911/4/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити первісний позов, а в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Також скаржник просить суд поновити пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2017 колегією суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів: Яковлєва М.Л., Чорної Л.В. поновлено Приватному підприємству "Фірма Мізан" строк на подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства "Фірма Мізан" на рішення господарського суду Київської області від 01.06.2017 у справі № 911/4/17 до провадження, розгляд справи призначено на 20.09.2017.

Відповідно до розпорядження начальника відділу Київського апеляційного господарського суду № 09-53/3773/17 від 19.09.2017 у зв'язку з виходом судді Чорної Л.В. у відпустку, яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/4/17.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.09.2017 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Корсакової Г.В., суддів: Яковлєва М.Л., Хрипуна О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 прийнято справу № 911/4/17 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Фірма Мізан" на рішення господарського суду Київської області від 01.06.2017 до провадження у наступному складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Яковлєв М.Л., Хрипун О.О.

20.09.2017 через канцелярію суду від відповідача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог по стягненню з ПП "Фірма Мізан" на користь ТОВ «АЛБ» штрафу в розмірі 2588,40 єро та збитків в розмірі 2 694,30 євро та прийняти в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити повністю, в іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні 20.09.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 11.10.2017.

11.10.2017 через канцелярію суду від позивача за первісним позовом надійшли додаткові письмові пояснення.

В судовому засіданні 11.10.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 25.10.2017.

20.10.2017 через канцелярію суду від позивача за первісним позовом надійшли додаткові письмові пояснення.

25.10.2017 через канцелярію суду від відповідача за первісним позовом надійшли письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 25.10.2017 представник позивача за первісним позовом підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити. Представник відповідача за первісним позовом просив апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог по стягненню з ПП "Фірма Мізан" на користь ТОВ «АЛБ» штрафу в розмірі 2588,40 єро та збитків в розмірі 2 694,30 євро та прийняти в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити повністю, в іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 11.10.2016 року між Приватним підприємством "Фірма Мізан" (продавець) та ТОВ "АЛБ" (Латвія) (покупець) був укладений контракт № 7-07-ЕХР-К, відповідно до умов п.1.1. якого продавець зобов'язується поставити і передати у власність покупця або вказаному ним вантажоотримувачу, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити меблі на умовах FСА, м. Біла Церква, Україна (у відповідності до Правил Інкотермс в редакції 2010 року) в асортименті, кількості, строки і за цінами згідно специфікацій на кожну окрему поставку, що додаються до контракту та являються його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 1.2., п.1.3. контракту загальна сума контракту на момент його укладення складає 500 000 євро.

Пунктом 3.1. контракту передбачено, що найменування, кількість товару, технічні характеристики, порядок та умови поставки, строки та періоди поставки, ціна та вартість товару, найменування та місцезнаходження вантажовідправника, найменування та реквізити отримувача вантажу, а також інші суттєві умови контракту встановлюються специфікаціями, які є невід'ємною частиною даного контракту.

Згідно п. 3.2. контракту підтвердженням якості зі сторони продавця є паспорт (Сертифікат відповідності) на кожну транспортну партію товару.

Відповідно до п.4.1. контракту ціна за Товар встановлюється в Специфікаціях на кожну окрему поставку, що додаються до цього контракту та є невід'ємною частиною даного контракту.

11.10.2016 між сторонами підписано Специфікацію № 1 до контракту, в якій визначено найменування, кількість товару, його ціну на загальну суму 12942,00 євро.

Згідно п.4.2. контракту розрахунки по договору проводяться в євро, шляхом перерахування 100% суми вказаної в Специфікації на розрахунковий рахунок продавця протягом 3 (трьох) днів з дати відгрузки товару.

Відповідно до п.6.2. контракту за порушення строків оплати товару покупець виплачує пеню в розмірі 0,3% від суми заборгованості за відвантажений та неоплачений товар за кожний день прострочення, а також відшкодовує продавцю понесені в зв'язку з цим збитки, які підтверджені документально.

Згідно п. 8.2. контракту у випадку неможливості вирішення розбіжностей шляхом переговорів, спір по цьому контракту або у зв'язку з ним, підлягає розгляду в господарському суді Київської області.

Відповідно до п. 8.3. контракту правом, що регулює даний контракт є матеріальне право України.

Приватне підприємство "Фірма Мізан" вказує на те, що згідно умов контракту поставило відповідачу товар, що підтверджується міжнародною товаротранспортною накладною № 590363 від 07.11.2016 року на загальну суму 12 942,00 євро, проте відповідач виконав зобов'язання щодо оплати поставленого товару частково на суму 9280,00 євро, в зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість в сумі 3 662,00 євро, у зв'язку з цим Приватне підприємство "Мізан" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛБ" 3 662,00 євро заборгованості та 472,40 євро пені нарахованої за прострочення оплати товару.

Відповідач проти первісного позову заперечив, подавши зустрічний позов про стягнення 9 280 євро сплачених за товар неналежної якості, 2 588,40 євро штрафу, 2 694,30 євро збитків.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що 14.11.2016 при прийманні товару по кількості та якості покупцем були встановлені суттєві порушення вимог по якості товару. Після доставки партії товару на складі позивача було виявлено 47 побитих та пошкоджених упаковок товару на суму 3662 євро, який не підлягає реалізації кінцевому споживачу, що підтверджується міжнародною товаротранспортною накладною № 590363 від 07.11.2016 року, комерційним актом від 14.11.2016 та претензіями с фото від 08.12.2016, від 19.12.2016. Як вказує позивач за зустрічним позовом, головною причиною пошкодження товару на суму 3662 євро стало порушення продавцем технології завантаження товару, незадовільної упаковки партії товару і палетування. Даний факт підтверджується фото на момент відвантаження партії товару на 07.11.2016, які отримані 14.11.2016 від відповідача по електронній пошті. Посилаючись на приписи ч. 2 ст. 678 ЦК України, позивач за зустрічним позовом вказує, що 08.12.2016 та 19.12.2016 він своїми листами (претензіями) повідомив продавця про відмову від виконання контракту і вимагав повернути сплачені за товар 9280 євро строком до 30.12.2016. Однак, продавець відмовив покупцю в його вимогах. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що у зв'язку з поставкою продавцем неякісного товару, покупцю були завдані збитки, якими є транспортні витрати на доставку товару від продавця покупцю, витрати на оплату робіт по монтажу та установці меблів, по зберіганню неякісного товару на складі покупця (2420 євро), а також витрати на оплату проведення експертного дослідження якості товару на відповідність його стандартам і його переклад (274,30 євро). Крім того, позивачем за зустрічним позовом нараховано штраф за поставку товару неналежної якості, на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України в сумі 2588, 40 євро.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог за первісним позовом та частково задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом, а саме в частині стягнення 9 280,00 євро, сплачених за товар неналежної якості, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем за первісним позовом порушені вимоги щодо якості поставленого товару. Разом з цим, суд дійшов висновку щодо недоведеності позивачем за зустрічним позовом завдання йому збитків в заявленому розмірі, а також причинного зв'язку між діями відповідача та завданою шкодою. Також, за висновком суду, оскільки позивач не належить до державного сектору економіки, відсутні правові підстави для стягнення штрафу на підставі ст. 231 ГК України.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню та виходить з наступного.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частини 1, 2 статті 712 ЦК України).

Положеннями частин 1, 2 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно з ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст.678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

При цьому в силу ч. 1 ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Відповідно до ст. 687 ЦК України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо нормативно-правовими актами з питань стандартизації встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

За приписами ч. 1 ст. 688 ЦК України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Згідно ст. 268 ГК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі. У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми. У разі якщо недоліки поставлених товарів можуть бути усунені без повернення їх постачальнику, покупець має право вимагати від постачальника усунення недоліків у місцезнаходженні товарів або усунути їх своїми засобами за рахунок постачальника.

Частиною 1 ст. 269 ГК України передбачено, що строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні, і пред'явлення постачальникові претензій у зв'язку з недоліками поставлених товарів визначаються законодавством відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до умов п.1.1. укладеного між сторонами контракту № 7-07-ЕХР-К позивач за первісним позовом зобов'язався поставити і передати у власність відповідача або вказаному ним вантажоотримувачу, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити меблі на умовах FСА, м. Біла Церква, Україна (у відповідності до Правил Інкотермс в редакції 2010 року) в асортименті, кількості, строки і за цінами згідно специфікацій на кожну окрему поставку, що додаються до контракту та являються його невід'ємною частиною.

На виконання умов контракту Приватне підприємство "Фірма Мізан" поставило Товариству з обмеженою відповідальністю "АЛБ" товар (меблі) на загальну суму 12 942,00 грн., що підтверджується Специфікацією № 1 від 11.10.2016 та міжнародною товаротранспортною накладною № 590363 від 07.11.2016 року.

Разом з цим, згідно правил Інкотермс, поставка на умовах FСА передбачає виконання обов'язку продавця щодо поставки товару та перехід всіх ризиків щодо втрати чи пошкодження товару до покупця в момент передачі товару перевізнику.

Приймання товару перевізником без пошкоджень та інших дефектів вантажу і упаковки підтверджується наявним в матеріалах справи актом загрузки № 1 від 07.11.2016.

Відповідно до п. 3.6. контракту приймання товару по якості здійснюється на основі паспорту на товар в термін не пізніше 10 (десяти) календарних днів від дати поставки.

Пунктом 3.7. контракту передбачено, що датою відвантаження вважається дата виписки товаросупроводжуючих документів. Моментом передачі права власності на товар покупцю вважається момент відвантаження товару. Ризик пошкодження (втрати) товару переходить від продавця к покупцю в момент відвантаження товару. Претензії відносно кількості товару можуть бути пред'явлені покупцем продавцю на протязі 3 (трьох) календарних днів від дати поставки. Претензії відносно якості товару можуть бути пред'явлені покупцем продавцю на протязі 10 (десяти) календарних днів від дати поставки. Якщо претензії не були пред'явлені на протязі вказаного терміну, право покупця пред'явити претензії відносно поставленого товару вважаються втраченим. Претензії пред'являються в письмовій формі з копіями всіх підтверджуючих документів. Продавець повинен розглянути всі письмові претензії і дати відповідь покупцю про їх прийняття чи відмову на протязі 3 (трьох) календарних днів з дати їх отримання.

В матеріалах справи відсутні докази пред'явлення покупцем претензій у встановлений договором 10-денний строк від дати поставки відносно якості поставленого товару.

Як зазначено вище, поставка товару була здійснена 07.11.2016, а претензія покупця про поставку неякісного товару датована 19.12.2016.

При цьому, тільки 13.02.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛБ" запросило представника продавця на 15.02.2017 для участі в проведенні експертизи якості товару, отриманого згідно контракту.

В наявному в матеріалах справи листі відповідача за первісним позовом від 17.11.2016, який є роздруківкою електронної переписки між представниками сторін, йде мова про пошкодження отриманого товару, а тому місцевий господарський суд помилково зазначив, що вказаний лист є претензією щодо якості поставленого товару.

Посилання відповідача за первісним позовом на те, що порушення вимог щодо якості товару підтверджується міжнародною товаротранспортною накладною № 590363 від 07.11.2016 року, комерційним актом від 14.11.2016, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки у вказаній накладній та акті від 14.11.2016, складеному покупцем, зазначено про пошкодження упаковки товару.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до умов поставки згідно контракту, в момент передання товару перевізнику, а саме 07.11.2016 всі ризики пошкодження товару перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛБ" як покупця.

Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛБ" надано суду висновок технічного огляду від 24.02.2017, проведеного спеціалістом товариства «Асоціація незалежних експертів по захисту прав споживачів та орендарів», в якому зазначено, що поставлені по контракту меблі не відповідають вимогам по якості.

Однак, вказаний висновок технічного огляду колегія суддів не приймає в якості належного та допустимого доказу в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відбір зразків товару, які передаються на дослідження за участю представника Приватного підприємства "Фірма Мізан" не робився, комісія не створювалася, акт за підписами представників обох сторін про передачу відібраних зразків товару для проведення дослідження не складався, умови зберігання товару до складання висновку не відображені.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами поставку йому товару неналежної якості та що недоліки товару виникли до передання його покупцю.

Відповідно до п.4.2. контракту розрахунки по договору проводяться в євро, шляхом перерахування 100% суми вказаної в Специфікації на розрахунковий рахунок продавця протягом 3 (трьох) днів з дати відвантаження товару.

Як свідчать матеріали справи оплата за поставлений товар Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛБ" була здійснена частково, на суму 9280,00 євро, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку від 23.11.2016 та не заперечується відповідачем за первісним позовом.

Таким чином, борг відповідача за первісним позовом за поставлений йому товар становить 3662,00 євро.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач за первісним позовом належним чином не виконав свого зобов'язання щодо оплати поставленого товару в повному обсязі, колегія суддів вважає, що вимога Приватного підприємства "Фірма Мізан" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛБ" заборгованості за поставлений товар в сумі 3 662,00 євро, що станом на дату подання позовної заяви еквівалентно 100 533 грн. 30 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача за первісним позовом пеню в розмірі 472,40 євро, що станом на дату подання позовної заяви еквівалентно 12 968 грн. 85 коп. за період з 11.11.2016 по 23.12.2016.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Пунктом 6.2. контракту визначено, що за порушення строків оплати товару покупець сплачує пеню в розмірі 0,3% від суми заборгованості за відвантажений і неоплачений товар за кожен день прострочення.

Неустойкою (штрафом, пенею), у відповідності до ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи, що наданий позивачем за первісним позовом розрахунок неустойки відповідає зазначеним вимогам закону, умовам договору і дійсним обставинам справи, вимога позивача за первісним позовом про стягнення 472,40 євро пені, що станом на дату подання позовної заяви еквівалентно 12 968 грн. 85 коп. підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню повністю.

Щодо зустрічного позову, то з огляду на встановлені вище обставини справи та зібрані у ній докази, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 9 280 євро сплачених за товар неналежної якості є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Також позивач за зустрічним позовом просить стягнути 2 694,30 євро збитків, якими є транспортні витрати на доставку товару від продавця покупцю, витрати на оплату робіт по монтажу та установці меблів, по зберіганню неякісного товару на складі покупця ( 2420 євро), а також витрати на оплату проведення експертного дослідження якості товару на відповідність його стандартам і його переклад (274,30 євро).

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вина боржника у заподіянні збитків. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

З огляду на зазначене, оскільки як встановлено вище, позивачем за зустрічним позовом не доведено поставку йому товару неналежної якості, а відтак не доведено протиправну поведінку відповідача за зустрічним позовом, та відповідно, наявність збитків і причинно-наслідковий зв'язок між діями і наслідками, тому вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення 2 694,30 євро збитків є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Також позивач за зустрічним позовом просить стягнути 2 588,40 євро штрафу на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України за поставку товару неналежної якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг).

Враховуючи, що позивачем за зустрічним позовом не доведено поставку йому товару неналежної якості та відсутні всі умови за наявності яких застосовується штрафна санкція передбачена ч. 2 ст. 231 ГК України, вимога позивача за первісним позовом про стягнення 2 588,40 євро штрафу задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Київської області від 01.06.2017 підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог за первісним позовом та в частині задоволення позовних вимог за зустрічним позовом у зв'язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову про стягнення 9 280,00 євро. В частині відмови в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом в частині стягнення 2 694,30 євро збитків та 2 588,40 євро штрафу оскаржуване рішення слід залишити без змін за мотивами викладеними в даній постанові.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Фірма Мізан" на рішення господарського суду Київської області від 01.06.2017 у справі № 911/4/17 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Київської області від 01.06.2017 у справі № 911/4/17 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог за первісним позовом та в частині задоволення позовних вимог за зустрічним позовом.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким первісний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛБ" (LV-4101, Латвія, Цесіський район, м. Цесіс, вул. Ленчу, 19с, код LV-7) на користь Приватного підприємства "Фірма Мізан" (09052, Київська обл., Сквирський район, с. Антонів, вул. Перемоги, буд. 17, код 31100856) заборгованість за поставлений товар в сумі 3 662 (три тисячі шістсот шістдесят два) євро 00 центів, що станом на дату подання позовної заяви еквівалентно 100 533 (сто тисяч п'ятсот тридцять три) грн. 30 коп., пеню в сумі 472 (чотириста сімдесят два) євро 40 центів, що станом на дату подання позовної заяви еквівалентно 12 968 (дванадцять тисяч дев'ятсот шістдесят вісім) грн. 85 коп., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 702 (одна тисяча сімсот дві) грн. 53 коп.

В задоволенні зустрічного позову про стягнення з Приватного підприємства "Фірма Мізан" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛБ" 9 280 (дев'ять тисяч двісті вісімдесят) євро 00 центів, що еквівалентно за курсом НБУ 264 294 (двісті шістдесят чотири тисячі двісті дев'яносто чотири) грн. 40 коп. відмовити.

3. В решті рішення господарського суду Київської області від 01.06.2017 у справі № 911/4/17 залишити без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛБ" (LV-4101, Латвія, Цесіський район, м. Цесіс, вул. Ленчу, 19с, код LV-7) на користь Приватного підприємства "Фірма Мізан" (09052, Київська обл., Сквирський район, с. Антонів, вул. Перемоги, буд. 17, код 31100856) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 6 233 (шість тисяч двісті тридцять три) грн. 64 коп.

5. Видачу наказів доручити господарському суду Київської області.

6. Матеріали справи № 911/4/17 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді М.Л. Яковлєв

О.О. Хрипун