ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2017 року Справа № 915/212/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О.-головуючого (доповідач),
Карабаня В.Я.,
Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз"
на ухвалу та постановуГосподарського суду Миколаївської області від 24.04.2017 про повернення зустрічної позовної заяви Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017
у справі№ 915/212/17 Господарського суду Миколаївської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз"
про за участю представників сторін від позивача: від відповідача:стягнення 144265353,84 грн., Некрасов Д.Н., Замкова М.О.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2017 у справі № 915/212/17 (суддя Мавродієва М.В.) повернуто зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" про визнання недійсним договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 у справі № 915/212/17 (у складі колегії суддів: Лисенко В.А.-головуючого, Ліпчанської Н.В., Гладишевої Т.Я.) ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2017 у справі № 915/212/17 залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2017 та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 у справі № 915/212/17 Господарського суду Миколаївської області, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 у справі 915/212/17 Господарського суду Миколаївської області, і прийняти нове рішення про прийняття зустрічної позовної заяви Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" до розгляду з первісним позовом.

У касаційній скарзі заявник вважає, що суди допустились порушення норм ст. ст. 4, 47, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ГПК України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Статтею 63 ГПК України визначено підстави для повернення позовної заяви, зокрема, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо:

- не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі;

Повертаючи без розгляду зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "МИКОЛАЇВГАЗ", місцевий господарський суд вказав на недотримання позивачем за зустрічним позовом вказаної вимоги процесуального законодавства, зокрема, ненадання останнім доказів сплати судового збору.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору-громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2017 становить 1600 гривень (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік").

Суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що при поданні зустрічної позовної заяви сторона повинна надати до суду докази оплати судового збору у розмірі 1600 грн., натомість до позову доказів сплати судового збору не додано взагалі.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Аналіз правового змісту зазначеної норми свідчить про те, що відстрочення скаржнику сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, які свідчать про об'єктивну неможливість сплатити судовий збір під час подання позову у зв'язку з скрутним фінансовим становищем.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними відповідно до Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII) за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом. При цьому сплата судового збору може бути відстрочена чи розстрочена на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

З наведеного вбачається, що відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати судового збору, є правом суду і може мати місце за наявності виключних обставин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати судового збору, при зверненні до суду із зустрічним позовом, Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "МИКОЛАЇВГАЗ" не заявлялось.

Допущене Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "МИКОЛАЇВГАЗ" порушення норми процесуального закону при подачі позову тягнуть за собою наслідки, передбачені пунктом 4 статті 63 ГПК України, тому суд першої інстанцій дійшов до правильного висновку про повернення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення;

3) скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції;

4) скасувати рішення першої інстанції, постанову апеляційної інстанції повністю або частково і припинити провадження у справі чи залишити позов без розгляду повністю або частково;

5) змінити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції;

6) залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Відповідно до ст. 11113 Господарського процесуального кодексу ухвали місцевого та апеляційного господарського суду можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених частиною першою статті 106 цього Кодексу.

Касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

У випадках скасування касаційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або про залишення без розгляду заяви у провадженні у справі про банкрутство, справа передається на розгляд суду першої інстанції.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 у справі № 915/212/17 Господарського суду Миколаївської області прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими обставинами справи.

Таким чином ухвала Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2017 та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 у справі № 915/212/17 Господарського суду Миколаївської області підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 у справі № 915/212/17 Господарського суду Миколаївської області залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 у справі № 915/212/17 Господарського суду Миколаївської області залишити без змін.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж.О.
Судді: Карабань В.Я.
Нєсвєтова Н.М.