ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р.Справа № 916/1562/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: С.В. Таран,

Суддів: Л.О. Будішевської, М.А. Мишкіної,

при секретарі судового засідання І.М. Станковій,

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, довіреність б/н від 25.07.2017;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність б/н від 06.11.2017;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Служба безпеки "ТРОЯ"

на рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2017

у справі №916/1562/17

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Служба безпеки "ТРОЯ"

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН ІНВЕСТ"

про стягнення 234 313,33 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017р. товариство з обмеженою відповідальністю "Служба безпеки "ТРОЯ" (далі ТОВ "Служба безпеки "ТРОЯ" ) звернулось з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН ІНВЕСТ" (далі ТОВ "МЕГАЛАЙН ІНВЕСТ") про стягнення 234313,33 грн, з яких: 178225,80 грн борг, 19083,45 грн інфляційні втрати, 33677,89 грн-пеня та 3326,19 грн 3% річних. Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобовязань за укладеним між сторонами договором про надання послуг з охорони обєкта №ТР01/0715 від 03.08.2015.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.09.2017 у справі №916/1562/17 (суддя М.І. Никифорчук) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Судове рішення мотивоване тим, що у позивача не виникло право вимоги заявленої до стягнення суми.

Не погодившись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Служба безпеки "ТРОЯ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2017 у справі №916/1562/17 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобовязання зі своєчасної оплати наданих послуг, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, строк сплати якої настав.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу висловив заперечення щодо її задоволення, зазначаючи про те, що суд першої інстанції перевірив надані позивачем розрахунки, які виконані невірно, та дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 21.11.2017 оголошувалась перерва до 11 год. 27.11.2017.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.

03.08.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН ІНВЕСТ" («замовник») та товариством з обмеженою відповідальністю "Служба безпеки "ТРОЯ" («виконавець») було укладено договір про надання послуг з охорони обєктів (цілодобовий режим охорони) №ТР01/0715 (далі договір №ТР01/0715 від 03.08.2015), за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання: організувати та забезпечити охорону будівельного обєкта замовника, розташованого за адресою: м. Київ, провулок Червоноармійський, 3 та матеріальних цінностей замовника, прийнятих під охорону, на умовах цього договору (а.с. 17-21).

Відповідно до пункту 2.1 договору №ТР01/0715 від 03.08.2015 вартість послуг виконавця за цим договором є договірною і визначається сторонами у протоколі узгодження договірної ціни (додаток №1).

Згідно з протоколом узгодження договірної ціни за здійснення заходів охорони (додаток №1) така вартість становить 12500 грн, в т.ч. ПДВ 2083,33 грн один цілодобовий пост за місяць охорони (а.с. 22).

У додатку №2 до договору №ТР01/0715 від 03.08.2015 сторонами узгоджено дислокацію обєкту охорони, а також кількість постів охорони та час їх роботи (а.с. 23).

Крім того, відповідно до пункту 3.2.6 договору №ТР01/0715 від 03.08.2015 замовник має право звертатися до виконавця з метою здійснення разових заходів охорони у обсязі і часі більшому, ніж це передбачено умовами договору, з оплатою послуг за окремою домовленістю між сторонами.

У пунктах 2.4, 2.4.1 договору №ТР01/0715 від 03.08.2015 передбачено, що щомісячно до 30 числа, виконавець надає уповноваженому представнику замовника два примірники акту надання послуг, підписані зі своєї сторони; замовник зобов'язаний протягом 5 робочих днів підписати акт(и) надання послуг та передати (надіслати) їх виконавцеві або надати (надіслати) письмове обґрунтування відмови від підпису.

Замовник зобовязаний здійснювати оплату послуг виконавця у строки та на умовах, визначених даним договором (пункт 3.1.10 договору №ТР01/0715 від 03.08.2015).

Згідно з пунктом 2.4.3 договору №ТР01/0715 від 03.08.2015 оплата наданих послуг здійснюється до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Положеннями пункту 2.4.4 договору №ТР01/0715 від 03.08.2015 визначено, що у випадку несвоєчасної оплати послуг, наданих виконавцем за охорону об'єкта нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.07.2016 (пункт 6.1 договору №ТР01/0715 від 03.08.2015).

Додатковою угодою №1 від 16.09.2015 до договору №ТР01/0715 від 03.08.2015 сторонами внесено зміни щодо збільшення кількості постів на обєкті замовника до 7 з 16.09.2015, а тому викладено додаток №2 "Дислокація обєкту охорони» у новій редакції (а.с. 32).

На виконання умов вказаного договору позивач надав, а відповідач прийняв послуги з охорони на загальну суму 1150801,44 грн, що підтверджується актами надання послуг: №36 від 31.08.2015 на суму 35080,64 грн, №39 від 30.09.2015 на суму 62 495 грн, №42 від 31.10.2015 на суму 87500 грн, №47 від 30.11.2015 на суму 87500 грн, №52 від 31.12.2015 на суму 87500 грн, № 1 від 29.01.2016 на суму 87500 грн, №5 від 29.02.2016 на суму 87500 грн, №11 від 31.03.2016 на суму 87500 грн, №16 від 29.04.2016 на суму 87500 грн, №21 від 31.05.2016 на суму 87500 грн, № 26 від 30.06.2016 на суму 87500 грн, №31 від 29.07.2016 на суму 87500 грн, №37 від 31.08.2016 на суму 87500 грн, №40 від 31.08.2016 на суму 3225,80грн, №43 від 30.09.2016 на суму 87500 грн (а.с. 49-63).

Акти надання послуг підписані керівниками підприємств позивача та відповідача без зауважень та скріплені печатками ТОВ "МЕГАЛАЙН ІНВЕСТ" та ТОВ "Служба безпеки "ТРОЯ". Отже, фактичні дії сторін свідчать про надання позивачем та отримання відповідачем на виконання умов договору №ТР01/0715 від 03.08.2015 послуг з охорони протягом серпня 2015р. - вересня 2016 р.

За надані послуги відповідач розрахувався частково на суму 972575,64 грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача (а.с. 64-70, 72, 74-78), у звязку з чим у ТОВ "МЕГАЛАЙН ІНВЕСТ" виникла заборгованість за надані послуги перед ТОВ "Служба безпеки "ТРОЯ" з охорони в сумі 178225,80 грн.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з ТОВ "МЕГАЛАЙН ІНВЕСТ" на користь ТОВ "Служба безпеки "ТРОЯ" 234313,33 грн, з яких: 178225,80 грн основний борг, 19083,45 грн інфляційні втрати, 33677,89 грн-пеня та 3326,19 грн 3% річних.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд послався на те, що станом на 10 число у позивача не виникло право вимоги, а тому відсутні підстави для задоволення такого позову.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на таке.

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною першою статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України регламентовано, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів, що підтверджують належне виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договором №ТР01/0715 від 03.08.2015, місцевим господарським судом безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення 178225,80 грн основної заборгованості за надані послуги з охорони.

Щодо позовних вимог ТОВ "Служба безпеки "ТРОЯ" про стягнення з відповідача пені у розмірі 33677,89 грн колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 Цивільного кодексу України є грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 2.4.3 договору №ТР01/0715 від 03.08.2015 оплата за надані послуги здійснюється до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Отже, до 10.09.2015 відповідач повинен був повністю розрахуватись за послуги з охорони, надані йому у серпні 2015р., до 10.10.2015 - за послуги з охорони, надані йому у вересні 2015р. і т.д. Прострочення виконання грошового зобов'язання щодо оплати за надані у березні 2016р. послуги з охорони виникло з 10.04.2016; за надані у квітні 2016р. послуги з охорони - з 10.05.2016; за надані у травні 2016р. послуги з охорони - з 10.06.2016; за надані у червні 2016р. послуги з охорони - з 10.07.2016; за надані у липні 2016р. послуги з охорони - з 10.08.2016; за надані у серпні 2016р. послуги з охорони - з 10.09.2016; за надані у вересні 2016р. послуги з охорони - з 10.10.2016. Саме з зазначених дат мають нараховуватись штрафні санкції.

За таких обставин, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню за несвоєчасне виконання ним зобовязань за договором №ТР01/0715 від 03.08.2015 щодо оплати за надані у березні 2016р. послуги з охорони за період з 10.04.2016 по 12.04.2016 у сумі 315,57 грн, за надані у квітні 2016р. послуги з охорони за період з 10.05.2016 по 01.06.2016 у сумі 2089,48 грн, за надані у травні 2016р. послуги з охорони за період з 10.06.2016 по 17.07.2016 у сумі 3452,19 грн, за надані у червні 2016р. послуги з охорони за період з 10.07.2016 по 17.07.2016 у сумі 726,78 грн, за надані у липні 2016р. послуги з охорони за період з 10.08.2016 по 31.08.2016 у сумі 1998,63 грн, за надані у серпні 2016р. послуги з охорони за період з 10.09.2016 по 10.03.2017 у сумі 12850,63 грн, за надані у вересні 2016р. послуги з охорони за період з 10.10.2016 по 10.04.2017 у сумі 12235,61 грн-на загальну суму 33668,89 грн. В задоволенні решти вимог про стягнення пені слід відмовити, оскільки позивачем допущено арифметичну помилку при визначенні загальної суми пені.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведені вище обставини та зазначену норму матеріального права позивачем обгрунтовано заявлено позовні вимоги про стягнення 3326,19 грн 3% річних за період з 10.04.2016 по 10.04.2017.

Щодо позовних вимог про стягнення 19083,45 грн інфляційних втрат колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пункти 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14).

Із наведеного позивачем розрахунку інфляційних втрат вбачається, що позивачем проведено відповідні нарахування на суми заборгованості за період прострочення, починаючи з місяця, в якому виникла така заборгованість, а не з місяця, наступного за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15623,48грн інфляційних втрат за період з жовтня місяця 2016 р. по березень місяць 2017р.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6).

Оспорене судове рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2017 у справі №916/1562/17 не відповідає цим вимогам, а тому підлягає зміні з підстав невідповідності висновків, викладених у ньому, обставинам справи.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Служба безпеки "ТРОЯ" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 19.09.2017 у справі №916/1562/17 скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН ІНВЕСТ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Служба безпеки "ТРОЯ" 178225,80 грн основного боргу, 33668,89 грн пені, 3326,19 грн 3% річних, 15623,48 грн інфляційних втрат та 3462,66 грн витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Доручити Господарського суду Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 28.11.2017.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна