ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2017 р.Справа № 922/3785/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Харків
до Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції , м. Харків
про стягнення 50428,66 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність №744 від 22.12.2016р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №22-15258 від 24.11.2017р.;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції , в якій позивач просить стягнути з відповідача: 46128,14 грн. основного боргу, 2432,20 грн. пені, 1576,43 грн. інфляційних втрат, 291,89 грн. трьох відсотків річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором №63Е100-683/17 оренди нерухомого майна, що був укладений між позивачем та відповідачем. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1600,00 грн. судового збору.

Присутній представник позивача у судовому засіданні підтримав клопотання про припинення провадження по справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 46128,14 грн., у зв'язку із сплатою відповідачем та надав копії платіжних доручень в підтвердження сплати суми боргу. Просив позов задовольнити в частині стягнення суми інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Присутній представник відповідача у судовому засіданні проти позову не заперечував, наявність заборгованість перед позивачем визнав та зазначив, що сума основного боргу перед позивачем ним сплачена, тому просив припинити провадження у справі в цій частині. Також, відповідач просив зменшити розмір пені на 90%, у зв'язку із тим, що відповідач є бюджетною установою та фінансується з Державного бюджету України.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача та відповідача господарським судом встановлено наступне.

01.01.2017 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір № 63Е100-683/17 оренди нерухомого майна.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п. 12.1 договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2017 року включно.

01.01.2017р. на виконання умов указаного договору орендодавець передав, а орендар прийняв в користування об'єкт оренди, що підтверджується актом приймання-передачі майна, який є додатком № 1 до договору.

Відповідно до підп. 5.1.1 п. 5.1. договору, орендодавець має право вимагати своєчасної оплати оренди майна.

Відповідно до підп. 6.1.3 п. 6.1. договору, орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 3.7 договору, орендна плата перераховується орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком та податковою накладною надає його орендарю. Орендар протягом двох робочих днів з дати отримання підписує та повертає орендодавцю перший примірник акта про надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем у справі, відповідач сплачував орендну плату несвоєчасно, у зв'язку із чим виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 46128,14 грн.

Проте, під час розгляду справи сума основного боргу сплачена відповідачем у повному обсязі, та позивач надав до суду відповідні платіжні доручення та просив провадження у справі припинити.

Відповідно пункту 1.1. ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Таким чином, оскільки між сторонами відсутній предмет спору в частині позовних вимог у розмірі 46128,14 грн., суд вважає за необхідне в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми основної заборгованості - провадження у справі припинити.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1576,43 грн., 3% річних у розмірі 291,89 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування інфляційних та 3% річних суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 2432,20 грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 8.2 договору, у разі порушення строків виконання грошових зобов'язань за цим договором орендар на вимогу орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення.

Представником відповідача заявлено клопотання про зменшення пені на 90%.

Присутній представник позивача у судовому засіданні проти зменшення пені заперечував та просив у задоволенні вказаного клопотання відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 ЦК України і статтею 233 ГК України. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню.

З огляду на повне погашення боржником суми основного боргу згідно платіжних доручень, що містяться у матеріалах справи, проти чого не заперечує позивач у справі, суд вважає за необхідне відповідно до п.3 ст. 83 ГПК України зменшити пеню на 50% до суми 1216,10 грн., відповідно до цього суд вважає за необхідне клопотання відповідача про зменшення пені задовольнити частково. В частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 1216,10 грн. слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та припинення провадження в сумі основного боргу у зв'язку із погашенням відповідачем боргу після звернення позивача суду, а у разі зменшення розміру пені судові витрати покладаються відповідача, судові витрати у даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 46128,14 грн. - провадження у справі припинити.

3. Стягнути з Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (61010, м. Харків, вул. Нетіченська, 14, ідентифікаційний код 40867285) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, ідентифікаційний код 21560766) в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (61010, м. Харків, Нетіченська Набережна, 8, ідентифікаційний код 25614660) пеню у розмірі 1216,10 грн., інфляційні втрати у розмірі 1576,43 грн., 3% річних у розмірі 291,89 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 1216,10 грн. - відмовити.

Повне рішення складено 04.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_3