ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Справа № 916/3171/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Корнілової Ж.О.,
Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргизаступника прокурора Одеської області
напостанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.08.17 та рішення господарського суду Одеської області від 01.12.15
у справігосподарського суду Одеської області №916/3171/15
за позовомзаступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України
доФедерації професійних спілок Одеської області, приватного підприємства "СП Атав", приватного підприємства "Хвилинка"
провизнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,

за участі представників сторін:

від позивача - Зубарєва Н.В.,

від відповідача-1 - Казарновський О.Л., Бакланова Н.В.,

від ГПУ - Попенко О.С.,

від інших осіб - не з'явилися,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року перший заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Федерації професійних спілок Одеської області, приватного підприємства "СП Атав", приватного підприємства "Хвилинка" про визнання права власності за державою Україна в особі Фонду державного майна України на адміністративну споруду загальною площею 13746,1 кв.м. ринковою вартістю 303 376 427 грн., пункт охорони площею 5,0 кв.м., гараж площею 11,0 кв.м., огорожу та мощення, розташовані за адресою: м. Одеса, Куликове поле, 1; витребування з незаконного володіння Федерації професійних спілок Одеської області на користь держави в особі Фонду державного майна України нежитлові приміщення адміністративної споруди площею 13746,1 кв.м., пункту охорони площею 5,0 кв.м., гаражу площею 11,0 кв.м., огорожу та мощення, розташовані за адресою: м. Одеса, Куликове поле, 1; витребування з незаконного володіння ПП „СП Атав" та ПП „Хвилинка" на користь держави в особі Фонду державного майна України нежитлові приміщення площею 77,4 кв.м. в адміністративній споруді, яка розташована за адресою: м. Одеса, Куликове поле, 1; зобов зобов'язання Федерацію професійних спілок Одеської області повернути державі в особі Фонду державного майна України шляхом звільнення нежитлові приміщення адміністративної споруди загальною площею 13 746,1 кв.м., пункту охорони площею 5,0 кв.м., гаражу площею 11,0 кв.м., огорожу та мощення, розташовані за адресою: м. Одеса, Куликове поле, 1; зобов'язання ПП „СП Атав" та ПП „Хвилинка" повернути державі в особі Фонду державного майна України нежитлові приміщення площею 77,4 кв.м. в адміністративній споруді, яка розташована за адресою: м. Одеса, Куликове поле, 1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з Указом Президії Верховної Ради України від 30.08.91р. №1452-ХІІ "Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави", Законом України від 10.09.91р. №1540-ХІІ "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України", постановою Верховної Ради України від 10.04.1992р. "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України", постановою Верховної Ради України від 04.02.1994р. №3943-ХІІ "Про майно загальносоюзних організацій колишнього Союзу РСР" спірний об'єкт нерухомості є державною власністю та використовується відповідачами без належних правових підстав. На думку прокурора спірне майно належить до державної власності та повинно перебувати у розпорядженні Фонду державного майна України, як майно громадської організації колишнього СРСР, а тому знаходження цього майна у володінні, користуванні та розпорядженні інших осіб, в тому числі і відчуження частини спірного майна, без згоди названого органу управління об'єктом державної власності порушує його права як розпорядника державним майном та, відповідно, порушує приписи законодавства, якими врегульовані дані питання.

Справа розглядалась судами неодноразово.

За результатами останнього розгляду справи 01.12.2015 рішенням господарського суду Одеської області (суддя Желєзна С.П.), провадження у справі в частині позовних вимог до приватного підприємства "СП Атав" та приватного підприємства "Хвилинка" припинено, у решті позову відмовлено. Суд виходив із недоведеності позовних вимог прокурора, оскільки зазначене майно ніколи не відносилося до державної власності. Крім того, місцевий суд зазначив, що відповідно до нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 26.11.2004 та від 29.12.2004, укладених між ПП "Хвилинка" (продавець) та ПП "СП "Атав" (покупець) на користь останнього було відчужено 21/50 та 29/50 нежитлової окремо стоячої будівлі, загальною площею 77,4 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, пл. Куликове поле, 1. Право власності на це майно зареєстровано в установленому порядку за ПП "СП "Атав", а указана будівля не стосується спірної адміністративної п'ятиповерхової будівлі.

15.08.2017 постановою Одеського апеляційного господарського суду (судді Величко Т.А., Лавриненко Л.В., Філінюк І.Г.) апеляційну скаргу Фонду державного майна України залишено без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 01.12.2015 - без змін.

У касаційній скарзі заступник прокурора Одеської області посилався на порушення попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права, тому просив постанову від 15.08.2017 та рішення від 01.12.2015 скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обгрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення вимог скарги виходячи з наступного.

Постановою Секретаріату Загальносоюзної Центральної Ради професійних спілок № 8-88 від 12.04.1983 було надано Одеській обласній раді професійних спілок дозвіл придбати будівлю Одеського обкому Компартії України із залишковою вартістю по балансу 1837018 рублів та виділити йому на вказану мету позику в розмірі 1,8 млн. рублів із терміном повернення до 01.12.1984, а також, в порядку виключення, централізувати в 1983-1984 роках залишки бюджетних коштів профспілкових комітетів, за їх згодою, на суму 0,5 млн. рублів на придбання адміністративної будівлі для ради та комітетів профспілок.

Постановою Президії Одеської обласної ради профспілок №11-38 від 03.02.1984 року адміністративну будівлю за адресою площа Жовтневої революції 1 (нинішня адреса - Куликове поле 1) було прийнято на баланс обласної ради профспілок та затверджено акт прийому будівлі. Відповідно до акту №01-33 від 03.02.1984 року спірну будівлю було передано Одеським обкомом Компартії України Одеській обласній раді профспілок з оплатою балансової вартості у розмірі 1837018 рублів. До акту додавався висновок №257 про технічний стан будівлі, яка знаходилася у незадовільному стані.

Відповідно до договору від 18.11.1990, укладеного між Загальною Конфедерацією Профспілок СРСР та Федерацією незалежних профспілок України, закріплено на праві власності за Федерацією незалежних профспілок України майно згідно переліку, до якого увійшла, зокрема Будівля Спілок, розташована за адресою: м. Одеса, площа Жовтневої революції, 1, 1958 року побудови, загальною площею 1 837,00 кв. м.

Постановою ХІХ Одеської обласної міжспілкової конференції профспілок від 20.12.1990р. було вирішено створити Федерацію професійних спілок Одеської області та вважати її правонаступником майна та фінансів обласної ради профспілок.

Відповідно до реєстраційного посвідчення, складеного Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 04.12.1992, домоволодіння № 1 по площі Жовтневої революції в цілому зареєстроване за Одеською обласною радою профспілок на підставі акту передачі № 01-33 від 03.02.1984.

Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 02.02.2000, будівля № 1 за адресою: Куликове поле, м. Одеса, зареєстрована за Федерацією професійних спілок Одеської області на праві власності на підставі акту передачі № 01-33 від 03.02.1984 та записано в реєстраційну книгу № 9 неж. стр. 19, реєстр № 2869.

Постановою Верховної Ради Української РСР "Про захист суверенних прав власності Української РСР" від 29.11.1990 № 506-XII на території республіки введено мораторій на будь-які зміни форми власності та власника державного майна до введення у дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

Указом Президії Верховної Ради України „Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави" від 30.08.1991 № 1452-XII встановлено, що підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України, з прийняттям цього Указу переходять у державну власність України. Кабінету Міністрів України в основному до 1 жовтня 1991 забезпечити перехід зазначених підприємств, установ та організацій у відання органів державного управління. Повністю закінчити цю роботу до 1 грудня 1991 року. Встановити, що рішення державних органів, органів громадських, політичних, кооперативних, інших організацій і підприємств, посадових осіб, а також договори та інші угоди, прийняті чи здійснені на основі законодавства СРСР щодо зміни власника і форм власності після прийняття Постанови Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року "Про проголошення незалежності України" без узгодження з відповідними органами управління, визначеними Кабінетом Міністрів України, вважаються недійсними.

Законом України "Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України" від 10.09.1991 № 1540-XII також встановлено, що майно підприємств, установ і організацій та інших об'єктів союзного підпорядкування є державною власністю та зобов'язано Кабінет Міністрів України, в основному до 1 жовтня 1991 року, забезпечити перехід зазначених підприємств, установ та організацій у відання органів державного управління. Повністю закінчити цю роботу до 1 грудня 1991 року. Майно цих підприємств передати Фонду державного майна. Крім того, статтями 3 та 4 цього Закону також було визнано недійсними майнові договори, якими змінено форму власності, укладені під час дії мораторію, встановленого постановою Верховної Ради Української РСР 29 листопада 1990 року та встановлено, що рішення державних органів, органів громадських, політичних, кооперативних, інших організацій і підприємств, посадових осіб, а також договори та інші угоди, прийняті чи здійснені на основі законодавства СРСР щодо зміни власника і форм власності, а також створення акціонерних та спільних підприємств за участю органів влади та управління Союзу РСР після прийняття Постанови Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року "Про проголошення незалежності України" без узгодження з відповідними органами управління, визначеними Кабінетом Міністрів України, вважаються недійсними.

У той же час профспілки діяли за загальним статутом профспілок СРСР та були загальносоюзною громадською організацією.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, спірний об'єкт нерухомості був майном громадської організації колишнього Союзу РСР, розташованим на території України, тобто перебував у віданні Української республіканської ради профспілок, правонаступником якої після розпаду Союзу РСР стала рада Федерації незалежних профспілок України, а у наступному - Федерація професійних спілок України, та відповідно до наведених норм є державною власністю.

На час утворення як Федерації професійних спілок України, так і Федерації професійних спілок Одеської області спірне майно перебувало у державній власності.

Постановою Верховної Ради України "Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України" від 10.04.1992 № 2268-XII визначено, що майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об'єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, передані тимчасово Фонду державного майна України.

Постановою Верховної Ради України "Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР" від 04.02.1994 № 3943-XII встановлено тимчасово, до законодавчого визначення суб'єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю. На цей час законодавчого визначення статусу цього майна не існує.

Не зважаючи на це, господарським судом Одеської області ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог із тих підстав, що саме це спірне майно не відноситься до державної власності.

Залишаючи без змін зазначене рішення, апеляційний суд не погодився із його мотивувальною частиною, дійшовши протилежних висновків щодо статусу спірного майна, навівши відповідні обгрунтування, визнав його державним, відмовив у задоволенні позовних вимог на підставі статей 256, 261, 267 ЦК України через пропуск без поважних причин строків позовної давності. При цьому, у порушення положень статей 99, 101, 104, 105 ГПК України, залишив без задоволення апеляційну скаргу Фонду державного майна України, а рішення господарського суду Одеської області - без змін.

За вимогами статті 84 ГПК України рішення у справі має бути гранично повним, ясним, чітким, обов'язково мати вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст.ст.99, 101 ГПК України апеляційний господарський суд розглядає справу повторно. Тобто метою суду є не перевірка правильності й законності рішення суду першої інстанції, а розгляд справи повторно. Переглядаючи рішення в апеляційному порядку, апеляційний господарський суд користується правами, наданими суду першої інстанції.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку про недотримання судами двох інстанцій положень статей 84, 99, 101 ГПК України. Тому виходячи з вимог ч.2 ст.111-7 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, постанова та рішення господарських судів підлягають скасування з направленням справи для нового розгляду, під час якого господарському суду необхідно всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, встановити дійсні права та обов'язки сторін, і в залежності від установленого правильно застосувати норми матеріального та процесуального права, якими врегульовано спірні правовідносини, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області задоволити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 15.08.2017 та рішення господарського суду Одеської області від 01.12.2015 у справі №916/3171/15 скасувати, а справу направити для нового розгляду.

Головуючий суддя В.Я. Карабань

Суддя Ж.О. Корнілова

Суддя Н.М. Нєсвєтова