КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2017 р. Справа№ 910/12629/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Тищенко А.І.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Рудник Ю.М. - представник, дов. № 220/485/д від 26.12.2016;

від відповідача: Дяденчук О.Г. - представник, дов. № 535 від 17.10.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2017

у справі № 910/12629/17 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Міністерства оборони України

до Приватного акціонерного товариства "Деревообробний комбінат № 7"

про стягнення 45 999,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Міністерство оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Деревообробний комбінат № 7» про стягнення штрафу у розмірі 45 999,84 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 у справі № 910/12629/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Міністерство оборони України подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 у справі № 910/12629/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.11.2017 апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 у справі № 910/12629/17 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 21.11.2017.

Представник позивача у судовому засіданні 21.11.2017 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 у справі № 910/12629/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.11.2017 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 у справі № 910/12629/17 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі; в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.06.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір № 303/26/141-16 про закупівлю товарів, робіт або послуг (за кошти Державного бюджету України), відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого відповідач, за договором постачальник, зобов'язується у 2016 році поставити позивачу, за договором замовнику, товар, код предмета закупівлі (за Державним класифікатором продукції та послуг ДК - 016:2010):31.09.1, ДК 021:2015:39151000-5 (меблі різні), лот 1, а позивач забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки (терміни) і виключно за цінами згідно положень договору. Платіжні зобов'язання позивача виникають при наявності відповідного бюджетного призначення (бюджетного асигнування) на 2016 рік. Ціна товару, передбаченого до поставки за договором, його номенклатура, характер, технічні та якісні характеристики, а також конструктивні, технологічні, експлуатаційні та інші вимоги до товару, строки (терміни) виконання договору, визначаються нижчевикладеною специфікацією, а саме найменування товару - стіл для чищення зброї, загальною кількістю 400 штук, ціна за одиницю товару без ПДВ - 958,33 грн., ціна товару з ПДВ - 459 998,40 грн., строк поставки - 31.07.2016, включно.

Згідно із п. 3.1 договору ціна договору становить з ПДВ 459 998,40 грн., в тому числі ПДВ 76 666,40 грн. Ціна договору включає в себе вартість тари, упаковки, маркування, вантажних робіт в місцях завантаження та транспортних витрат.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 договору товар постачається на умовах DDP відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року, згідно із положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, завантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо. Місце поставки товару: згідно реквізитів представників позивача відповідно до рознарядки позивача (додаток 2), з обов'язковим дотриманням передбачених нею вимог до асортименту, кількості, адреси представників позивача.

Згідно із ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із п. 6.3.1 договору відповідач зобов'язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.

Пунктом 7.3.2 договору сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов'язання з вини відповідача, він сплачує пеню в розмірі 0,2 відсотка від вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з відповідача додатково стягується штраф у розмірі 10 відсотків вказаної вартості договору.

Згідно із п. 10.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 10.12.2016, а в частині розрахунків та у випадку передбаченому пунктом 7.3.1 до повного виконання сторонами взятих зобов'язань.

Також, сторонами узгоджено рознарядку на відвантаження столів для чищення зброї до договору (Додаток № 2), згідно із якою одержувачем зазначено КЕВ м. Рівне, вул. Чернишова, 8, 33000, належним чином засвідчена копія рознарядки наявна у матеріалах справи.

29.07.2016 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, згідно із якою строки (терміни) поставки змінені на 19.08.2016, включно.

Таким чином, згідно із додатковою угодою сторонами погоджено строк поставки до 19.08.2016, включно, доказів узгодженні іншого строку поставки товару за договором сторонами не надано.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем, згідно із видатковою накладною № 190 від 15.09.2016, підписаною сторонами, належним чином засвідчена копія якої наявна у матеріалах справи, здійснено поставку позивачу за договором, а саме: 15.09.2016 відповідачем передано ТОВ «Сантранс Україна» в особі водія/експедитора Онофрійчука В., з яким відповідачем укладено договір транспортного експедирування № 632 від 15.09.2016, для транспортування та передачі у власність позивача (вантажоодержувача) товар (столи для чищення зброї) в кількості 400 штук на загальну суму 459 998,40 грн. з ПДВ.

Відповідно до даних товарно-транспортної накладної № Р190 від 15.09.2016, перевізник - ТОВ «Сантранс Україна», вантажовідправником - відповідачем товар було направлено товар на адресу вантажоодержувача - позивача (Головне квартирно-експлуатаційне управління ЗСУ), із зазначенням пункту розвантаження - м. Рівне, вул. Старицького, 40Б.

Однак, під час прийняття партії товару відповідальною особою позивача столи в кількості 3 шт. не були прийняті в зв'язку із пошкодженням, про що зроблено відповідні відмітки у видатковій накладній № 190 від 15.09.2016 та ТТН № Р190 від 15.09.2016, засвідчені підписом представника позивача та печаткою КЕВ м. Рівне.

Факт прийняття позивачем товару у кількості 397 штук підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткової накладної № 190 від 16.09.2016 на суму 456 548,41 грн. та актом прийому № 55 від 16.09.2016.

Згідно із актом приймання-передачі пошкодженого товару від 19.09.2016 водій/експедитор ТОВ «Сантранс Україна» Онофрійчук В. передав, а комісія відповідача прийняла столи для чищення зброї в кількості 3 шт., які втратили товарний вигляд при транспортуванні, у зв'язку із пошкодженням упаковки.

У вказаному акті зазначено, що відповідальна особа Міністерства борони України Скипенко О.Ф. 16.09.2016 прийняв столи для чищення зброї в кількості 397 шт. замість доставлених 400 шт., не прийнявши 3 шт. пошкоджених столів, про що зроблені відповідні відмітки в ТТН та видатковій накладній.

Відповідачем замінено 3 пошкоджені столи для чищення зброї на товар належної якості, а саме відповідно до експрес-накладної ТОВ «Нова Пошта» № 3845 від 19.09.2016 вказаний товар в кількості 3 шт. було направлено на адресу позивача та прийнято останнім 20.09.2016, що підтверджується підписаною обома сторонами видатковою накладною № 190/1 від 20.09.2016 на суму 3 449,99 грн. з ПДВ та актом прийому № 56 від 20.09.2016, належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах справи.

Позивач у претензії від 30.12.2016 зазначив, що товар за договором поставлено відповідачем з простроченням, а саме частину товару поставлено 20.09.2016 замість передбаченої договором граничної дати поставки - 19.08.2016, включно, тому позивачем на підставі п. 7.3 договору нараховано відповідачу пеню в сумі 6,90 грн. та штраф в сумі 45 999,84 грн. та просив сплатити на користь позивача суми пені та штрафу.

Надсилання позивачем претензії позивачу підтверджується фіскальним чеком за № 8988 від 03.01.2017, належним чином засвідчена копія якого наявна у матеріалах справи.

У відповіді на претензію відповідач у листі № 32 від 19.01.2017 повідомив позивача про відсутність підстав для сплати штрафу, оскільки порушення строків поставки відбулось без перевищення тридцятиденного строку прострочення, що є підставою для застосування до відповідача відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 10% вартості договору.

Згідно із ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч.1 п.1 ст.664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.193 ЦК України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно із ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Як вже зазначалось, відповідачем було доставлено товар позивачу (ГКЕУ ЗСУ) у кількості 400 шт. 16.09.2016, однак 3 шт. пошкодженого товару не були прийняті позивачем, про що зроблені відповідні виправлення в ТТН та видатковій накладній.

Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, та вважає, що відповідачем 16.09.2016 поставлено товар у повній кількості 400 шт. за адресою м. Рівне, вул. Старицького, 40Б.

Пунктом 7.3.2 договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов'язання з вини відповідача, він сплачує пеню в розмірі 0,2 відсотка від вартості недопоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 30 днів з відповідача додатково стягується штраф у розмірі 10 відсотків вказаної вартості договору.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідачем здійснено заміну неякісного товару відповідно до умов п. 7.3.1 договору, згідно із яким за порушення умов договору щодо якості товару, визначеного розділом ІІ договору, відповідач зобов'язаний замінити товар або відновити його своїми силами та за свій рахунок протягом 30 днів, а також сплатити позивачу фактичні витрати, пов'язані з розвантаженням неякісного товару; витрати по заміні недоброякісного товару, а також на доукомплектування відносяться на рахунок відповідача.

Також матеріалами справи підтверджується той факт, що порушення терміну поставки товару відповідачем відбулось без перевищення тридцяти денного строку прострочення, за перевищення якого, згідно із п. 7.3.2 договору, є підставою для застосування до відповідача відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 10% вартості договору.

Факт постачання недоброякісного товару та подальша його заміна на якісний відповідачем, сторонами не заперечується та не спростовує факту первісного надання у розпорядження позивача усієї кількості товару, визначеної умовами договору - 400 штук, оскільки в даному випадку обставини справи свідчать про реалізацію позивача права відмовитись від прийняття частини товару у зв'язку з порушенням відповідачем умов щодо якості товару, яка обумовлена договором.

Таким чином, враховуючи поставку відповідачем товару згідно із договором у межах тридцятиденного строку, унеможливлює застосування до відповідача умов п. 7.3.2 договору та застосування позивачем до відповідача санкцій у вигляді штрафу 10% вартості договору прострочення відповідачем строків поставки товару понад 30 днів.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції та вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 45 999,84 грн. штрафу необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Київський апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апеляційної скарги враховуючи викладене та наступне.

Посилання скаржника на те, що товар було поставлено з простроченням, а саме: частину товару поставлено 20.09.2016, загалом прострочення з 19.08.2016 по 20.09.2016, тобто 31 день, є безпідставним та необґрунтованим, таким, що спростовується матеріалами справи, оскільки, як вже зазначалось, позивачем поставлено повну усієї кількість товару, визначеної умовами договору - 400 шт. саме 16.09.2017, що підтверджується видатковою накладною № 190, однак 3 шт. пошкодженого товару не були прийняті позивачем, про що зроблені відповідні виправлення в ТТН та видатковій накладній.

Слід зазначити, що штраф за прострочення заміни неякісного товару умовами договору передбачено окремо, а саме: якщо протягом 30 днів вимоги про заміну неякісного товару не виконані, відповідач сплачує штраф у розмірі 30% від вартості товару (п. 7.3.1 договору).

Обставини, на які скаржник посилається як на підставу для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 у справі № 910/12629/17, визнаються колегією суддів безпідставними.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 у справі № 910/12629/17 та для задоволення апеляційної скарги Міністерства оборони України, відсутні.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 у справі № 910/12629/17.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 у справі № 910/12629/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 у справі № 910/12629/17 залишити без змін.

3. Справу № 910/12629/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.І. Тищенко

А.Г. Майданевич