КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2017 р. справа№ 911/1078/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Власова Ю.Л.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Фартух О.О.;

відповідача - Баришенко С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство"

на рішення Господарського суду Київської області від 05.09.2017 р.

у справі № 911/1078/17 (суддя - Бацуца В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метрудтранс"

до Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство"

про стягнення 74891,57 грн

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Метрудтранс" (далі - позивач) звернулося з позовом до Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з організації перевезень вантажів № МРТ-98 від 16.11.2015 р. у загальному розмірі 74891,57 грн, з яких: 63600,00 грн - основного боргу, 10570,83 грн - пені та 720,74 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.04.2017 р. порушено провадження у справі № 911/1078/17.

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.09.2017 р. у справі № 911/1078/17 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" на користь позивача 63600,00 грн основного боргу за договором про надання послуг з організації перевезень вантажів, 6772,22 грн пені та 720,74 грн 3% річних, в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство "Клавдієвське лісове господарство" подало апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було повністю з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Так, в апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що у Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" відсутній обов'язок щодо оплати наданих позивачем послуг в силу існування форс-мажорних обставин, спричинених діями Закарпатської митниці ДФС України з приводу затримки лісовозної платформи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 р. порушено апеляційне провадження у справі № 911/1078/17 та призначено її до розгляду на 23.11.2017 р.

У поданому до суду відзиві позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги відповідача та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як убачається з матеріалів даної справи та встановлено судом першої інстанції, 16.11.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метрудтранс" (виконавець) та Державним підприємством "Клавдієвське лісове господарство" (клієнт) було укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів № МРТ-98, згідно з п. 1.1 якого виконавець зобов'язується за плату і за рахунок клієнта виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, пов'язаних з організацією внутрішньодержавних та експортно-імпортних перевезень вантажів.

Згідно з п. 3.1 договору загальна ціна договору складається із суми наданих послуг, пов'язаних з організацією перевезень вантажів, вартість яких визначається в Протоколі погодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною цього договору (додаток № 2).

Відповідно до п. 3.2 договору оплата послуг здійснюється сторонами у національній валюті України на умовах попередньої оплати.

Пунктом 3.8 укладеного правочину передбачено, що акти виконаних робіт та надання послуг оформлюються сторонами щомісяця не пізніше останнього дня звітного місяця.

У випадку, коли клієнт не підписав акт виконаних робіт та надання послуг протягом 15 днів з дня його отримання клієнтом без письмового обґрунтування, акт виконаних робіт та надання послуг вважається таким, що затверджений та акцептований клієнтом без зауважень (п. 3.10.договору).

Відповідно до п. 10.1 договору останній набирає чинності з дати підписання сторонами та діє до 31.12.2015 р., а в частині проведення розрахунків за надані послуги по цьому договору - до повного здійснення розрахунків.

Разом з підписанням договору між сторонами було також підписано:

- додаток № 1 - Перелік додаткових послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів до договору про надання послуг з організації перевезень вантажів № МРТ-98 від 16.11.2016 р.;

- додаток № 2 - Протокол погодження договірної ціни між виконавцем і клієнтом № 1 до договору № МРТ-98 від 16.11.2016 р.;

- додаток № 3 - Протокол погодження договірної ціни між виконавцем і клієнтом № 2 до договору № МРТ-98 від 16.11.2016 р.;

- додаток № 4 - Протокол погодження договірної ціни між виконавцем і клієнтом № 3 до договору № МРТ-98 від 16.11.2016 р.

У процесі виконання договору сторонами було підписано наступні заявки на перевезення вантажу:

- № 120/07 від 13.01.2016 р., згідно якої позивач зобов'язувався здійснити для відповідача перевезення вантажу за маршрутом від ст. Немішаєво до ст. Білгород-Дністровський, від ст. Немішаєво до ст. Вадул-Сирет у загальній кількості п'яти вагонів лісовозів - 325 тонн;

- № 49/07 від 03.02.2016 р., згідно якої позивач зобов'язувався здійснити для відповідача перевезення вантажу за маршрутом від ст. Немішаєво до ст. Вадул-Сирет у загальній кількості шести вагонів лісовозів - 330 тонн;

- № 102/07 від 10.03.2016 р., згідно якої позивач зобов'язувався здійснити для відповідача перевезення вантажу за маршрутом від ст. Немішаєво до ст. Ізмаїл, від ст. Немішаєво до ст. Вадул-Сирет у загальній кількості восьми вагонів лісовозів - 480 тонн;

- № 121/07 від 22.03.2016 р., згідно якої позивач зобов'язувався здійснити для відповідача перевезення вантажу за маршрутом від ст. Немішаєво до ст. Батево у загальній кількості двох додаткових вагонів лісовозів - 120 тонн;

- № 149/07 від 07.04.2016 р., згідно якої позивач зобов'язувався здійснити для відповідача перевезення вантажу за маршрутом від ст. Немішаєво до ст. Батево у загальній кількості двох додаткових вагонів лісовозів - 120 тонн;

- № 262/07 від 06.07.2016 р., згідно якої позивач зобов'язувався здійснити для відповідача перевезення вантажу за маршрутом від ст. Немішаєво до ст. Вадул-Сирет у загальній кількості шести вагонів лісовозів - 55-60 тонн.

З матеріалів справи убачається, що позивачем протягом червня-листопада 2016 року надавались відповідачу послуги по організації перевезень вантажу на загальну суму 63600,00 грн. Зазначене підтверджується вищевказаними заявками на перевезення вантажу, а також наступними актами надання послуг: № 658 від 30.06.2016 р. на суму 12000,00 грн, № 800 від 31.07.2016 р. на суму 12400,00 грн, № 916 від 31.08.2016 р. на суму 12400,00 грн, № 1042 від 30.09.2016 р. на суму 12000,00 грн, № 1292 від 31.10.2016 р. на суму 12400,00 грн та № 1336 від 16.11.2016 р. на суму 2400,00 грн, що були відправлені відповідачу цінними листами з описами вкладення.

У лютому 2017 року позивач звернувся до відповідача з претензією вих. № МРТ - 2840 від 27.02.2017 р., у якій просив погасити наявну заборгованість у розмірі 63600,00 грн протягом п'яти днів з моменту отримання даної претензії. Факт направлення претензії підтверджується фіскальним чеком № 2325 від 27.02.2017 р. та цінним листом з описом вкладення від 27.02.2017 р., копії яких наявні в матеріалах справи.

Разом з цим, в порушення взятих на себе зобов'язань Державне підприємство "Клавдієвське лісове господарство" вартість отриманих послуг у сумі 63600,00 грн не сплатило.

У зв'язку з вищевикладеним Товариство з обмеженою відповідальністю "Метрудтранс" звернулося з позовом до суду про стягнення заборгованості за надані та неоплачені послуги у розмірі 63600,00 грн. Окрім цього, за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати позивачем також нараховано 10570,83 грн пені та 720,74 грн 3% річних за період прострочення з 17.11.2016 р. по 04.04.2017 р.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Метрудтранс", зазначив, що позивачем здійснено неправильний розрахунок вищевказаних сум пені та 3% річних. При цьому, в частині стягнення суми основного боргу суд першої інстанції погодився з вимогою позивача.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 316 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов'язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Плата за договором транспортного експедирування здійснюється за цінами, що визначаються відповідно до глави 21 цього Кодексу.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо) (ч. 1 ст. 929 ЦК України).

Статтею 931 цього ж кодексу передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи положення чинного законодавства України, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості у розмірі 63600,00 грн за договором про надання послуг з організації перевезень вантажів № МРТ-98 від 16.11.2015 р. є законними і обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, стосовно існування форс-мажорних обставин, спричинених діями Закарпатської митниці ДФС України з приводу затримки лісовозної платформи, визнаються колегією суддів необґрунтованими та відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з п. п. 5.1, 5.3 укладеного договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажор), які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін, зокрема: аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, землетруси, повені, пожежі, заборонні дії влади, військові дії, страйки тощо. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, що видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим відповідним органом або відповідним органом країни, на території якої мали місце обставини непереборної сили.

Разом з цим, відповідачем не надано будь-яких документів, що могли б підтвердити обставини непереборної сили, існування яких звільняло б останнього від виконання обов`язку стосовно здійснення оплати за надані послуги.

До того ж, згідно наданої позивачем до відзиву на апеляційну скаргу копії постанови Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 810/2638/16 за позовом Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" до Закарпатської митниці ДФС України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, підтверджено законність дій митниці з приводу митного контролю та затримки залізничних вагонів, у яких здійснювалося перевезення згідно умов договору № МРТ-98 від 16.11.2015 р.

Також, як зазначалося вище, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню, передбачену договором № МРТ-98, за період прострочення виконання обов'язку з оплати отриманих послуг з 17.11.2016 р. по 04.04.2017 р. на суму 10570,83 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4.3 укладеного правочину сторони визначили, що у разі виникнення заборгованості за надані послуги з організації перевезення вантажів клієнт сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми боргу за кожний день прострочення платежу до моменту повного погашення заборгованості (включаючи день сплати), з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

На переконання колегії суддів місцевим господарським судом здійснено обгрунтований висновок стосовно того, що позивачем здійснено неправильний розрахунок суми пені, яка за розрахунком суду становить 6772,22 грн. Отже Господарський суд Київської області дійшов правомірного висновку стосовно часткового задоволення вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Метрудтранс" в частині стягнення пені.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних від суми основної заборгованості за період прострочення відповідачем виконання обов'язку з оплати отриманих послуг з 17.11.2016 р. по 04.04.2017 р. на загальну суму 720,74 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вбачається, що позивачем неправильно розраховано розмір 3% річних від суми основної заборгованості. Загальний розмір 3% річних від суми основної заборгованості згідно договору про надання послуг з організації перевезень вантажів № МРТ-98 від 16.11.2015 р. у вищевказаний період становить 725,97 грн.

Разом з цим, оскільки позивачем було заявлено до стягнення меншу суму 3% річних від тієї, що розрахована судом, стягненню з Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" підлягає 720,74 грн в силу відсутності повноважень суду виходити за межі позовних вимог.

Отже, в цій частині рішення місцевого господарського суду також прийнято з дотриманням приписів чинного законодавства України.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони. Державним підприємством "Клавдієвське лісове господарство" не доведено обставин, наявність яких відповідно до положень чинного законодавства є підставою для відмови у задоволенні позовних стосовно стягнення заборгованості за надані послуги.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" та скасування рішення Господарського суду Київської області від 05.09.2017 р.

У зв'язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 05.09.2017 р. у справі № 911/1078/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/1078/17 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

Ю.Л. Власов