РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017Справа №910/11153/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФТП"

до 1) Одеської митниці ДФС,

2) Державної казначейської служби України

про стягнення 523 298,15 грн.

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1)Товариство з обмеженою відповідальністю "Пері Україна";

2)Фізична особа - підприємець ОСОБА_1

Суддя Ярмак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Ніколаєнко О.О., Томко Д.В. (за довіреністю)
від відповідача 1: Богач М.М. за дов.
від відповідача 2:не з'явився
від третьої особи 1:Сапронов В. В., Бєліков Є.А. (за довіреністю)
від третьої особи 2 не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФТП" до Одеської митниці ДФС, Державної казначейської служби України про стягнення Державного бюджету України 523 298,15 грн. збитків, понесених позивачем внаслідок здійснення відповідачем 1 неправомірної затримки в митному оформленні, прийняття неправомірного рішення про коригування митної вартості , а також складання неправомірного протоколу про порушення митних правил.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2017 порушено провадження у справі № 910/11153/17, призначено справу до розгляду на 05.09.2017, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пері Україна".

В судовому засіданні 05.09.2017 представник позивача надав розрахунок позовних вимог, а представник третьої особи - пояснення по справі.

Ухвалою суду від 05.09.2017 продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 19.09.2017.

11.09.2017 через канцелярію суду представник відповідача 1 подав відзив на позовну заяву.

Ухвалами суду від 19.09.2017, 03.10.2017 розгляд справи відкладено на 03.10.2017 та 17.10.2017 відповідно до ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 03.10.2017 представником позивача подані письмові пояснення.

17.10.2017 позивачем подані платіжні доручення на оплату понесених витрат, третьою особою 1 - додаткові пояснення.

17.10.2017 до суду від відповідача 1 надійшло клопотання про залучення до участі у справі ФОП ОСОБА_1, як особи, якою вчинялися дії щодо декларування товарів, внаслідок чого позивач поніс витрати, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Ухвалою суду від 17.10.2017 залучено до участі у справі ФОП ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів та відкладено розгляд справи на 14.11.2017.

13.11.2017 позивачем подана заява про уточнення позовних вимог, в якій він просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача 523 298,15 грн. матеріальної шкоди, завданої протиправними діями Одеської митниці Державної фіскальної служби України.

13.11.2017 від третьої особи - ФОП ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення.

14.11.2017 в судовому засіданні представник відповідача-1 подав письмові пояснення.

У відзиві та письмових поясненнях відповідач 1 пояснив, що спеціальна норма ст. 1173 ЦК України допускає обґрунтованість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів, тобто за наявності трьох елементів складу цивільного правопорушення. На даний час відсутні судові рішення, прийняті адміністративним судом, якими визнані протиправними дії або бездіяльність митниці під час митного оформлення вантажу, експедирування якого здійснювалось ТОВ «ФТП». Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів не визнавались протиправними та не скасовувались в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. Посилання на постанову Шевченківського районного суду міста Києва не можуть бути прийняті до уваги як доказ неправомірності дій Одеської митниці. Зазначене свідчить про відсутність такого елементу складу правопорушення як протиправність дій (бездіяльності) відповідача, з яким закон пов'язує відшкодування збитків.

Відповідач 1 зазначає, що відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту DECN від 29.05.2013 покупцем товару є ТОВ «Пері Україна», між ТОВ «Пері Україна» та ТОВ «ФТП» укладений договір транспортного експедирування № ФТП 02/09/13 М від 02.09.2013, відповідно до умов якого ТОВ «Пері Україна», а не Державний бюджет України, зобов'язане відшкодувати витрати, понесені експедитором. Внаслідок порушення декларантом ТОВ «Пері Україна» та його уповноваженою особою (ФОП ОСОБА_1.) процедури декларування товарів, передбаченою статтею 257 МК України, митницею були видані картки відмови від 16.11.2015 та від 18.11.2015. Відкликання МД від 23.10.2015 за заявою від 28.10.2015 представника ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_8 неможливе.

Відповідач 2 письмового відзиву на позов не надав, свого представника в засідання суду не направив, тому справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України .

У засіданні суду 14.11.2017 представники позивача позовні вимоги підтримали, представник відповідача 1 проти позову заперечував.

Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2013 між ТОВ «ФТП» (позивач, експедитор за договором) та ТОВ «Пері Україна» (третя особа, клієнт за договором) було укладено договір транспортного експедирування № ФТП 02/19/13М, згідно з умовами якого клієнт доручає, а експедитор бере на себе зобов'язання за плату і за рахунок клієнта , надати останньому транспортно- експедиційні послуги, пов'язані з організацією перевезень вантажів клієнта морським та автомобільним транспортом в міжміському та міжнародному сполученні, відповідно до узгоджених сторонами заявок.

Пунктом 2.1.1. договору передбачено, що для виконання своїх зобов'язань за договором експедитор має право залучати третіх осіб, зокрема, перевізників , порти, склади, судоходні компанії /їх агентів, експедиційні та інші організації , які є резидентами або нерезидентами України. Укладати договори та угоди з такими третіми особами від свого імені та за рахунок клієнта.

На виконання п. 2.11. вказаного договору позивачем було залучено компанію - перевізника ТОВ «Джі Ел Ес Транспорт» по договору на організацію перевезень автомобільним транспортом № 08-02/2015 від 09.02.2015).

22.10.2015 в зону митного контролю МП «Одеса -порт» Одеської митниці ДФС заїхали вантажні автомобілі (чотири тягачі з напівпричепами) з д.н.з НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, на які були завантажені контейнери, складені міжнародні транспортні накладні (СМR) №№ 0007623, 0007624, 0007625, 0007626. Відповідно до товаросупровідних документів відправником даного товару був Jiangsu High Hope Arser C. Ltd, Китай, отримувачем -ТОВ «Пері Україна».

23.10.2015 агентом з митного оформлення була подана електронна митна декларація (ЕДМ) до м/п «Одеса - порт» для здійснення митного оформлення товару № 1«Фанера ламінована плівкою чорного кольору з обох боків, яка складається зі слоїв деревини тополі, товщина одного шару не більше 6 мм, клеєна клеєм WВР, края опечатано зі всіх боків, у листах розміром: 21*1250*2500 мм - 96,75м3/9675м2/3096 листів/72 пачки. Виробник - «Jiangsu High Hope Arser C. Ltd ». Країна виробництва СN (Китай). Код товару - 44123210». Товар ввезено на митну територію України за контрактом, укладеним між ТОВ «ПЕРІ Україна» (покупець) та «РЕRІ GmbH», Німеччина (продавець).

ЕМД 23/10/2015 від 23.10.2015 прийнята до митного оформлення, їй присвоєний номер 500060001/2015/019371.

Цього ж дня, 23.10.2015, посадовими особами Одеської митниці ДФС був ініційований та проведений митний огляд товару щодо встановлення його кількісних та якісних характеристик товару. За результатами огляду складений акт від 23.10.2015р. №500060001/2015/019371, згідно якого «при візуальному обстеженні кожного місця пакування» встановлено, що кількість вантажних місць та м2 відповідають заявленим, а при заявленні м3 агент з митного оформлення допустив арифметичну помилку, яка не вплинула на розрахунок митних платежів. Огляд проводився з 19 год. до 20 год.

Позивач вказує, що 28.10.2015, відповідно до п. п. 33, 34 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450, агентом з митного оформлення була направлена заява на відкликання поданої декларації та отримання картки відмови в митному оформленні для виправлення помилки та здійснення митного оформлення товару (копії електронних повідомлень про направлення заяви та її прийняття додаються), яка посадовими особами Одеської митниці ДФС була проігнорована в порушення ч.ч. 1, 10 ст. 269 МК України.

13.11.2015 відносно агента з митного оформлення був складений протокол про порушення митних правил № 1059/50000/15 за статтею 485 МК України, який не передбачає конфіскацію товару, отже його складання не перешкоджає подальшому митному оформленню товару.

16.11.2015 видана Картка відмови на подану декларацію за № 500060001/2015/00396.

16.11.2015 була подана нова ЕМД, яка прийнята та зареєстрована посадовими особами Одеської митниці за № 500060001/2015/020757.

17.11.2015 Одеською митницею видана нова картка відмови у митному оформленні № 500060001/2015/00397.

18.11.2015р. була подана нова ЕМД, яка прийнята та зареєстрована посадовими особами Одеської митниці за № 500060001/2015/020847.

18.11.2015 Одеською митницею видана нова картка відмови у митному оформленні № 500060001/2015/00400 знову з формальними підставами через наявність складеного протоколу про порушення митних правил.

При цьому, наявність протоколу про порушення митних правил за статтею 485 МК України, яка не передбачає конфіскацію товарів, не перешкоджає випуску товару у вільний обіг. А єдиною підставою для коригування митної вартості імпортованого товару є відповідно до вимог митного законодавства - Рішення про коригування митної вартості.

23.11.2015 була подана нова ЕМД, яка прийнята та зареєстрована посадовими особами Одеської митниці за № 500060001/2015/021061.

25.11.2015 Одеською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2015/610212/2 та цього ж дня на цій підставі видана картка відмови у митному оформленні № 500060001/2015/00412.

03.12.2015 була подана нова ЕМД № 500060001/2015/021589 з урахуванням винесеного Рішення про коригування митної вартості товару зазначеного вище.

04.12.2015 видана Картка відмови на подану декларацію за №500060001/2015/00420 з посиланням на відсутність в необхідному обсязі коштів, що, як стверджує позивач, не відповідало дійсності.

07.12.2015. Одеською митницею було самостійно скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2015/610212/2.

24.12.2015 подано нову ЕМД, яка прийнята та зареєстрована посадовими особами Одеської митниці за № 500060001/2015/022516.

25.12.2015 Одеською митницею було прийнято нове рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2015/610222/2.

26.12.2015 Одеською митницею знову видана картка відмови у митному оформленні № 500060001/2015/00438.

04.01.2016 товар був випущений у вільний обіг за ЕМД «ІМ 40 ДЕ» №500060001/2016/000008 за визначеною митним органом митною вартістю товару на підставі рішення про коригування митної вартості товарів від 25.12.2015 року №500060001/2015/610222/2.

19.04.2016 Одеською митницею ДФС винесена постанова за протоколом про порушення митних правил № 1059/50000/15, згідно якої агент з митного оформлення була притягнута до адміністративної відповідальності.

27.04.2016 рішенням ДФС України № 4459/м/99-99-19-01-01-14 за результатом, розгляду скарги № 26/3 від 15.03.2016 скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів від 25.12.2015 №500060001/2015/610222/2.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/16741/16-а постанова Одеської митниці ДФС про порушення митних правил № 1059/50000/15 від 19.04.2016 визнана неправомірною та скасована (рішення залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2016).

У період з 22.10.2015р. по 20.11.2015р. вантажні автомобілі з контейнерами перебували на стоянці на території вантажно-митного комплексу ТОВ «Євротерминал».

20.11.2015 зазначені транспортні засоби були розвантажені, а контейнери з товаром розміщені на склад тимчасового зберігання під митним контролем на території ТОВ «Євротерминал» на підставі єдиних уніфікованих документів № 15-70- 61 01/340, № 15-70-61_01/341, № 15-70-61_01/342, № 15-70-61_01/343 від 20.11.2015, а також Актів прийому вантаж на зберігання між ТОВ «ФТП» та ТОВ «Євротерминал» № АС-0000032, № АС-0000033, № АС-0000034 та № АС-0000035 від 20.11.2015.

14.01.2016 товар було видано ТОВ «ФТП» для здійснення його подальшого експедирування згідно актів видачі вантажу з зберігання № СА-0000001, № СА-0000002, № СА-0000003, № СА-0000004, № СА-0000005, № СА-0000006.

В позовній заяві позивач вказує, що внаслідок протиправних дій посадових осіб Одеської митниці ДФС він поніс витрати на вимушене зберігання товару та простій транспортних засобів. Позивач звернувся з вимогами про стягнення з Державного бюджету України 523 298,15 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок здійснення відповідачем 1 неправомірної затримки в митному оформленні, прийняття неправомірного рішення про коригування митної вартості, а також складання неправомірного протоколу про порушення митних правил, позивачем були понесені збитки, а саме: вартість послуг зі стоянки ТЗ на території ВМК, вантажно - розвантажувальні роботи, а також послуг з оформлення електронної версії акту на розміщення товарів на складі становить 181 399,19 грн., вартість послуг вантажного митного комплексу з використання оглядової рампи, вантажно - розвантажувальні роботи, стоянка ТЗ, а також послуг зі зберігання вантажу становить 142615,20 грн., штрафні санкції за понаднормативне використання (простій )ТЗ , згідно протоколу штрафних санкцій № ОУ-0001363 від 20.11.2015 в розмірі 114819,12 грн., штрафні санкції за простій контейнерного обладнання (демередж) в розмірі 84564,64 грн., згідно акту наданих послуг № 3367 від 23.11.2015.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст. 1166 ЦК України, згідно чч. 1, 2, 4 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України, на яку посилається позивач, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до п. 34-1 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) органи доходів і зборів - це центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, митниці та митні пости.

Згідно частини 1 статті 4 МК України ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України це сукупність дій, пов'язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку (п.4); випуск товарів - надання органом доходів і зборів права на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до заявленої мети (п.5); вільний обіг - обіг товарів, який здійснюється без обмежень з боку органів доходів і зборів України (п.6); декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування(п.8); митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури (п.20); митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання (п.21).

Частиною 5 ст. 265 МК України встановлено, що декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках.

Згідно з ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості про товари.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 266 МК України декларант зобов'язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, як експедитор, на підставі договору транспортного експедирування № ФТП 02/19/13М від 02.09.2013, зобов'язався надати ТОВ «Пері Україна» транспортно - експедиційні послуги, тобто організувати перевезення вантажів клієнта морським та автомобільним транспортом в міжміському та міжнародному сполученні, для чого, в свою чергу, уклав з виконавцем ТОВ «Джі Ел Ес Транспорт» договір на організацію перевезень автомобільним транспортом № 08-02/2015 від 09.02.2015, за яким останній зобов'язався організувати перевезення вантажів та здійснити доставку вантажу своїми або залученими транспортними засобами.

За міжнародними товарно- транспортними накладними (СМR) №№ 0007623, 0007624, 0007625, 0007626 перевізником ТОВ «Джі Ел Ес Транспорт» прийнято до перевезення вантаж - контейнери, відправником яких був Jiangsu High Hope Arser C. Ltd, Китай, отримувачем - ТОВ «Пері Україна», відповідно до товаросупровідних документів.

22.10.2015 транспортні засоби прибули в зону митного контролю МП «Одеса -порт» Одеської митниці ДФС.

23.10.2015 агентом з митного оформлення була подана електронна митна декларація (ЕДМ) до Одеської митниці, яка прийнята до митного оформлення, їй присвоєний номер 500060001/2015/019371.

Як стверджує позивач та не заперечує відповідач 1, в цей же день, 23.10.2015, посадовими особами Одеської митниці ДФС був проведений митний огляд товару щодо встановлення його кількісних та якісних характеристик. За результатами огляду складений акт від 23.10.2015р. №500060001/2015/019371, згідно якого «при візуальному обстеженні кожного місця пакування» встановлено, що кількість вантажних місць та м2 відповідають заявленим, а при заявленні м3 агент з митного оформлення допустив арифметичну помилку, яка не вплинула на розрахунок митних платежів.

28 жовтня 2015 року ОСОБА_8, як декларант або уповноважена ним особа, звернулась до начальника М/п «Одеса -порт» з проханням надати дозвіл на відкликання митної декларації №500060001/2015/01937, обґрунтування у ВМД була допущена механічна помилка, а саме: невірно вказано додаткова одиниця виміру -м3.

При цьому належних доказів отримання м/п «Одеса -порт» вказаної заяви суду не надано.

16.11.2015 Одеською митницею ДФС видана Картка відмови на декларацію за № 500060001/2015/00396 подану 23.10.2015 декларантом або уповноваженою ним особою ОСОБА_1.

Судом встановлено, що між третьою особою 1 - ТОВ «Пері Україна», яке відповідно до Митного кодексу України є декларантом товарів, та позивачем, крім договору транспортного експедирування № ФТП 02/19/13М, 02.09.2013 був укладений договір доручення № 02/09/13-Д, відповідно до якого ТОВ «Пері Україна» (довіритель) доручає, а позивач (ТОВ «ФТП», повірений) зобов'язується від імені і за рахунок довірителя здійснити пошук виконавця, що буде надавати консультації та здійснювати комплекс необхідних дій для митного оформлення та декларування в органах митної служби України товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів довірителя, що переміщуються через митний кордон України (надалі - вантаж)та надавати інші послуги пов'язані із здійсненням зовнішньоекономічної діяльності довірителя. Для реалізації предмета даного договору повірений має право залучати третіх осіб , при цьому повірений несе повну відповідальність за дії та наслідки діяльності залучених третіх осіб.

В свою чергу, між ТОВ «ФТП» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець), яка подавала 23.10.2015 ЕМД, був наявний договір доручення № 18-09/2 на здійснення декларування від 18 вересня 2012 р., за яким виконавець зобов'язувалась надавати консультаційні послуги з питань зовнішньоекономічної діяльності та здійснювати декларування товару, який належить замовнику, у митних органах на території України.

Враховуючи, що декларантом, в особі ФОП ОСОБА_1, первісно було подано митну декларацію та документи, які містили розбіжності, та щодо яких розпочався митний огляд, відкликання митної декларації, відповідно до вимог пункту 34 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450, неможливе.

Пунктом 2 ч.6 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 24 МК України кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси. Як передбачено частиною другою вказаної статті рішення - окремі акти, якими органи доходів і зборів або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні.

Спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (в т. ч. митних органів) є публічно - правовими, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів (ст. 17 Кодекс адміністративного судочинства України).

Суду не надано доказів оскарження дій чи бездіяльності Одеської митниці в порядку адміністративного судочинства.

Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № 500060001/2015/00396 від 16.11.2015, №500060001/2015/00397 від 16.11.2015, №500060001/2015/00400 від 18.11.2015, №500060001/2015/00412 від 25.11.2015, №500060001/2015/00420 від 04.12.2015, №500060001/2015/00438 від 26.12.2015 не визнавались протиправними та не скасовувались, в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 35 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Тому посилання позивача на рішення Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/16741/16-а, яким визнана неправомірною та скасована постанова Одеської митниці ДФС № 1059/50000/15 від 19.04.2016 про порушення митних правил громадянкою України ОСОБА_8 та притягнення її до адміністративної відповідальності за нормами Митного кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, є безпідставним, оскільки обставини встановлені судовими рішеннями за результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не мають преюдиціального значення для розгляду справи про стягнення збитків.

Зазначене свідчить про відсутність такого елементу складу правопорушення, з яким закон пов'язує відшкодування збитків, як протиправність дій (бездіяльності) відповідача - органу державної влади, а відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення виключає відповідальність відповідача.

Аналогічна правова позиція підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2006 у справі № 28-15/20-06-551.

Правила щодо відшкодування шкоди, завданої органом державної влади встановлені ст. 1173 ЦК України, згідно якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За умовами даного делікту відповідальність органу державної влади настає у випадку незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності, шкідливого результату такої поведінки (шкода), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою.

За умови відсутності вказаних трьох елементів цивільно-правова відповідальність держави у вигляді відшкодування шкоди не настає.

Таким чином, наявність протиправної поведінки у вигляді незаконних рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, яка встановлена судовим рішенням, прийнятим в порядку КАС України, яке набрало законної сили, є необхідною умовою відшкодування шкоди.

Суду не доведено наявність та не надано рішень адміністративного суду, в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, якими визнані протиправними дії або бездіяльність митниці під час митного оформлення вантажу, експедирування якого здійснювалось ТОВ "ФТП".

Частиною 7 статті 55 МК України визначено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. (ч. 8 ст. 55 МК України).

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом (ч.9 ст. 55 МК України).

Таким чином, прийняття Одеською митницею ДФС рішень про коригування митної вартості товарів № 500060001/2015/610212/2 від 25.11.2015, № 500060001/2015/610222/2 від 25.12.2015 не позбавляло декларанта або його уповноважену особу на випуск товарів у вільний обіг за умови надання гарантій, про що було роз'яснено митницею у вищевказаних рішеннях.

Позивач вказує, що загальний строк затримки митного оформлення товару склав, починаючи з 23.10.2015, дня подачі електронної митної декларації № 500060001/2015/019371, до 14.01.2016, коли товар був виданий зі складу тимчасового зберігання для його подальшого експедирування, тому до розміру збитків включив витрати пов'язані зі стоянкою транспортних засобів на території вантажного митного комплексу на суму 181410,18 грн., витрати, пов'язані з простоєм ТЗ (штрафні санкції) в сумі 114819,12 грн., витрати, пов'язані з простоєм контейнерів (демередж) в сумі 84464,64 грн., витрати, пов'язані з вимушеним зберіганням товару на складі тимчасового зберігання в сумі 142615,20 грн.

Як було зазначено вище за правилами ст. 1173 ЦК України, відповідальність органу державної влади настає у випадку незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності, шкідливого результату такої поведінки (шкода), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою.

Враховуючи, що Одеська митниця ДФС є спеціально уповноваженим органом державної влади в галузі митної справи, то спір щодо неправомірності її дій є компетенцією адміністративного суду, рішення якого може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.

Відповідно до вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України відповідні обставини повинні доводитися певними засобами доказування.

Суду не доведено та не надано відповідних доказів щодо того, чи було у встановленому законом порядку визнано рішення відповідача 1, його дії чи бездіяльність незаконними.

З матеріалів справи не вбачається наявності будь-яких чинних судових рішень, за якими дії посадових осіб Одеської митниці при проведенні митного оформлення вантажу, експедитором якого виступав позивач, були б визнанні неправомірними.

Позивачем не доведено належними і допустимими доказами, що дії чи бездіяльність відповідача 1 є причиною, а збитки, які у нього виникли, є наслідком такої протиправної поведінки. Відповідно судом не встановлено наявності причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача 1 та збитками позивача.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги пояснення представників сторін та третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судовий збір,відповідно до ст. 49 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-84 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 24.11.2017

Суддя О.М.Ярмак