ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р. Справа № 909/693/13

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Давид Л.Л.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", вих.№40/5-80 від 03.10.2017р.

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 25.09.2017р., суддя Грица Ю.І.

у справі № 909/693/13

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проммонтаж СУ-27", смт. Розділ, Миколаївський район, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область

про стягнення заборгованості за договором підряду в розмірі 202163,95 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 13.02.2017р.), ОСОБА_3 - керівник

від відповідача (скаржника) ОСОБА_4 представник (довіреність вих.№40/5-17 від 27.02.2017р.)

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського Івано-Франківської області від 25.09.2017р., в справі №909/693/13 позов задоволено.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" (вул. Промислова, 4, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область, 77306, код 33129683) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Проммонтаж СУ-27" (вул. Галицька, 10, смт. Розділ, Миколаївський район, Львівська область, 81650, код 01415683) кошти в сумі 202163,95 грн. (двісті дві тисячі сто шістдесят три гривні девяносто пять копійок) та 3032,45 грн. (три тисячі тридцять дві гривні сорок п'ять копійок) судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" звернулось до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним зясуванням обставин, що мали значення для справи, тому просить його скасувати і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що додаткові роботи на суму 202 163,95 грн. ніби-то виконані на підставі дефектних актів та розроблених кошторисів № 11-5828-р, № 11-5686-р та №11-5830-р, насправді не виконувалися, такі кошториси у встановленому внутрішньому розпорядку відповідача ним не погоджувалися, а рішення суду першої інстанції прийняте про стягнення заборгованості лише на підставі односторонніх актів виконаних робіт (форми КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форми КБ-3), які також відповідачем не підписані.

Крім цього, скаржник звертає увагу на те, що згідно п.п.3.1, 3.2 договору на виконання підрядних робіт від 19.05.2011 р., вартість робіт може бути збільшена або зменшена, шляхом укладення додатку до договору, який відсутній. Такі ж вимоги узгодження умов виконання додаткових робіт, які конкретно не передбачені основним договором, врегульовано, на думку апелянта, ст.ст. 651, 654, 877 ЦК України та ст. 321 ГК України.

Також, скаржником звертається увага на те, що вказані вище кошториси не погоджені ним у встановленому, згідно внутрішнього розпорядку, порядку, а позивач використав їх копії. При цьому, будь-яких доказів у матеріалах справи про передавання саме позивачу, а не будь-якому іншому підряднику вказаних копій кошторисів для виконання додаткового обєму робіт, немає.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечує доводи скаржника, просить у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 25.09.2017р. по справі № 909/693/13 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (б/н від 06.11.2017 року).

Дослідивши докази матеріалів справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

9.05.2011 між ТОВ "Промонтаж СУ-27" (позивач, підрядник) і ТОВ "Карпатнафтохім" (відповідач, замовник) укладено договір №А201101926 на виконання підрядних робіт по ремонту технологічних трубопроводів, металоконструкцій та устаткування цеху з виробництва хлорвінілу, вінілхлориду і каустичної соди (далі- договір) (а. с. 16).

Відповідно до п. 1.1 договору, замовник доручає, а підрядник зобовязується виконати відповідно до умов договору комплекс робіт по ремонту технологічних трубопроводів, металоконструкцій та устаткування цеху з виробництва хлорвінілу, вінілхлориду і каустичної соди як матеріалами замовника так і власними матеріалами згідно з специфікацією, що є додатком № 1 до договору.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Отже, між сторонами виникли зобов'язальні відносини.

При укладенні даного договору сторони погодили всі його істотні умови.

Слід зазначити, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, як встановлено ст. 629 ЦК України.

Пунктом 1.2 договору замовник зобовязався прийняти й оплатити дану роботу в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

При цьому, у п. 2.3 договору зазначено, що підрядник зобовязаний виконувати всі вказівки замовника з приводу виконання роботи.

Умовами пункту 3.1 договору передбачено, що вартість робіт за цим договором становить 273 350 грн 40 (у т. ч. ПДВ). Вартість робіт може бути збільшена або зменшена відповідно до фактично виконаних робіт. У випадку виникнення додаткових обємів робіт оформляється додаток до цього договору.

Згідно п. 3.2 договору зміна вартості робіт підлягає обовязковому письмовому погодженню двох сторін.

Відповідно до п. 4.3 договору термін виконання робіт травень-грудень 2011 р.

Пунктом 5.5 договору встановлено, що замовник вправі вносити зміни і доповнення до проектної документації щодо складу, обсягу і вартості робіт та погоджувати свої рішення з підрядником з їх письмовим оформленням.

Здача-приймання виконаних робіт, відповідно до умов розділу 6 договору, здійснюється не пізніше третього числа місяця наступного за звітним з оформленням акту типової форми КБ-2В, довідки про вартість типової форми КБ-3, податкової накладної.

У п. 7.2 договору передбачено, що оплату за виконані роботи замовник проводить щомісячно протягом 10 днів після підписання актів форми КБ-2В та довідок форми КБ-3.

За змістом розділу 8 Договору, підрядник взяв на себе зобовязання виконати всі визначені договором роботи та за взаємною згодою сторін й всі додаткові роботи, що виникнуть у ході виконання основних.

В свою чергу, замовник зобовязався передати підряднику на час виконання робіт ремонтний майданчик (обладнання) та необхідну проектно-кошторисну документацію пп. 8.2.1 договору), забезпечити прийняття від підрядника виконаних робіт і проведення з ним розрахунків в порядку, визначеному договором.

При цьому, сторони погодили також додатки до цього договору специфікацію на роботи, графік виконання робіт, договірну ціну (т. I, а. с. 20-55).З матеріалів справи випливає, що після виконання підрядником визначених умовами договору основних робіт по ремонту технологічних трубопроводів, металоконструкцій та устаткування цеху з виробництва хлорвінілу, вінілхлориду і каустичної соди представниками замовника було складено дефектні акти (т. I, а. с. 83, 101, 120), згідно з даними яких визначили необхідність виконання відповідних додаткових робіт по ремонту технологічних трубопроводів, металоконструкцій та устаткування цеху з виробництва хлорвінілу, вінілхлориду і каустичної соди, які разом із кошторисами № 11-5830-р, 11-5828-р і 11-5686-р (т. I , а. с. 77, 93, 113) були передані підряднику до виконання.

В свою чергу, після завершення всіх додаткових робіт підрядником були складені відповідні акти форми КБ-2В і довідки форми КБ-3 на загальну суму 202163,95 грн. й направлені замовнику для прийняття та оплати (т. I, а. с. 70, 71, 85, 86, 105, 106).

Однак, в установленому порядку замовник указаних документів не підписав, а виконаних підрядником робіт не оплатив, в зв'язку з чим, 25.05.2012 та 09.08.2012 підрядник звертався до замовника, щодо врегулювання питання погашення заборгованості (т. I, а. с. 56, 58). У відповідь, 28.08.2012 замовник надіслав підряднику листа, в якому зазначено, що замовник вважає укладений між сторонами договір виконаним в повному обсязі і передбачені ним роботи оплаченими, а підстав для оплати додаткових робіт на суму 202163,95 грн. замовник не вбачає (т. I, а. с. 57).

Згідно приписів ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти й оплатити виконану роботу.

Статтею 875 ЦК України встановлено, що за договором будівельного підряду підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк обєкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти обєкт або закінчені роботи і оплатити їх.

Згідно ст. 877 ЦК України підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у звязку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобовязаний повідомити про це замовника.

Як визначено у ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

В процесі розгляду спору судом встановлено, що під час виконання передбачених укладеним між сторонами даного спору договором робіт з ремонту технологічних трубопроводів, металоконструкцій та устаткування цеху з виробництва хлорвінілу, вінілхлориду і каустичної соди, замовник виявив необхідність проведення комплексу додаткових робіт, що підтверджується даними досліджених судом і наявних в матеріалах справи дефектних актів. Для виконання зазначеного комплексу додаткових робіт замовник надав підряднику відповідні кошториси.

При цьому, такі обставини відповідали умовам пунктів 5.1, 5.2, 5.5 і підпункту 8.2.1 укладеного між сторонами договору підряду, зокрема, про те, що підрядник виконує роботи відповідно до завдання, проектно-кошторисної документації, будівельних норм і правил, технічних умов, схем та іншої нормативної документації, замовник здійснює контроль і технічний нагляд за відповідністю якості, обсягів і вартості виконаних робіт, замовник вправі вносити зміни і доповнення до проектної документації щодо складу, обсягу і вартості робіт, а також про те, що замовник бере на себе зобовязання передати підряднику на час виконання робіт необхідну проектно-кошторисну документацію.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами:

письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Слід зазначити, що в якості доказової бази матеріалах справи знаходяться договір №А201101926 від 19.05.2011, передбачених в Кошторисі №11- 5828-р "Ремонт обладнання, трубопроводів, арматури" на суму 72 590,00 грн., Кошторисі № 11-5686-р "Ремонт устаткування" на суму 35 007,00 грн., Кошторисі № 11-5830-р "Ремонт обладнання, трубопроводів, арматури" на суму 25 307, 00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби в спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

З приводу зазначеного у Постанові Вищого господарського суду України від 19.04.2017, щодо необхідності проведення судової експертизи слід зазначити, що дійсно, здійснюючи новий розгляд справи судом 08.06.2017 провадження в справі було зупинено та призначено в справі 909/693/13 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

07.08.2017 матеріали справи повернулися до господарського суду Івано-Франківської області разом із повідомленням (вих.№12889/17-42 від 27.07.2017, вх.№8396/17 від 07.08.2017) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість виконання експертизи, в якому зазначено, що поставлені ухвалою суду питання не можуть бути вирішені експертами, в зв'язку з чим ухвалу суду від 08.06.2017 залишено без виконання.

Крім того, в поданому НДІ повідомленні-листі зазначено, що вищенаведені ремонтні роботи супроводжувались роботами, які відносяться до прихованих та посвідчуються технічним наглядом разом із замовником, шляхом складання відповідних актів огляду (закриття) прихованих робіт, в зв'язку з чим вирішення поставлених на експертизу питань невід'ємно пов'язане з обстеженням вказаних (фактично виконаних) ремонтних робіт під час завершення їх виконання, тобто у 2011 році, а тому провести обстеження в минулому часі неможливо. НДІ зазначає, що вказані ремонтні роботи за період 2011-2017 років могли набути змін під час їх експлуатації, тому перевірити та ідентифікувати їх виконання є неможливим.

Отже, суд вчинив всі належні процесуальні дій для забезпечення проведення судової експертизи в даній справі, однак, проведення її є неможливим. Таким чином, експертизу по даній справі провести неможливо.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що отримавши від замовника (відповідача) кошториси на проведення спірних робіт, позивач, мав всі підстави виконувати їх, а з врахуванням фактичного допуску працівників позивача на територію підприємства відповідача, суд вважає, що такі роботи насправді виконувались позивачем, а тому відмова від підписання актів форми КБ-2В і довідки форми КБ-3відповідачем є необґрунтована. З цих же мотивів слід вважати, що необхідність в проведенні таких робіт була.

Надані суду письмові пояснення працівників ТОВ "Карпатнафтохім", що викладені в акті від 22.05.2017, в тому числі і, старшого механіка (з обслуговування устаткування виробництва ВХІКС) групи з обслуговування устаткування виробництва - ОСОБА_5, суд не приймає, оскільки, під час попередніх судових розглядів встановлено надання одними і тими ж самими особами різних за змістом пояснень з одного і того ж самого приводу, про що вказано в Постанові Вищого господарського суду України від 19.04.2017. Таким чином, у суду викликає сумнів правдивість наданих письмових пояснень з огляду на наявність в матеріалах справи підписаних та затверджених локальних кошторисів, а тому не виключено можливість наданння таких пояснень під тиском.

Також, колегією суддів критично оцінено твердження відповідача про те, що спірних кошторисів ним позивачу не надано, оскільки в ході розгляду справи, суду не було надано відповідних доказів про те, що відповідач звертався до правоохоронних органів, щодо зникнення цих документів чи вчинення будь-яких інших неправомірних дій щодо нього з боку позивача.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім", вих.№40/5-80 від 03.10.2017р. залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 25.09.2017р., в справі №909/693/13 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 04.12.2017 р.

Головуючий -суддя Малех І. Б.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Плотніцький Б.Д.