номер провадження справи 27/43/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017 Справа № 908/410/17

За позовом: Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Дніпровська енергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (69096 м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 2)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Геолан-Агро" (71770, Запорізька область, Токмацький район, с. Запоріжжя, вул. 50 років Жовтня, буд. 15)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення суми матеріальної шкоди в розмірі 908072 грн. 00 коп.

Головуючий суддя Дроздова С.С.

судді Смірнов О.Г.

Боєва О.С.

Представники сторін:

від позивача: Батовська Т.П., дов. № 1164 від 30.06.2017 р.

від відповідача: Дерманська К.О., дов. б/н від 03.01.2017 р.;

Від третьої особи: не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізькі магістральні електричні мережі", м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геолан-Агро", с. Запоріжжя, Токмацький район, Запорізька область, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, с. Веселе, Токмацький район, Запорізька область про стягнення суми матеріальної шкоди в розмірі 908 072 грн. 00 коп.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р., протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2017 р. справу № 908/410/17 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 01.03.2017 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/410/17, присвоєно справі номер провадження 27/43/17 та призначено судове засідання на 03.04.2017 р.

У судовому засіданні 03.04.2017 р. оголошувалася перерва до 27.04.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України, з метою надання сторонами додаткових доказів та документів, які необхідні для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи по суті а також необхідності надання документальних нормативно обґрунтованих докази, що стосуються предмету спору.

Ухвалою суду від 27.04.2017 р., враховуючи складність спору у справі, необхідність більш тривалого часу для вивчення матеріалів справи, а також у зв'язку із закінченням терміну розгляду справи, який припадає на святковий (вихідний) день та специфікою спору, що розглядається, необхідністю додаткового з'ясування обставин справи, справу передано на колегіальний розгляд у складі трьох судді.

Відповідно до ст. 46 ГПК України, справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто у складі трьох суддів.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 27.04.2017 р. призначено колегію у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Дроздова С.С., судді: Колодій Н.А., Топчій О.А.

Ухвалою суду від 27.04.2017 р. справу № 908/410/17 прийнято до провадження колегією в складі трьох суддів: головуючий суддя Дроздова С.С., судді: Колодій Н.А., Топчій О.А., судове засідання призначено на 31.05.2017 р.

Ухвалою суду від 24.05.2017 р. у зв'язку з неможливістю колегією суддів провести засідання суду 31.05.2017 р. у справі № 908/410/17 судове засідання перенесено на 08.06.2017 р.

У судовому засіданні 08.06.2017 р. оголошувалася перерва до 22.06.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України, з метою надання сторонами додаткових доказів та документів, які необхідні для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи по суті.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області від 22.06.2017 р. № П-380/17, відповідно до п.п. 2.3.3, 2.3.47, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу № 908/410/17 призначено на повторний автоматизований розподіл справ, у зв'язку з відпусткою судді - члена колегії Колодій Н.А.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 22.06.2017 р. призначено колегію у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Дроздова С.С., судді Топчій О.А., Носівець В.В.

Ухвалою суду від 22.06.2017 р. справу № 908/410/17 прийнято до провадження колегією в складі трьох суддів: головуючий суддя Дроздова С.С., судді: Топчій О.А., Носівець В.В. судове засідання призначено на 11.07.2017 р.

Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Запорізької області від 11.07.2017 р. № П-434/17, відповідно до п.п. 2.3.3, 2.3.47, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу № 908/410/17 призначено на повторний автоматизований розподіл справ, у зв'язку з відпусткою судді - члена колегії Топчій О.А.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 11.07.2017 р. призначено колегію у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Дроздова С.С., судді Носівець В.В., Смірнов О.Г.

Ухвалою суду від 11.07.2017 р. справу № 908/410/17 прийнято до провадження колегією в складі трьох суддів: головуючий суддя Дроздова С.С., судді: Носівець В.В., Смірнов О.Г., судове засідання призначено на 31.08.2017 р.

Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Запорізької області від 31.08.2017 р. № П-689/17, відповідно до п.п. 2.3.3, 2.3.47, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу № 908/410/17 призначено на повторний автоматизований розподіл справ, у зв'язку з відпусткою судді - члена колегії Носівець В.В.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 31.08.2017 р. призначено колегію у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Дроздова С.С., судді Ярешко О.В., Смірнов О.Г.

Ухвалою суду від 31.08.2017 р. колегія суддів у складі: головуючий суддя Дроздова С.С., Ярешко О.В., Смірнов О.Г. прийняла справу № 908/410/17 до розгляду. Засідання суду призначено на 20.09.2017 р.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області від 12.09.2017 р. № П-705/17, відповідно до п.п. 2.3.3, 2.3.47, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу № 908/410/17 призначено на повторний автоматизований розподіл справ, у зв'язку з відпусткою судді - члена колегії судді Ярешко О.В.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 12.09.2017 р. призначено колегію у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Дроздова С.С., судді Смірнов О.Г., Боєва О.С.

Ухвалою суду від 12.09.2017 р. колегія суддів у складі: головуючий суддя Дроздова С.С., Смірнов О.Г., Боєва О.С. прийняла справу № 908/410/17 до розгляду. Засідання суду призначено на 23.10.2017 р.

У судовому засіданні 23.10.2017 р. оголошувалася перерва до 09.11.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України, з метою надання сторонами додаткових доказів та документів, які необхідні для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи по суті, а також можливого врегулювання спору мирним шляхом.

Ухвалою суду від 09.11.2017 р., відповідно др. п. 3 ст. 69 ГПК України, строк розгляду справи було продовжено на п'ятнадцять днів до 28.11.2017 р., відповідно до ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 28.11.2017 р.

У судовому засіданні 28.11.2017 р. о 10:15 год. оголошувалася перерва до 28.11.2017 о. о 12:30 год., про що всі присутні учасники судового процесу у справі повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 28.11.2017 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До початку розгляду справи представники сторін заявили клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Позивач підтримав позовні вимоги, які мотивовані наступними обставинами.

21.08.2016 р. в результаті наїзду джерелом підвищеної небезпеки - трактором John Deere 8335R, 2012 року виготовлення, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, було механічно пошкоджено проміжну металеву опору № 336 типу ПП750-5А повітряної лінії 750кВ «Запорізька АЕС-Південнодонбаська», яка перебуває на балансі відокремленого підрозділу «Запорізькі магістральні електричні мережі» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», чим спричинені збитки. Зазначений факт наїзду та пошкодження опори зафіксований у постанові Токмацького районного суду Запорізької області від 14.09.2016 р. у справі № 328/3147/16-п про накладення адміністративного стягнення, яке набуло законної сили 27.09.2016 р. Розмір шкоди в сумі 908 072,00 грн. з ПДВ, спричинений пошкодженням проміжної металевої опори № 336 типу ПП750-5А повітряної лінії 750кВ «Запорізька АЕС-Південнодонбаська», зазначений в цьому позові виходячи із вартості розміру реального збитку в сумі 906 372,00 грн. з ПДВ визначеного у Звіті з незалежної оцінки майна Нв 11/6 «Реальні збитки ДП «НЕК «Укренерго» в результаті пошкодження об'єкта нерухомого майна Інв. № 31248 «Проміжна металева опора № 336 типу ПП-750-5А» суб'єкта оціночної діяльності Української універсальної біржі (надалі - Звіт про незалежну оцінку), як того вимагає постанова Кабінету Міністрів України № 116 від 22.01.1996 та за Методикою оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891 та витрат на цю оцінку в сумі 1200,00 грн. з ПДВ, її рецензування - 500,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди в розмірі 908 072 грн. 00 коп. Позов обґрунтовано ст.ст. 193, 216, 217, 218, 224, 230, 232 ГК України, ст.ст. 15, п. 8 ч. 2 ст. 16, ч. 1 п. 1 ст. 22, 1166, 187, 1192 ЦК України, абз. 7 ч. 2 ст. 20 ГК України, ст.ст. 54-58 ГПК України.

28.11.2017 р. представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням, просить колегію суддів змінити реквізити позивача, у зв'язку з тим, що на підставі наказів ДП «НЕК «Укренерго» № 35 від 20.01.2017 р. «Про оптимізацію роботи відокремлених підрозділів» та № 173 від 26.05.2017 р. «Про припинення відокремлених підрозділів» - Відокремлений підрозділ «Запорізькі магістральні електричні мережі», м. Запоріжжя, було припинено та знято з обліку (лист ДП «НЕК «Укренерго» від 04.10.2017 р. № 01/11043) з передачею його майна на баланс відокремленого підрозділу «Дніпровська електроенергетична система» Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго". Відповідно до Положення про Дніпровську ЕС ДП «НЕК «Укренерго» саме на Дніпровську ЕС покладено забезпечення функціонування енергосистеми Дніпровського регіону, що включає Запорізьку, Дніпропетровську та кіровоградську області. Тобто на сьогоднішній день право представляти інтереси у суді має «Дніпровська ЕС» ДП «НЕК «Укренерго», у зв'язку з чим позивач просить замінити реквізити позивача, зазначивши позивачем - Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Дніпровська енергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (69096 м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 2).

Клопотання позивача, щодо заміни реквізитів сторони (позивача) прийнято судом.

У судовому засіданні 28.11.2017 р. представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві та додаткових поясненнях (містяться в матеріалах справи). Відповідач не заперечує та підтверджує факт дорожньо-транспортної пригоди за участю працівника, що керував машиною, яка належить відповідачу на праві власності. Джерело підвищеної небезпеки - трактор John Deere м/з НОМЕР_1, належить на праві власності відповідачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини серія НОМЕР_2. Учасник дорожньо-транспортної приходи ОСОБА_1, працівник відповідача, який був прийнятий на роботу 01 жовтня 2009 р. та звільнений 28 вересня 2016 р. Однак, відповідач вважає, що розмір та суть заявленої до стягнення матеріальної шкоди не підтверджена належними доказами та не відповідає фактичним витратам, який позивач поніс в результаті усунення наслідків дорожньо-транспортної пригоди. В заявлених позовних вимогах, позивач зазначає, що розмір шкоди в сумі 908072,00 грн. з ПДВ зазначений в позові виходячи із вартості розміру реального збитку в сумі 906372,00 грн. з ПДВ, визначеного у Звіті з незалежної оцінки майна Нв 11/6 «Реальні збитки ДП «НЕК «Укренерго» в результаті пошкодження об'єкта нерухомого майна інв. №31248 «Проміжна металева опора № 336 типу ПП-750-5А» суб'єкта оціночної діяльності Української універсальної біржі. В Звіті визначено, що збитками 8 даному випадку обумовлюється вартість відновлення (ремонту) проміжної металевої опори ПП 750-1 № 336 та її складових з урахуванням накопиченного зносу. В результаті огляду майна та інформації, наданої замовником, пошкоджена опора не підлягає ремонту чи частковому відновленню. Тобто, потребує повної мини основних конструкції. В процесі виконання роботи Замовником був наданий кошторис витрат на аварійно-відновлювальні роботи, згідно якого для відновлення роботи та введення в експлуатацію проміжної металевої опори типу ПП-750-5а необхідна закупівля наступних складових і матеріалів пошкодженого об'єкту... Враховуючи зміст звіту, позивачем заявлені до стягнення збитки, які вона мусить зробити для відновлення свого порушеного права - витрати на аварійно-відновлювальні роботи. Відповідач звернув увагу суду на те, що пошкоджена була металева опора повітряної лінії 750кВ «Запорізька АЕС-Південодонбаська», тобто опора магістрального значення, що входить в систему та забезпечує функціонування двох областей. Отже, ремонт даної опори довготривалий час (з моменту аварії - серпень 2016 року - по сьогоднішній час) не міг не проводитися. Відповідач надав фото з місця аварії, в яких зафіксовано момент дорожньо-транспортної пригоди (21.08.2016 р.) та відновлення пошкодженої опори позивачем (21.08.2016 - 28.08.2016 р.). На момент оцінки майна (16 листопада 2016 р.) позивач вже поніс реальні збитки щодо здійснення аварійно-відновлювальних робіт для відновлення та введення в експлуатацію проміжної металевої опори типу ПП-750-5а. Фактичне здійснення аварійно-відновлювальних робіт свідчить про наявність у позивача первинних документів відносно закупівлі складових і матеріалів пошкодженого об'єкту та витрати на безпосереднє виконання аварійно-відновлювальних робіт. Наданий звіт з незалежної оцінки майна не може бути належним доказом та утвердженням розміру стягуваних збитків так як не відповідає фактичним обставинам. Крім того, при визначенні розміру матеріальних збитків повинне також бути враховано й те, що пошкоджена опора могла бути використана позивачем в інших цілях, тобто вона має залишкову вартість, на яку повинне бути зменшено розмір збитків.

Представник третьої особи у судове засідання, відкрите 28.11.2017 р. не з'явився, вимог суду не виконав, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Поважні причини своєї неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи без третьої особи або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. В матеріалах справи містяться пояснення третьої особи, відповідно до яких ОСОБА_1 себе винним у нанесенні матеріальної шкоди позивачу не вважає.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

21.08.2016 р. о 03-05 годині на полі біля 5 км.+360 м. а/д Токмак с. Веселе ОСОБА_1 керував трактором JOHNDEERE м/з НОМЕР_1, заснув за кермом, внаслідок чого здійснив наїзд на проміжну опору 750 КВ ЗАЕС- південно Донбаська, в результаті ДТП трактор та опора механічно пошкоджені.

Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 14.09.2016 р. № 328/3147/16-п, визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно довідки ВП «Запорізьких магістральних електричних мереж» ДП «НЕК «Укренергоо» № 06/1559 від 12.09.2016 р. про облік на балансі ПЛ-750кВТ Запорізька АЕС-Південнодонбаська (опора № 336) Інв. № 31248, Об'єкт оцінки (пошкодження) належить Дніпровській ЕС, обліковується на балансі ВП «Запорізьких магістральних електричних мереж» ДП «НЕК «Укренерго» за інвентарним номером 31248 з квітня 1990 року, перебуває на території Новомиколаївської сільської ради Токмацький район, Запорізька область.

Відповідно до листа № 25-10/02 від 25.10.2016 р. Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області джерело підвищеної небезпеки - трактор JOHNDEERE 8335 К, 2012 року виготовлення, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстровано за ТОВ «Геолан-Агро».

Враховуючи, що відповідач не є особою, на утриманні, обслуговуванні та контролі якої знаходиться пошкоджена опора, що є джерелом підвищеної небезпеки, то у даному випадку слід застосовувати загальні умови відшкодування шкоди визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки з силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

При цьому, для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв'язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття. До таких спеціальних умов відносяться: перебування заподіювача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"); завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов'язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу.

Пунктом 5 Постанови Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 440 ЦК, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових(службових) обов'язків.

Пунктом 6 Роз'яснення Вищого господарського суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди» передбачено, що для правильного вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов'язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України).

Виходячи з цього, відповідно до статті 1172 ЦК України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

Відповідно до п. 1.2 Статуту ДП «НЕК «Укренерго» є держаним унітарним підприємством електроенергетичної галузі і діє як державне комерційне підприємство, що засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та у відомостях з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ДП «ПЕК «Укренерго» зазначено організаційно-правову форму - «Державне підприємство», відноситься до сектору економіки -державні не фінансові корпорації.

Порядок визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 р. № 116.

Згідно п. 2 Порядку розмір збитків від знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. У разі визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, територіальній громаді або суб'єкту господарювання з державною (комунальною) часткою в статутному (складеному) капіталі, розмір збитків визначається відповідно до Методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України.

Методика затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 1891 від 10.12.2003 р., відповідно до п. 104 якої встановлено, що визначення розміру збитків здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки. У разі коли державний орган або орган місцевого самоврядування є замовником проведення такої оцінки, виконавець оцінки обирається на конкурсних засадах в порядку, що встановлюється Фондом державного майна.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 р. № 2658-ІІІ незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб'єктами оціночної діяльності визначено суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Отже, у відповідності до діючого законодавства, визначення розміру збитків, завданих суб'єкту господарювання з державною часткою в статутному капіталі, здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки відповідним суб'єктом оціночної діяльності, визначеного на конкурсних засадах.

З метою визначення суми збитків, у 2016 році було проведено конкурс з відбору суб'єкта оціночної діяльності, переможцем якого стала Українська універсальна біржа, що підтверджується протоколу № 1 засідання тендерного комітету щодо організації проведення відкритих торгів від 29.06.2016 р. та протоколом № 4 розгляду тендерних пропозицій від 23.08.2016 р.

Пунктом 105 Методики оцінки майна визначено, що дата оцінки визначається з урахуванням положень частини третьої статті 225 Господарського кодексу України, відповідно до якої під час визначення розміру збитків враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі коли вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Відповідно до п. 108 Методики оцінки майна у разі неможливості фізичного відновлення пошкодженого майна або коли вартість його відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу його складових, які зазнали пошкодження, та знос, що не підлягає усуненню під час ремонту, в сумі не меншій за ринкову вартість такого майна до завдання майнової шкоди, розмір реальних збитків дорівнює ринковій вартості неспеціалізованого майна, визначеній із застосуванням порівняльного та (або) дохідного підходів, або залишковій вартості відтворення (заміщення) спеціалізованого майна, визначеній із застосуванням витратного підходу, виходячи з його стану до розкрадання, нестачі, знищення, псування. За умови повернення пошкодженого майна особі, якій завдано збитків, розмір реальних збитків дорівнює вартості такого майна, визначеній на дату оцінки з урахуванням його стану до розкрадання, нестачі, знищення, псування, зменшеній на вартість пошкодженого майна, визначену з урахуванням його стану після розкрадання, нестачі, знищення, псування.

Відповідно до Звіту з незалежною оцінки майна, реальні збитки, завдані ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» в результаті пошкодження об'єкта нерухомого майна інв. № 31248 «Проміжна металева опора № 336 типу ПП-750-5А» склали 906 372 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ. В результаті механічного пошкодження нерухомого майна Інв. № 31248 «Проміжна металева опора № 336 типу ПП-750-5А», зазначений об'єкт не може використовува тися в господарській діяльності власника без проведення відповідних ремонтно-відновлювальних робіт.

Отже, саме ремонтно-відновлювальні роботи та їх вартість покладені в основу розрахунку реальних збитків, завданих ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» в результаті пошкодження об'єкта нерухомого майна Інв. № 31248 «Проміжна металева опора № 336 типу ПП-750-5А».

Сума збитків в розмірі 906 372 грн. 23 коп. визначена суб'єктом оціночної діяльності у відповідності до чинних нормативних актів України, виходячи із фактичної вартості аварійно-відновлювальних робіт (зазначеної в Кошторисі витрат на аварійно-відновлювані роботи) і вартості матеріалів, визначену на дату оцінки 16.11.2016 р. шляхом аналізу первинного ринку, з врахуванням зносу (табл. 13.5 Звіту про незалежну оцінку).

Розмір шкоди в сумі 908 072 грн. 00 коп. з ПДВ, спричинений пошкодженням проміжної металевої опори № 336 типу ПП750-5А повітряної лінії 750кВ «Запорізька АЕС-Південнодонбаська», зазначений в цьому позові виходячи із вартості розміру реального збитку в сумі 906 372 грн. 00 коп. з ПДВ визначеного у Звіті з незалежної оцінки майна Нв 11/6 «Реальні збитки ДП «НЕК «Укренерго» в результаті пошкодження об'єкта нерухомого майна Інв. № 31248 «Проміжна металева опора № 336 типу ПП-750-5А» суб'єкта оціночної діяльності Української універсальної біржі (надалі - Звіт про незалежну оцінку), як того вимагає постанова Кабінету Міністрів України № 116 від 22.01.1996 та за Методикою оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891 та витрат на цю оцінку в сумі 1 200 грн. 00 коп. з ПДВ, її рецензування 500 грн. 00 коп.

Крім, Звіту з незалежної оцінки майна, реальні збитки, завдані ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» в результаті пошкодження об'єкта нерухомого майна інв. № 31248 «Проміжна металева опора № 336 типу ПП-750-5А», в підтвердження витрачених позивачем сум на відновлення опори надано договір № 40-1/3750-16 від 03.10.2016 р., укладений між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго», (покупець) в особі виконуючого обов'язки директора відокремленого підрозділу «Західна електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Товариство з обмеженою відповідальністю «МГК-Черкаси» (переможець публічних торгів, продавець). Відповідно до якого продавець зобов'язується у 2016 році поставити покупцю товар, зазначений в договорі а покупець - прийняти і оплатити такий товар.. Найменування Товару: 25.11.2 Вироби конструкційні металеві та їхні частини (44212000-9 Конструкційні вироби та їх частини, крім збірних споруд) 25.11.23-60.00 Опора металева оцинкована типу ПП 750-5, згідно специфікації на Товар, ціна за одиницю разом з ПДВ склала 568 800 грн. 00 коп.;

Договір № 20-4/3956-16 від 19.10.2016 р., укладений між ДП «НЕК «Укренерго» (замовник) та ТОВ «СТРУКТУМ» (підрядник). Відповідно до якого підрядник зобов'язується у 2016 році виконати роботи, які зазначені в п. 1.2, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи. Ціна цього Договору складається із загальної вартості робіт за цим Договором згідно договірної ціни (Додаток №1 до цього договору) та становить 326 431,16 грн. (триста двадцять шість тисяч чотириста тридцять одна гри. 16 кок.), у т.ч. ПДВ (20%) - 54 405,19 грн. Роботи, що є предметом, цього договору, виконуються з використанням матеріалів і обладнання Замовника на загальну суму 212 380,06 грн., з тому числі ПДВ (20%) - 35 396,68 грн.

Договірна ціна на будівництво аварійно-відновлювальної роботи на ПЛ 750 кв Запорізька АЕС-Південнодонбаська, а саме роботи з встановлення однієї проміжної металевої опори № 336 типу ПП-750-5А (інв. № 31248), здійсненого у 2016 році (додаток до договору № 20-4/3956-16 від 19.10.2016 р.). склала 538 811 грн. 22 коп.

Відповідно до ст. 1187 цього ж кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом: При цьому відповідно до ч.5 цієї статті особа, що здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Положеннями пунктів 2, 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до законодавства шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т. п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них.

Особи, винними діями яких заподіяна шкода джерелу підвищеної небезпеки і які самі не є потерпілими внаслідок шкоди, заподіяної цим джерелом підвищеної небезпеки, відповідають за заподіяну шкоду на підставі норм законодавства.

Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Положеннями Роз'яснення Вищого господарського суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 р. «Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди» передбачено, що відповідно до статті 1187 ЦК України відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, навіть якщо ця особа безпосередньо не здійснювала експлуатації цього джерела. У випадку протиправного вибуття джерела підвищеної небезпеки, що повинен довести його володілець, останній, як правило, не несе відповідальності за заподіяну шкоду.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб'єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Судом встановлено, що в період з 01.10.2009 р. по 28.09.2016 р. ОСОБА_1 був у трудових відносинах з ТОВ «Геллан-Агро», працював трактористом машиністом. Наказом № 48-к від 28.09.2016 р. припинено трудовий договір з ОСОБА_1

В такому випадку обов'язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода. Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний суд України у постанові від 6 листопада 2013 року № 6-108цс13.

Судом встановлено, що 21.08.2016 р. о 03-05 годині на полі біля 5 км.+360 м. а/д Токмак с. Веселе ОСОБА_1 керував трактором JOHNDEERE м/з НОМЕР_1, заснув за кермом, внаслідок чого здійснив наїзд на проміжну опору 750 КВ «ЗАЕС-Південнодонбаська, в результаті ДТП трактор та опора механічно пошкоджені, даний факт підтверджено довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 997154, постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 14.09.2016 р. № 328/3147/16-п, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Станом на день розгляду справи відшкодування заподіяної шкоди відповідачем на користь позивача не здійснене.

Відповідно до п. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 35 ГПК України колегія суддів вважає такими, що не потребують доказування у даній справі, обставини наїзду на проміжну опору 750 КВ «ЗАЕС- Південнодонбаська», неправомірність поведінки водія відповідача, його вина у скоєному, наявність шкоди та причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, оскільки ці факти встановлені постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 14.09.2016 р. у справі № 328/3147/16-п., яка набрала законної сили.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідно до абз. 1, 3, 4 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до п. 6 вищевказаної Постанови особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Твердження відповідача щодо визначення розміру матеріальних збитків з врахуванням того, що пошкоджена опора могла бути використана позивачем в інших цілях, тобто вона має залишкову вартість, на яку повинен бути зменшено розмір збитків та те, що в звіті оціночної діяльності не міститься інформація відносно фактичного місяця зберігання пошкодженого майна та доказів оглядів даного майна, при підготовці даної оцінки підприємство відповідача не приймало участі в огляді оціночного майна, не приймаються до уваги, в зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частинпопередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

В даному випадку, позивачем не заявлено до стягнення з відповідача вартість пошкодженого майна, а пред'явлено позов про стягнення реальної вартості аварійно-відновлювальних робіт (зазначеної в Кошторисі витрат на аварійно-відновлювані роботи) і вартості матеріалів, які були необхідні для відновлення пошкодженої опори.

Таким чином, витрати, що були здійснені позивачем для відновлення пошкодженої проміжної металевої опори № 336 типу ПП750-5А повітряної лінії 750кВ «Запорізька АЕС-Південнодонбаська», у розмірі 908 072 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача для повного відшкодування завданої його працівником шкоди.

Інші заперечення відповідача спростовуються вищевикладеним.

Крім того, відповідачем не заперечується факт дорожньо-транспортної пригоди за участю працівника, що керував трактором JOHNDEERE 8335 К, 2012 року виготовлення, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстровано за ТОВ «Геолан-Агро».

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 частини 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ст.ст. 42, 43 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-6, 22, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Позов Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Дніпровська енергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю "Геолан-Агро", с. Запоріжжя, Токмацький район, Запорізька область задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Геолан-Агро" (71770 Запорізька область, Токмацький район, с. Запоріжжя, вул. 50 років Жовтня, буд. 15, ) на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі відокремленого підрозділу "Дніпровська енергетична система" державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (69096 м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 2, , р/р 4819 в філії ПАТ «Укрексімбанк» м. Запоріжжя, МФО 322312) 908 072 (дев'ятсот вісім тисяч сімдесят дві) грн. 00 коп. матеріальної шкоди, 13 621 (тринадцять тисяч шістсот двадцять одна) грн. 08 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 05 грудня 2017 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.

Головуючий суддя С.С. Дроздова

Суддя О.Г Смірнов

Суддя О.С. Боєва