ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.11.2017 Справа № 904/8711/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача 1: Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", м. Дніпро

відповідача 2: Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго", м.Чернігів

про стягнення 1 000 000,00 грн. заборгованості за векселем, 156 821,92 грн. відсотків та 634797,09 грн. інфляційних втрат

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №14-84 від 14.04.2017 року

Від відповідча-1: ОСОБА_2, довіреність №5508-К-О, від 13.10.2017 року

Від відповідача-2: ОСОБА_3, довіреність №28/6782 від 12.12.2016 року

Від відповідача-2: ОСОБА_4, довіреність №41/223 від 16.01.2017 року

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з позовом про солідарне стягнення з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" та Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" 1 000 000,00 грн. заборгованості за простим векселем №76, 137 589,04 грн. відсотків та 555 705,26 грн. втрат від інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як законний держатель простого векселя №76, звернулося до Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" з вимогою оплатити даний вексель до 12:00 години 18 лютого 2015 року. Дану вимогу було надіслано на адресу відповідача 18.02.2015, про що свідчать додані до матеріалів справи копії фіскального чеку, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення у цінний лист. Позивачем було пред'явлено простий вексель №76 до платежу векселедавцю у строк встановлений ст. 34 Уніфікованого закону.

Ухвалою суду від 03.10.2017 року порушено провадження, розгляд справи призначено на 02.11.2017р.

31.10.2017р. позивачем подано уточнення, згідно якого останній зазначає, що у поданій позовній заяві помилково невірно зазначений номер спірного векселя, тому вірним слід вважати номер 76.

Відповідачем 1 подано заперечення на позовну заяву, згідно якого, останній посилається на ст. 15 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, згідно якої індосант відповідає лише за дійсність переданої векселем вимоги. Можливість включення до індосамента застереження "Без обороту на мене" чи будь-якого іншого застереження, має наслідком звільнення індосанта від відповідальності за платіж по векселю. Наявність такого застереження означає, що при неакцепті або неплатежі до такого індосанта не можуть бути пред'явлені вимоги передбачені ст. 43-49 Уніфікованого закону, тобто звільняє індосанта від відповідальності за невиконання зобов'язань за векселем. Тому, ПАТ "Акцент-Банк" просить відмовити в задоволенні позову про солідарне стягнення заборгованості за векселем в частині позовних вимог до відповідача 1.

Від позивача, 14.11.2017р., надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої останній просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за векселем №76 у розмірі 1 000 000,00 грн., 156 821,92 грн. відсотків у розмірі 6, нарахованих станом на 30.09.2017р. та 634 797,09 грн. інфляційних втрат. Загалом заявлена до стягнення сума складає 1 791 619,01 грн.

Відповідач 2 згідно відзиву проти задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що зобов'язання прямих боржників векселедавця можуть бути виконані належним чином тільки за умови його пред'явлення до платежу у визначеному, шляхом зазначення, населеного пункту або конкретної адреси. Вексель №76 виданий по пред'явленню, але не раніше 01 січня 2015р. Тобто даний вексель повинен бути належним чином пред'явлений у період з 01.01.2015р. по 01.01.2016р. Разом з тим, позивачем не було пред'явлено спірний вексель до оплати в порядку та строки встановлені Уніфікованим законом. За таких обставин, у відповідача 2 відсутній обов'язок по оплаті даного векселя, а у позивача взагалі відсутні підстави для звернення до суду з даним позовом. Окрім того, відповідач заперечує проти нарахування втрат від інфляції та відсотків, нарахованих на підставі ст. 48 Уніфікованого закону оскільки такі відсотки нараховуються від дати настання строку платежу, тобто за період прострочки за відповідним векселем, а оскільки вексель не був пред'явлений до оплати, то відповідно відсутні підстави для нарахування таких відсотків. Також, вексель повинен містити застереження про сплату відсотків, передбачених ст.48 Уніфікованого закону.

14.11.2017р. відповідачем 2 подано клопотання про здійснення технічної фіксації судового засідання.

16.11.2017р. від ПАТ "Чернігівобленерго" надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання чи виконано підпис на векселі, договорі №Т-102/042000 від 24.04.2000р., додатках до даного договору, акті приймання-передачі векселів від імені саме Голови правління Українського кредитного банку ОСОБА_5, оскільки підписи на даних документах суттєво відрізняються.

16.11.2017р. позивачем подано заперечення на відзив відповідача 2, згідно якого зазначає, що позивачем, 17.02.2015р. цінним листом було надіслано відповідачу 2 лист-вимогу вих. №26-1154/1.2-15, з пропозицією оплатити спірний вексель 18.02.2015р. Також, 18.02.2015р. представники НАК "Нафтогаз України" з'явилися до відповідача 2 для пред'явлення оригіналу векселя. Разом з тим, представників не допустили до приміщення та запропонували залишити територію, про що позивачем було складено акт про відмову у допуску повноважних осіб на підприємство для пред'явлення векселів до платежу. 18.02.2015р. боржнику була надіслана телеграма з вимогою оплатити векселі, але не вручена останньому у зв'язку з відмовою від прийому, про що свідчить повідомлення поштової організації. 19.02.2015р. позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_6 про протест спірного векселя в неплатежі. 19.02.2015р. приватним нотаріусом була надіслана телеграма до ПАТ "Чернігівобленерго" з пропозицією оплатити векселі до 19.02.2015р. до 14.00. На що боржник надав відповідь, вих. №28/918 від 19.02.2015р., що векселі не були пред'явлені до оплати.

21.11.2017р. відповідачем 2 подано доповнення до клопотання про призначення експертизи, згідно якого останній наполягає на призначенні експертизи та зазначає про необхідність встановити обставини стосовно підписання індосаменту на векселі №76 саме уповноваженою особою Українського кредитного банку ОСОБА_5, оскільки дотримання порядку написання індосаменту має значення для встановлення права вимоги у ПАТ "НАК "Нафтогаз України" від ПАТ "Чернігівобленерго" виконання зобов'язання щодо оплати за відповідним векселем. Окрім того, дотримання порядку написання індосаменту має значення для встановлення наявності солідарної відповідальності ПАТ "Акцент-Банк" за неоплату за спірним векселем.

30.11.2017р. від ПАТ "Акцент-Банк" надійшли заперечення на клопотання відповідача 2 про призначення експертизи. Згідно даних заперечень, відповідач 1 зазначає, що ПАТ "Чернігівобленерго" навмисне затягує розгляд справи, а не намагається встановити будь-які факти, оскільки на даний час є встановленим факт смерті голови правління ЗАТ "Український кредитний банк" ОСОБА_5, тому на даний час провести експертизу без вільних зразків неможливо, тільки по оригіналам документів. При цьому відповідач 2 не надає свій оригінал договору №Т-116/052000 від 04.05.2000р., укладеного між ЗАТ "Український кредитний банк" та ВАТ "Енергопостачальна компанія "Чернігівобленерго" і акти прийому-передачі векселів до даного договору та зазначає, що вони його знищили за давністю зберігання.

30.11.2017р. від відповідача 2 надійшло клопотання про витребування доказів, у тому числі від інших організацій та підприємств, які не є учасниками розгляду даної справи, необхідних для проведення експертизи. Окрім того, згідно додаткових заперечень відповідач 2 наполягає на факті непред'явлення векселя до оплати та відсутністю в останнього обов'язку по оплаті спірного векселя. Зазначає про необґрунтованість застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Розгляд справи відкладався до 16.11.2017р. та до 30.11.2017р.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: комп'ютерної програми "Документообіг спеціалізованих судів". Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер 1008271МN15750.

У судовому засіданні 30.11.2017р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно простого векселя №76, емітованого 04.05.2000 року, ВАТ ЕК "Чернігівобленерго", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Чернігівобленерго", зобов'язалося заплатити проти цього векселя Українському кредитному банку, правонаступником якого, згідно Статуту (а.с.45-49), є ПАТ "Акцент-Банк", чи його наказу один мільйон гривень зі строком платежу "по пред'явленню, але не раніше 01 січня 2015р.".

В подальшому на звороті спірного векселя Українським кредитним банком був проставлений бланковий індосамент на пред'явника "Платити наказу: без обороту на мене", скріплений печаткою та підписами голови правління та головного бухгалтера банку.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами у травні 2000 року, пов'язані з обігом векселів та регулюються, зокрема, Женевською конвенцією 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, що набув чинності для України з 06.01.2000р. (далі - Уніфікований закон).

Відповідно до ч.1 статті 21 Закону України "Про цінні папери та фондову біржу" (в редакції, чинній на момент видачі спірних векселів) вексель - цінний папір, який засвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця сплатити після настання строку визначену суму грошей власнику векселя (векселедержателю).

Відповідно до ст. 194 Цивільного кодексу України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право і визначає взаємовідносини між особою, яка його розмістила (видала), і власником та передбачає виконання зобов'язань згідно з умовами його розміщення, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа, іншим особам.

Особливості обігу векселів в Україні, який полягає у видачі переказних та простих векселів, здійсненні операцій з векселями та виконанні вексельних зобов'язань у господарській діяльності визначаються Законом України "Про обіг векселів", у якому зазначено, що законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований закон), з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України "Про цінні папери і фондову біржу", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів", цього Закону та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України.

Згідно зі ст. 77 Уніфікованого закону до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів.

Згідно зі ст. ст. 16, 77 Уніфікованого закону особа, у якої знаходиться вексель, вважається його законним держателем, якщо її право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній із них є бланковим.

Позивач є законним держателем простого векселя №76 на підставі Договору №Т-102/042000 від 24.04.2000р., укладеного між Українським кредитним банком та НАК "Нафтогаз України" (а.с.178-150).

Відповідно до ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований закон) простий вексель містить: назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; зазначення строку платежу; зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; зазначення дати і місця складання простого векселя; підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Оригінал векселя №76 оглянуто в судовому засіданні. Даний вексель відповідає вимогам вексельного законодавства.

Статтею 78 Уніфікованого закону передбачено, що векселедавець простого векселя зобов'язаний так само, як акцептант за переказним векселем. Прості векселі зі строком платежу у визначений строк від пред'явлення повинні бути протягом строків, встановлених статтею 23, пред'явлені векселедавцю для відмітки. Перебіг строку починається від дати відмітки, підписаної векселедавцем на векселі. Відмова векселедавця зробити датовану відмітку повинна бути засвідчена протестом (стаття 25), дата якого є початком строку від пред'явлення.

За приписами норм ст. 34 Уніфікованого Закону переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами. Трасант може встановити, що переказний вексель зі строком платежу за пред'явленням не може бути пред'явленим для платежу раніше визначеної дати. У цьому разі строк для пред'явлення починається від зазначеної дати.

Отже, виникнення зобов'язань боржника за емітованими векселями чинне законодавство пов'язує саме з моментом їх пред'явлення до платежу не раніше зазначеної у векселі дати.

Окрім того, відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 № 5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів". Простий або акцептований переказний вексель строком платежу за предявленням підлягає оплаті в день його належного предявлення до платежу.

Держатель такого векселя повинен предявити його до платежу протягом одного року від дати складення, якщо векселедавець не скоротив або не встановив більш тривалий строк. Зазначені строки можуть бути скорочені індосантами (ст. 34 Уніфікованого закону).

Строк для предявлення відраховується з дати складання векселя. Якщо у векселі строком за предявленням вказано, що він не може бути предявлений до платежу раніше визначеної дати, строк для його предявлення до платежу відраховується з цієї дати.

Законний векселедержатель не зобовязаний доводити наявність і дійсність своїх прав за векселем, вони вважаються наявними та дійсними. Доведення протилежного обовязок особи, якій предявлено вимогу за векселем.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як законний держатель простого векселя №76, звернулося до ПАТ "Чернігівобленерго" з вимогою оплатити даний вексель до 12:00 години 18 лютого 2015 року. До зазначеного листа було додано копії векселів, у тому числі простого векселя №76. Дану вимогу було надіслано на адресу відповідача 18.02.2015р, про що свідчать додані до матеріалів справи копії фіскального чеку, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення у цінний лист (а.с13-14).

18.02.2015р. представники НАК "Нафтогаз України" з'явилися до Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" для пред'явлення оригіналів векселей, у тому числі, векселя №76. Разом з тим, представників позивача не допустили до приміщення та запропонували залишити територію, про що представниками ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" було складено акт про відмову у допуску повноважних осіб на підприємство ПАТ "Чернігівобленерго", яке знаходиться за адресою м.Чернігів, вул. Горького, 40, для пред'явлення векселів до платежу (а.с.78).

18.02.2015р. боржнику була надіслана телеграма з вимогою оплатити векселі, яка не вручена останньому у зв'язку з відмовою від прийому, про що свідчить повідомлення поштової організації (а.с.88).

Окрім того, матеріали справи містять лист вих.№28/918 від 19.02.2015р., який адресований приватному нотаріусу ОСОБА_6, про те що векселі, у тому числі №76, не були пред'явлені до оплати (а.с.87).

Згідно з ст. 43 Уніфікованого закону, векселедержатель може обернути свій позов проти індосантів, трасанта та інших зобов'язаних осіб при настанні терміну платежу, якщо платіж не був здійснений.

Позивач звернувся з позовом про солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості за векселем №76 у розмірі 1 000 000,00 грн.

Разом з тим, на звороті спірного векселя Українським кредитним банком був проставлений бланковий індосамент на пред'явника "Платити наказу: без обороту на мене".

Статтею 15 Уніфікованого закону передбачено, що індосант відповідає за акцепт і за платіж, якщо не обумовлено протилежне.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08.06.2007 № 5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів", статтею 15 Уніфікованого закону визначено, що індосант відповідає за акцепт і за платіж, якщо не обумовлено протилежне. При вирішенні спорів судам слід враховувати, що у випадку включення до індосаменту застереження "без обороту на мене" чи будь-якого іншого, наслідком якого може бути звільнення індосанта від відповідальності за платіж за векселем, передбаченої вказаною нормою Уніфікованого закону, індосант відповідає лише за дійсність переданої за векселем вимоги. Таке застереження означає, що при неакцепті або неплатежі до такого індосанта не можуть бути пред'явлені вимоги, передбачені статтями 43 - 49 Уніфікованого закону, тобто зазначена особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язань за векселем.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що до індосаменту векселя №76 включено застереження "без обороту на мене", тобто, індосант звільнив себе від відповідальності за платіж по векселю, а новий векселедержатель погодився прийняти вексель за наявності такого застереження, суд вбачає підстави для відмови в частині позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк".

При цьому, прямий боржник за векселем зобовязаний довести обґрунтованість своїх заперечень стосовно того, що векселедержатель не предявив йому оригінал векселя або не надав можливості перевірити наявність у встановленому місці та у визначений строк у особи, що предявила вимогу, оригіналу векселя і прав власності на зазначений цінний папір. Векселедержатель може спростувати ці заперечення шляхом надання будь-яких не заборонених законом доказів (статті 57 - 59 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), статті 32, 34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), у тому числі актів нотаріуса про протест векселя чи про посвідчення факту його предявлення до платежу, а також документів, виданих боржником.

Кредитор, який не спростував заперечення прямого боржника про відсутність належного предявлення векселя до платежу, вважається таким, що прострочив. До такого кредитора застосовуються наслідки, передбачені ст. 613 ЦК.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно із ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Публічним акціонерним товариством "Чернігівобленерго" не надано доказів виконання своїх зобов'язань за спірним векселем, не спростовано належного предявлення векселя до платежу, з огляду на що суд вбачає підстави для стягнення з відповідача 2 суми боргу за векселем №76 у розмірі 1000000,00 грн.

Згідно з п. 2 абзацу 1 ст. 48 Уніфікованого закону векселедержатель може вимагати від особи, до якої пред'явив позов, сплати відсотків, нарахованих на вексельну суму.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про обіг векселів в Україні" передбачені ст.ст. 48, 49 Уніфікованого закону відсотки на суму векселів, як виданих, так і тих, що підлягають оплаті на території України, нараховуються виходячи з розміру облікової ставки НБУ на день подання позову та від дня настання строку платежу (з дня платежу) до дня подання позову відповідно.

При цьому, стаття 5 Уніфікованого закону передбачає, що у переказному векселі, який підлягає оплаті відразу після пред'явлення або у визначений строк після пред'явлення, трасант може обумовити, що на суму, яка підлягає оплаті, будуть нараховуватися відсотки. У будь-якому іншому переказному векселі така умова вважається ненаписаною.

Відсоткова ставка повинна бути вказана у векселі; при відсутності такої вказівки умова вважається ненаписаною.

Разом з тим, пунктом 2 ст. 48 Конвенції, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі встановлено, що держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу, у тому числі, відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу.

Позивачем заявлено до стягнення 156 821,92 грн. відсотків у розмірі 6, нарахованих станом на 30.09.2017р.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунок, суд вважає позовну вимогу про стягнення відсотків обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення 634 797,09 грн. втрат від інфляції нарахованих за період прострочення з 19.02.2015р. по 30.09.2017р.

За приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, право векселедержателя вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу, обмежено наступними сумами: (1) сумою неакцептованого або неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені; (2) відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу; (3) витрати, пов'язані з протестом і пересиланням повідомлень, а також інші витрати. Якщо право регресу використане до настання строку платежу, то з вексельної суми утримуються облікові відсотки. Ці облікові відсотки обчислюються за офіційною обліковою ставкою (банківською ставкою), яка діє на дату використання права регресу за місцем проживання держателя.

Цією нормою не передбачено покладення на особу, зобовязану за векселем, інших платежів, зокрема, збитків від інфляції та 3% річних.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача 634 797,09 грн. втрат від інфляції.

Отже, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та стягнення з ПАТ "Чернігівобленерго" на користь позивача 1 000 000,00 грн. заборгованості по векселю та 156821,92 грн. відсотків у розмірі шести.

Клопотання відповідача 2 про призначення експертизи задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2014р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Разом з тим, суд вважає, недоцільним призначення експертизи у даній справі, а клопотання є необґрунтованим відповідно до вимог ст. 38 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, представники позивача та відповідача 1 згідно заперечень, просили суд залишити без розгляду клопотання про призначення по справі судової експертизи. Тому, відповідно, не підлягає задоволенню клопотання відповідача 2 про витребування додаткових доказів від сторонніх організацій.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати, повязані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача 2 пропорційно задоволеним вимогам.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовною заявою, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач сплатив судовий збір у сумі 26 999,41 грн. (платіжні доручення №5006356 від 26.09.2017 та №5007424 від 07.11.2017р.), тоді як належною до сплати сумою судового збору, виходячи з розміру розглянутих судом майнових вимог позивача необхідно було сплатити 26 874,29 грн.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Тому, відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача 2 пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 17 352,33 грн., а зайво сплачений судовий збір у сумі 125,12 грн. підлягає поверненню позивачу за його клопотанням на підставі ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 1, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Чернігівобленерго" (14000, м.Чернігів, вул. Горького, 40; код 22815333) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6; код 20077720) 1 000 000,00 грн. заборгованості по векселю, 156821,92 грн. відсотків у розмірі шести та 17 352,33 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині вимог до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" та в частині стягнення 634 797,09 грн. втрат від інфляції відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.12.2017

Суддя ОСОБА_7

'