ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р. Справа № 922/3252/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В., суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (дов. № 14-68 від 14.04.2017)

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ (вх. №3346 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 18.10.17 у справі № 922/3252/17

за позовом ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Квартирно-експлуатаційного відділу, м. Харків

про стягнення 391743,42 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.10.2017 у справі № 922/3252/17 (суддя Калантай М.В.) позов задоволено. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харків на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 328217,99грн. основного боргу, 34292,52 грн. пені, 5584,99 грн. 3% річних, 23647,92 грн. інфляційних втрат, 5876,20 грн. судового збору.

Позивач звернувся з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2017 у справі № 922/3252/17, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у стягненні 17 146,26 грн. пені та прийняти нове рішення, яким стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 17 146,26 грн. пені. В іншій частині позивач просить залишити рішення без змін. Судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована посиланням на те, що суд першої інстанції в порушення ст. 83 ГПК України та ст. 551 ЦК України вирішив зменшити розмір неустойки та стягнути з відповідача 17 146,26 грн. пені, замість належних до стягнення 34 292,52 грн.

Відповідач в призначене судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце судового розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням за № 016993/2 про вручення поштового відправлення уповноваженій особі Квартирно-експлуатаційного відділу, м. Харків, яке отримано ним 09.11.2017.

Згідно з п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обовязковою судом, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 27.11.2017 року за відсутності представника відповідача.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши уповноваженого представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 11 жовтня 2016 року між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір №00327/16-ТЕ(Т)-0-32 постачання природного газу (далі договір), за умовами якого позивач зобов'язався поставити споживачеві у 2016 році природний газ (код ДК 016:2010-06.20.1 Газ природний, скраплений або в газоподібному стані (код ДК 021:2015 - 09123000-7 Природний газ. Природний газ (надалі - газ)), а споживач зобов'язався прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. Місце поставки: 64205, Україна, Харківська область, м.Балаклея, вул. Арсенальна б/н.

Згідно пункту 2.1 договору позивач передає відповідачу з 01.10.2016 по 31.12.2016 (включно) природний газ обсягом до 60000куб.м.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

За умовами пункту 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно пункту 12.1 договору він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 жовтня 2016 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (згідно ч.3 ст.631 ЦКУ).

З наданих позивачем матеріалів вбачається, що на виконання умов договору відповідачу було поставлено природний газ на загальну суму 32 8217,99 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 на суму 117564,25грн., від 30.11.2016 на суму 210653,74грн. Дані акти підписано уповноваженими представниками сторін і скріплено їх печатками.

Відповідач за поставлений природний газ не розрахувався, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 328217,99 грн.

Враховуючи непогашення відповідачем даної заборгованості у встановлений договором строк, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 32 8217,99 грн. основного боргу, 34292,52 грн. пені, 5584,99 грн. 3% річних, 23647,92 грн. інфляційних втрат.

За викладених обставин, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт постачання позивачем природного газу за договором в загальній сумі 32 8217,99 грн., а також встановлений факт порушення відповідачем строку та порядку розрахунків за поставлений позивачем природний газ, останній не надав доказів належного виконання взятих на себе зобовязань, а також з огляду на документальну та матеріальну обґрунтованість розрахунку суми пені, 3% річних та інфляційних, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харків на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 32 8217, 99грн. основного боргу, 34 292,52 грн. пені, 5 584,99 грн. 3% річних, 23 647,92 грн. інфляційних втрат.

З даними висновками повністю погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають матеріалам справи та нормам чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не оспорює обсяг отриманого природного газу та суму заборгованості за договором. Рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2017 у справі № 922/3252/17 відповідачем не оскаржено в установленому законом порядку.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції в порушення ст. 83 ГПК України та ст. 551 ЦК України вирішив зменшити розмір неустойки та стягнути з відповідача 17 146,26 грн. пені, замість належних до стягнення 34 292,52 грн.

Проте, колегія суддів зазначає про безпідставність наведених позивачем доводів, оскільки суд першої інстанції повністю задовольнив позовні вимоги позивача в частині заявленої до стягнення неустойки в розмірі 34 292,52 грн., визнавши їх законними та обґрунтованими.

Так, позивачем при зверненні до господарського суду заявлено вимоги про стягнення з відповідача на свою користь пені в розмірі 34 292,52 грн. з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу та відповідно до наданого до суду розрахунку (а.с. 10-11).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2. договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

Згідно пункту 10.3 строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п'ять років.

Перевіривши розрахунок позивача щодо розміру пені, суд першої інстанції вважав його таким, що відповідає матеріалам справи та вимогам законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач розміру штрафних санкцій та правильності здійсненого позивачем розрахунку не оспорив, однак подав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

Згідно пункту 3 статті 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно пункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Дослідивши надані відповідачем докази, у тому числі довідку про залишок коштів на судовий збір та штрафні санкції в розмірі 0,00 грн., баланс станом на 01.01.2017 та на 01.10.2017, звіт про результати фінансової діяльності звіт за 2016 рік, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що вказані документи не свідчать про знаходження відповідача в скрутному фінансовому стані та не підтверджують факт наявності виключних обставин, які заважали йому своєчасно виконати свої зобов'язання за договором. Також, в матеріалах справи відсутні докази вжиття відповідачем дій, направлених на отримання відповідного фінансування з державного бюджету на погашення заборгованості перед позивачем.

У зв'язку з цим, суд першої інстанції задовольнив вимоги про стягнення пені у повному обсязі, з чим повністю погоджується колегія суддів. А отже доводи позивача з приводу зменшення штрафних санкцій та відмови в задоволенні позовних вимог в сумі 17 146,26 грн. є безпідставними та не відповідають змісту рішення, а також спростовуються резолютивною частиною прийнятого у справі рішення.

При цьому, під час судового засідання представник позивача взагалі не наводить, в чому полягає порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального прав, а також жодного аргументу та жодної правової підстави для скасування рішення господарського суду, зважаючи на те, що судом у повному обсязі задоволено позовні вимоги ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, що свідчить про безпідставність позиції позивача.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даної норми позивачем нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 5 584,99 грн. та інфляційні втрати в розмірі 23 647,92 грн..

Судом апеляційної інстанції перевірено правильність нарахування вищевказаних сум, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 5584,99 грн. 3% річних та 23647,92 грн. інфляційних втрат є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, вимоги позивача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2017 у справі № 922/3252/17.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2017 у справі № 922/3252/17 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Медуниця О.Є.