ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2017р. Справа № 914/1853/17

За первісним позовом:Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», м. Київ
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», м. Львів
за участю третьої особи:Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Львів,
про:стягнення 1334989,28 грн. боргу, 174264,99 грн. пені, 45321,39 грн. 3% річних та 193129,38 грн. інфляційних втрат
за зустрічним позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», м. Львів
до відповідача:Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», м. Київ
про:стягнення помилково сплачених авансових платежів за Договором №44Н/16 від 23.06.2015р. на загальну суму 760320,11 грн.
Суддя Крупник Р.В. Секретар Гелеш Г.М.
Представники сторін:
від ПАТ «Укргазвидобування: ОСОБА_1 представник за довіреністю
від ТОВ «Львівгаз збут»: від ПАТ «НАК «Нафтогаз України»:ОСОБА_2 представник за довіреністю ОСОБА_3 представник за довіреністю

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ПАТ «Укргазвидобування» (надалі Позивач) до ТОВ «Львівгаз збут» (надалі Відповідач) про стягнення 1696890,19 грн. боргу, 174264,99 грн. пені, 38894,51 грн. 3% річних та 193129,38 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 11.09.2017р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 25.09.2017р. Ухвалою від 25.09.2017р. суд відклав розгляд справи на 10.10.2017р., залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом ПАТ «НАК «Нафтогаз України», прийняв до розгляду заяву позивача по уточнення (зменшення розміру позовних вимог), відповідно до якої ПАТ «Укргазвидобування» просить суд стягнути з ТОВ «Львівгаз збут» 1334989,28 грн. основного боргу, 174264,99 грн. пені, 45321,39 грн. 3% річних та 193129,38 грн. інфляційних втрат.

Крім цього, ухвалою суду від 25.09.2017р. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ТОВ «Львівгаз збут» до ПАТ «Укргазвидобування» про стягнення помилково сплачених авансових платежів за Договором №44Н/16 від 23.06.2015р. на загальну суму 760320,11 грн.

В подальшому розгляд справи відкладався на 26.10.2017р., 06.11.2017р. та 20.11.2017р. Крім цього, ухвалою від 06.11.2017р. суд продовжив строк розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Станом на 20.11.2017р. залишилося нерозглянутим клопотання ТОВ «Львівгаз збут» б/н від 25.09.2017р. (вх. №4124/17 від 02.10.2017р.) про залучення до участі у справі ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (ТОВ «Львівгаз збут»). Розглянувши вказане клопотання, суд прийшов до висновку, що таке задоволенню не підлягає, оскільки ухвалою від 25.09.2017р. суд залучив до участі у справі ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (ТОВ «Львівгаз збут»).

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) в судове засідання зявився, просив суд первісні позовні вимоги задоволити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Первісний позов представник обґрунтовує тим, що 23.06.2015р. між позивачем та відповідачем укладено договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами №44Н/15, за яким позивач взяв на себе зобовязання надати відповідачу послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу до газорозподільних станцій для забезпечення потреб населення, відповідач внести плату за надані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами договору. За умовами договору послуги з транспортування газу оформляються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами. Замовник протягом 3 робочих днів з дати одержання акту наданих послуг зобовязувався повернути газотранспортному підприємству 1 примірник підписаного з печаткою акту. Акти наданих послуг згідно договору є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним. На виконання зобовязань за договором позивачем у 2016р. передано у газорозподільну мережу ПАТ «Львівгаз» природний газ для подальшого розподілу споживачам, в т.ч. і для потреб населення згідно Актів передачі-приймання природного газу. Згідно п. 3.1. договору, якщо замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам. Оскільки населення отримує природний газ з мереж газорозподільного підприємства, то відповідно до актів прийому-передачі природного газу та даних ПАТ «Львівгаз» щодо розподілу газу споживачам, в т.ч. і споживачам відповідача, останньому позивачем було направлено для підписання акти наданих послуг з транспортування природного газу протягом 2016р. на загальну суму 1864519,33 грн. Акти наданих послуг за період січень-квітень 2016р. були підписані та повернуті відповідачем без зауважень, натомість акти за період травень-грудень 2016р. відповідач відмовився підписувати з тих підстав, що за вказаний період не надавалися послуги з транспортування природного газу. У звязку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача 1334989,28 грн. основного боргу, 174264,99 грн. пені, 45321,39 грн. 3% річних та 193129,38 грн. інфляційних втрат.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним в судове засідання зявився), просив у первісному позові відмовити, а зустрічний позов задоволити. Заперечуючи проти первісного позову, представник зазначив, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою являється договором перевезення. ТОВ «Львівгаз збут» є вантажовідправником та одночасно й вантажоодержувачем, оскільки перевізник переміщає газ власними внутрішньопромисловими трубопроводами до пунктів призначення газорозподільних станцій. Однак така умова договору не може виконуватися фізично, оскільки відповідач немає товару на початку маршруту. Крім цього, вантажоодержувачем у пунктах призначення за договорами про транспортування природного газу від газодобувних підприємств згідно державних обмежень може бути тільки ПАТ «Нафтогаз України». Більше того, з п. 12 Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних у процесі функціонування ринку природного газу, затв. постановою КМУ від 01.10.2015р. №758 випливає, що в ціну природного газу, який продає ПАТ «НАК «Нафтогаз України» включений тариф послуги на транспортування. Згідно листа НКРЕКП від 21.07.2016р. №7390/16.2.1/7-16, вартість переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами має відноситись на собівартість видобутку газу і враховуватися у ціні природного газу власного видобутку. Таким чином, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» вже заплатило ПАТ «Укргазвидобування» грошові кошти за транспортування природного газу, ціна за транспортування вже входить в ціну природного газу. Тариф на природний газ є врегульованим. ТОВ «Львівгаз збут» купує природний газ для потреб населення ПАТ «НАК «Нафтогаз України» в кінці марштруту. Як зазначає представник, позивачем не надано жодних звітів про обсяги протранспортованого газу відповідачу за спірний період на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві. Куплений у ПАТ «НАК «Нафтогаз України» природний газ потрапляє прямо на газорозподільні станції, а не на початкову точку входу в газотранспортну систему як за умовами даного договору.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що акти наданих послуг за спірний період за договором є безтоварними зважаючи на недоведеність фактичного здійснення господарської операції. Під час дії постанов від 01.10.2015р. №758, від 22.03.2017р. №187 ТОВ «Львівгаз збут» помилково сплачено ПАТ «Укргазвидобування» кошти в розмірі 760320,11 грн. по підписаних актах наданих послуг, оскільки відповідно до їх положень ціна за транспортування такого газу входить в ціну природного газу, яку ТОВ «Львівгаз збут» купує у ПАТ «НАК «Нафтогаз України» для потреб населення.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) проти зустрічного позову заперечує, оскільки транспортування природного газу ПАТ «Укргазвидобування» здійснює внутрішньопромисловими трубопроводами до газорозподільних станцій та передає його в газорозподільну мережу ПАТ «Львівгаз» для подальшого його постачання споживачам, в т.ч. і населенню. Передача газу підтверджується актами приймання-передачі, складеними та підписаними керівниками структурних підрозділів філії позивача та структурних підрозділів ПАТ «Львівгаз», а також загальними актами прийому-передачі газу між ГПУ «Львівгазвидобування» та ПАТ «Львівгаз». На виконання кодексу ГРМ ПАТ «Львівгаз» надав позивачу за первісним позовом зведені реєстри місячних обсягів газу, що подані в точку входу до газорозподільної системи ПАТ «Львівгаз» від ГПУ «Львівгазвидобування» за травень-грудень 2016р. Всі господарські операції по договору відображені позивачем в податковому обліку. Крім того, за період липень 2015р. - квітень 2016р. відповідач без застережень підписував акти прийому-передачі наданих послуг, здійснював їх оплату та формував податковий кредит. На виконання постанов НКРЕКП №1000 від 02.08.2012р., №2516 від 30.09.2015р., ТОВ «Львівгаз збут» розробляло та подавало на затвердження НКРЕКП нормативи перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу, відкритих в установах уповноважених банків, що надійшли від усіх категорій споживачів, в т.ч. і населення починаючи з липня 2015р. по березень 2016р. включно, в яких передбачалося перерахування коштів і для ГПУ «Львівгазвидобування» філії ПАТ «Укргазвидобування», що підтверджується постановами НКРЕКП від 06.07.2015р. №1998, від 06.08.2015р. №2141, від 03.09.2015р. №2254, від 17.11.2015р. №1708, від 27.11.2015р. №2889, від 29.12.2015р. №3223, від 22.01.2016р. №36, від 22.02.2016р. №16. З квітня 2016р. ТОВ «Львівгаз збут» не подавало на затвердження НКРЕКП розрахунки нормативу для перерахування коштів для ГПУ «Львівгазвидобування», в той час як постановами НКПЕКП від 19.04.2014р. №643, від 17.05.2016р. №806, від 24.06.2016р.;1175, від 06.07.2016р. №1218, від 25.07.2016р. №1311, від 29.08.2016р. №1479, від 27.09.2016р. №1652, від 31.10.2016р. №1935, від 25.11.2016р. №2053 затверджено нормативи перерахування коштів на поточний рахунок підприємств з транспортування природного і нафтового газу промисловими трубопроводами, зокрема, для інших двох філій відповідача: ГПУ «Полтавнафтогазвидобування» та ГПУ «Шебелинкагазвидобування», а також для окремих філій ПАТ «Укрнафта». Згідно протоколу погодження договірної ціни на надання послуг по транспортуванню природного газу від 23.06.2015р. (додаток №1 до договору), розмір договірної ціни на надання послуги з транспортування природного газу визначається на підставі встановлених НКРЕКП тарифів та встановлюється сторонами, як різниця між загальним тарифом на послуги з транспортування газу та тарифом на транспортування природного газу розподільними газопроводами встановленими для ПАТ «Львівгаз» (постанова НКРЕКП №503 від 03.03.2015р.). Вартість послуг по транспортуванню природного газу змінюється в залежності від зміни тарифів на транспортування газу нормативними актами уповноважених державних органів та приймається до виконання з моменту набрання ними чинності без внесення змін до цього протоколу. Ціна газу для населення (побутових споживачів) включає і загальний тариф на транспортування природного газу з 01.01.2016р. 31.12.2016р. (732,70 грн. без ПДВ). З цього тарифу ТОВ «Львівгаз збут» відповідно до протоколу погодження договірної ціни та алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу здійснював перерахування коштів ПАТ «Укргазвидобування» за послуги з транспортування природного газу для потреб населення з 03.08.2015р. по 01.04.2016р. включно, також позивач за зустрічним позовом самостійно 13.09.2017р. оплатив 361900,91 грн. Як зазначає представник, в межах укладеного між сторонами договору, ПАТ «Укргазвидобування» не здійснює транспортування природного газу магістральними трубопроводами та/чи газотранспортною системою, а надає послуги з переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, відповідно такий вид діяльності не підпадає під ліцензування та обмеження, встановлені ЗУ «Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи, положення яких у свою чергу не поширюються на відносини, які склалися між сторонами. Крім того, відповідач за зустрічним позовом вважає, що він не є оператором ГТС в розумінні положень Кодексу ГТС. У віртуальній точці в ГТС здійснюється передача всього природного газу в газорозподільній зоні, який надійшов з усіх фізичних точок з фізичним розташуванням, в т.ч. і природного газу, який надійшов в газорозподільну мережу від газодобувних підприємств, одним з яких являється і позивач. Невключення філії ПАТ «Укргазвидобування» ГПУ «Львівгазвидобування» з 01.04.2016р. до нормативів розподілу коштів, може свідчити про те, що ТОВ «Львівгаз збут» не подавав на затвердження регулятору відповідних розрахунків.

Представник третьої особи в судове засідання зявився, письмових пояснень щодо заявлених первісних та зустрічних позовних вимог не подав.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.06.2015р. між ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії ГПУ «Львівгазвидобування» (Газотранспортним підприємством) та ТОВ «Львівгаз збут» (Замовником) укладено Договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами №44Н/15 (надалі Договір), за умовами п. 1.1., 1.2. якого газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу до газорозподільних станцій (далі ГРС) для забезпечення потреб населення, а замовник зобовязується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору. Річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 31500,0 тис. м3, у т.ч. по місяцях: липень 2400,0; серпень 2600,0; вересень 3200,0; жовтень 5300,0; листопад 7900,0; грудень 10100,0.

Згідно п. 2.1., 2.2., 2.4. Договору, підставою для транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами є підтвердження в установленому порядку Оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі Оператор) відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу газу, наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби. Замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у ПВВГ газотранспортного підприємства. Газотранспортне підприємство приймає від замовника на ПВВГ та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі.

Так, п. 3.1.-3.4. Договору визначено, що послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами (далі акти наданих послуг). У випадку, якщо замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до внутрішньопромислового трубопроводу газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу (далі вузли обліку), установлених на ГРС. Якщо замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам. Газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства. Замовник протягом 3 робочих днів з дати одержання акта наданих послуг зобовязується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Як стверджує позивач за первісним позовом, за період січень-грудень 2016р. ним були надані відповідачу за первісним позовом послуги з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу до ГРС для забезпечення потреб населення на загальну суму 1864519,33 грн. Як вбачається з матеріалів справи, акти наданих послуг за Договором за період: січень-квітень 2016р. підписані уповноваженими представниками сторін Договору та скріплені їх печатками. Натомість акти наданих послуг за період травень-грудень 2016р. зі сторони ТОВ «Львівгаз збут» залишилися не підписані.

Положеннями п. 5.1., 5.2., 5.4., 5.5. Договору сторонами погоджено, що розрахунки за послуги з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами здійснюється за протоколом погодження ціни на надання послуг по транспортуванню природного газу (додаток №1). Тарифи, визначені в п. 5.1. договору, є обовязковими для сторін з дати набрання ними чинності. Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг. Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100% попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, на оплату акту №1-Н наданих послуг за січень від 31.01.2016р. ТОВ «Львівгаз збут» було перераховано 167629,14 грн. та після порушення провадження 13.09.2017р. перераховано 361900,91 грн. Таким чином, в результаті здійснених проплат, ТОВ «Львівгаз збут» розрахувалося повністю за актом №1-Н наданих послуг за січень від 31.01.2016р. (на суму 227209,57 грн.), за актом №2-Н наданих послуг за лютий від 29.02.2016р. (на суму 142230,28 грн.), за актом №3-Н наданих послуг за березень від 31.03.2016р. (на суму 133079,20 грн.) та за актом №4-Н наданих послуг за квітень від 30.04.2016р. (на суму 27228,01 грн., враховуючи акт №2-Н на коригування наданих послуг від 30.03.2017р.). Спірним періодом до стягнення за первісним позовом являється основна сума боргу, яка виникла внаслідок несплати ТОВ «Львівгаз збут» актів наданих послуг за період травень-грудень 2016р. на суму 1334989,28 грн., а також нарахована пеня, 3% річних та інфляційні втрати.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що оскільки ціна за транспортування газу входить в ціну природного газу, який ТОВ «Львівгаз збут» купує у ПАТ «НАК «Нафтогаз України» для потреб населення, сплачені ним кошти за актами наданих послуг за Договором за період січень-квітень 2016р. є помилково сплаченими, а відтак підлягають стягненню з ПАТ «Укргазвидобування» як помилково сплачені авансові платежі в розмірі 760320,11 грн.

Встановивши наведені обставини справи, суд прийшов до висновку, що первісні позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлено судом, між сторонами було укладено Договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами №44Н/15 від 23.06.2015р. З приводу правової природи вказаного договору існує спір, зокрема, позивач за первісним позовом вважає цей договір договором про надання послуг з переміщення природного газу, а відповідач за первісним позовом вважає змішаним договором, який містить ознаки договору перевезення (транспортування) природного газу.

Вирішуючи вказаний спір, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, господарським судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором надання послуг.

Суд не погоджується з твердженням відповідача за первісним позовом, що укладений між сторонами договір являється договором перевезення, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» транспортування природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

Газотранспортна система - це технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об'єктами і спорудами, пов'язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

Пунктом 26 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» транспортування природного газу - це господарська діяльність на ринку природного газу, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу трубопроводами з метою його подальшого зберігання, розподілу або доставки безпосередньо споживачам та замовникам, окрім транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами).

Приписами ч. 1 ст. 306 ГК України передбачено, що транспортування продукції трубопроводами є окремим видом господарської діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ГК України, обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюється Конституцією України та законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про трубопровідний транспорт» магістральний трубопровід - це технологічний комплекс, що функціонує як єдина система і до якого входить окремий трубопровід з усіма об'єктами і спорудами, зв'язаними з ним єдиним технологічним процесом або кілька трубопроводів, якими здійснюються транзитні, міждержавні, міжрегіональні поставки продуктів транспортування споживачам, або інші трубопроводи, спроектовані та збудовані згідно з державними будівельними вимогами щодо магістральних трубопроводів; промислові трубопроводи (приєднані мережі) - всі інші немагістральні трубопроводи в межах виробництв, а також нафтобазові, внутрішньопромислові нафто-, газо- і продуктопроводи, міські газорозподільні, водопровідні, теплопровідні, каналізаційні мережі, розподільчі трубопроводи водопостачання, меліоративні системи тощо; об'єкти трубопровідного транспорту - магістральні та промислові трубопроводи, включаючи наземні, надземні і підземні лінійні частини трубопроводів, а також об'єкти та споруди, основне і допоміжне обладнання, що забезпечують безпечну та надійну експлуатацію трубопровідного транспорту.

Статтею 2 Закону України «Про трубопровідний транспорт» передбачено, що систему трубопровідного транспорту України становлять магістральний трубопровідний транспорт та промисловий трубопровідний транспорт.

Таким чином, внутрішньопромислові трубопроводи ПАТ «Укргазвидобування» та діяльність, пов'язана з ними, є складовою частиною трубопровідного транспорту, а не частиною процесу видобутку природного газу. Положення Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газотранспортної системи не змінюють порядок надання ПАТ «Укргазвидобування» послуг із транспортування природного газу. Вказані нормативно-правові акти регулюють порядок транспортування природного газу виключно з прив'язкою до надання послуг газотранспортною системою. Водночас, укладений Договір передбачає надання послуг ПАТ «Укргазвидобування» поза газотранспортною системою, а саме шляхом переміщення природного газу своїми внутрішньопромисловими газопроводами.

В межах укладеного Договору ПАТ «Укргазвидобування» не здійснює транспортування природного газу магістральними трубопроводами та/чи газотранспортною системою, а по суті надає послуги з переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, тому вказаний вид діяльності не підпадає під ліцензування та обмеження, встановлені Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газотранспортної системи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВГС України від 20.04.2017р. у справі №917/1252/16.

Твердження ТОВ «Львівгаз збут» про те, що переміщення природного газу може регулюватися лише Кодексом газотранспортної системи є помилковим, оскільки вищевказаний Кодекс стосується лише транспортування природного газу виключно магістральними трубопроводами.

Послуга по транспортуванню (переміщенню) природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, яку надає ПАТ «Укргазвидобування» ТОВ «Львівгаз збут» регулюється на договірних засадах, які узгоджені сторонами.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Факт надання послуг з транспортування природного газу за Договором за період січень-квітень 2016р. підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг за вказаний період, які підписані повноважними представниками сторін Договору та скріплені їх печатками.

У свою чергу, факт надання послуг ПАТ «Укргазвидобування» за Договором за період травень-грудень 2016р. (незважаючи на не підписання актів за цей період зі сторони ТОВ «Львівгаз збут») підтверджується: Актами передачі-приймання природного газу за період травень-грудень 2016р., підписаних між ГПУ «Львівгазвидобування» та ПАТ «Львівгазвидобування» про прийняття природного газу, Зведеними реєстрами місячних обсягів газу, що подані в точку виходу до ГРС Львівгаз EIS код 56ZG-DSO-2200004 від ГПУ Львівгазвидобування за період травень-грудень 2016р. та Звітами ПАТ «Львівгаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за період травень-грудень 2016р., у т.ч. населенню у зазначених в них обємах.

Наведене спростовує твердження ТОВ «Львівгаз збут» про безтоварність актів наданих послуг та відповідно відсутності проведення реальних господарських операцій, зокрема, щодо надання ПАТ «Укргазвидобування» послуг з переміщення (транспортування) природного газу.

Щодо покликань ТОВ «Львівгаз збут» на те, що вартість переміщення природного газу вже входить в кінцеву ціну природного газу, яка була сплачена, а тому підстав для сплати грошових коштів за Договором немає, суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», затв. Указом Президента України від 10.09.2014 №715/2014, комісія для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право приймати в межах своєї компетенції рішення, що є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій; рішення, прийняті комісією, оформлюються постановами і розпорядженнями та є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій.

Листи комісії, на які посилається ТОВ «Львівгаз збут» не носять обов'язкового характеру, а є лише інформацією до відома. Суд не приймає посилання відповідача за первісним позовом на лист НКРЕКП №7388/16.2.1/7-16 від 21.07.2016р., оскільки він не носить обовязкового характеру, носить рекомендаційний характер. Крім цього, в листі комісії від 21.07.2016 № 7384/16.2.1/7-16 зазначено, що вартість переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, має відноситись на собівартість видобутку газу і враховуватися у ціні природного газу власного видобутку, проте далі за текстом комісія наголошує на тому, що на даний час це питання законодавчо не врегульовано та наразі комісією розробляється лише проект змін до постанови від 30.09.2015 № 2516, якою затверджено Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу (далі - Алгоритм).

Згідно п. 10, 11 Положення «Про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносин у перехідний період)», затв. Постановою КМУ від 01.10.2015 №758, купівля-продаж природного газу між НАК «Нафтогаз України» та постачальником природного газу із спеціальними обов'язками здійснюється за регульованою оптовою ціною, розрахованою з урахуванням формули, визначеної пунктом 12 цього Положення, відповідно до договору, який укладається на підставі примірного договору купівлі-продажу природного газу між НАК «Нафтогаз України» та постачальником природного газу із спеціальними обов'язками, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Постачальники природного газу до 1 квітня 2017 року, що закуповують природний газ у НАК «Нафтогаз України» відповідно до пунктів 9 і 10 цього Положення, зобов'язані постачати такий природний газ виключно побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) за ціною, що не може перевищувати граничних роздрібних цін на природний газ.

Разом з тим, умовами договору не передбачено купівлі-продажу природного газу, відповідач не може впливати на ціну та її калькуляцію, яку встановлює НАК «Нафтогаз України» для постачальників природного газу кінцевим споживачам.

Послуга по транспортуванню (переміщенню) природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, яку надає ПАТ «Укргазвидобування» ТОВ «Львівгаз збут» регулюється на договірних засадах, які узгоджені сторонами. ПАТ «Укргазвидобування» здійснює господарську діяльність, зокрема, надає послуги з транспортування (переміщення) природного газу, власником/продавцем якого він не є. Послуги по транспортуванню (переміщенню) природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами регулюється на договірних засадах, які узгоджені сторонами у протоколі погодження договірної ціни (Додаток №1 до Договору). Отже, оплата таких послуг може здійснюватися замовником як за рахунок власного прибутку, так і внаслідок застосування максимальної торгової націнки постачальника природного газу із спеціальними обов'язками, передбаченої п. 12 Положення.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідачем за первісним позовом кошти за надані послуги за Договором за період травень-грудень 2016р. сплачені у визначений Договором строк не були, ці кошти підлягають до стягнення з нього в судовому порядку в розмірі 1334989,28 грн.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних, суд зазначає, що такі підлягають частковому стягненню з відповідача за первісним позовом у розмірі 45312,27 грн., оскільки у розрахунку річних по акту наданих послуг за лютий позивачем за первісним позовом допущено помилку. Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат, суд прийшов до висновку, що такі підлягають стягненню з відповідача у розмірі 172860,87 грн. у звязку з неправильними розрахунками інфляційних за актами наданих послуг за лютий, березень, серпень-грудень.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно п. 7.2. Договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Приписами ст. 549 ЦК України встановлено, зокрема, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Здійснивши перерахунок пені, суд прийшов до висновку, що така розрахована позивачем за первісним позовом правильно, а тому підлягає стягненню повністю, у розмірі 174264,99 грн.

Що стосується зустрічного позову, то суд зазначає таке.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом позивач зазначає, що перераховані ним кошти в розмірі 760320,11 грн. є помилково сплаченими авансовими платежами за Договором №44Н/16 від 23.06.2015р.

Відповідно до п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Пунктом 1.1. глави І Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затв. постанова Правління НБУ від 21.01.2004р. №22 помилкове списання/зарахування коштів - списання/зарахування коштів, унаслідок якого з вини банку або клієнта відбувається їх списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували той факт, що ТОВ «Львівгаз збіт» зверталося до ПАТ «Укргазвидобування» з листами про помилкове перерахування коштів в сукупному розмірі 760320,11 грн. та вимогою про повернення таких.

Натомість, як вбачається з наявних матеріалів справи, усі платежі, які перераховувалися ТОВ «Львівгаз збут» мали чіткі призначення платежу, перераховувалися на підставі Договору та підписаних сторонами Договору актів наданих послуг за період січень-квітень 2016р. Більше того, 13.09.2017р. ТОВ «Львівгаз збут» здійснено останню проплату в розмірі 361900,91 грн., якою закрито заборгованість за Договором за період січень-квітень 2016р., а відтак зазначені дії по перерахуванню коштів свідчать про визнання ТОВ «Львівгаз збут» зобовязань за Договором та водночас спростовують його покликання про помилковість сплачених коштів, як підставу для задоволення зустрічного позову.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що первісні позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до часткового задоволення, натомість зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір, сплачений за первісним позовом підлягає стягненню з ТОВ «Львівгаз збут» на користь ПАТ «Укргазвидобування», пропорційно задоволеним вимогам, а судовий збір за подання зустрічного позову залишається за ТОВ «Львівгаз збут».

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 60, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (79039, м. Львів, вул. Золота, 42; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; код ЄДРПОУ 30019,28 грн. боргу, 45312,27 грн. 3% річних, 172860,87 грн. інфляційних втрат, 174264,99 грн. пені та 31963,47 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти первісних позовних вимогах відмовити.

4. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 24.11.2017 р.

Суддя Крупник Р.В.