ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р. Справа № 5015/4738/12

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства „Львівводоканал, №вих-вд7447-17 від 02.11.2017 року

на ухвалу господарського суду Львівської області від 24.10.2017 року, головуючий-суддя Кітаєва С.Б., судді: Горецька З.В., Бортник О.Ю.

за заявою: Львівського міського комунального підприємства „Львівводоканал, м.Львів від 17.10.2017 року про розстрочення виконання рішення господарського суду Львівської області від 29.09.2017р.

у справі № 5015/4738/12

за позовом: Першого заступника прокурора м. Львова в інтересах держави в особі: Державна екологічна інспекція у Львівській області, м. Львів

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства „Львівводоканал, м. Львів

про відшкодування збитків заподіяних державі, внаслідок порушень вимог природоохоронного законодавства. Ціна позову: 1451 488,14 грн.

за участю представників:

від прокуратури ОСОБА_2 (посвідчення №020325 від 06.09.2013р.)

від позивача не зявився

від відповідача (скаржника) ОСОБА_3 представник (довіреність №Вих-Вд2774-16 від 30.12.2016р.)

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Львівської області від 24.10.2017 року в справі № 5015/4738/12 заяву Львівського міського комунального підприємства „Львівводоканал про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 29.09.2017р. по справі №5015/4738/12 задоволено частково.

Розстрочено виконання рішення Господарського суду Львівської області від 29.09.2017р. у справі №5015/4738/12 в частині стягнення 1 451 488,14 грн. збитків на 30 місяців: з листопада 2017 по квітень 2020 року включно:

- рівними частинами до сплати, по 48382,94 грн. щомісяця, впродовж перших 29-ти (двадцяти девяти ) місяців розстрочки ( з листопада 2017 року по березень 2020 року включно);

- впродовж 30-го (тридцятого) місяця, квітня 2020 року,- зі сплатою решти суми за рішенням суду - 48382,88 грн.

В апеляційній скарзі, відповідач, просить ухвалу господарського суду Львівської області від 24.10.2017 року в справі № 5015/4738/12 змінити та розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 29.09.2017р. у справі №5015/4738/12 в частині стягнення 1 451 488,14 грн. збитків на 60 місяців.

В обґрунтування доводів, апелянт, зазначає, що ухвала суду першої інстанції, винесена з неповним зясуванням обставин, що мали значення, порушенням норм процесуального права. Апелянт вказує, що є єдиним виробником послуг централізованого водопостачання та водовідведення для всіх споживачів міста Львова та окремих населених пунктів Львівської області, забезпечує щоденне постачання питної води цим споживачам та відведення і очистку їх стічних вод. Для належного функціонування обєктів централізованого водопостачання та водовідведення та, відповідно, надання послуг належної якості і в необхідній кількості, ЛМКП Львівводоканал несе значні матеріальні збитки, джерелом покриття яких є оплата споживачів за отримані послуги, серед яких, зокрема населення і бюджетні організації та установи. Серед матеріалів, що необхідно регулярно закуповувати ЛМКП Львівводоканал є необхідні для виробництва складові, без яких постачання води та очищення стічних вод є неможливим. Непогашення заборгованості перед постачальниками може призвести до припинення постачання необхідних для виробництва матеріалів. Стверджує, що ЛМКП Львівводоканал робить все можливе для того, щоб зберегти робочі місця, забезпечити своєчасну оплату праці, сплачувати передбачені законодавством податки та збори, здійснювати своєчасні розрахунки за електроносії та виконувати зобовязання перед споживачами по наданню послуг водопостачання та водовідведення. Надання ж розстрочки ЛМКП Львівводоканал дозволить розрахуватись з позивачем, без загрози зупинення основної діяльності підприємства в разі відключення електроенергії, тоді, як негайне виконання рішення суду, в частині стягнення збитків призведе до ще більшого погіршення економічної ситуації на підприємстві, зупинки діяльності, що може, в свою чергу, унеможливити належне виконання ЛМКП Львівводоканал зобовязань перед споживачами по наданню послуг з водопостачання та водовідведення загалом й, відповідно, виконання рішення суду. Вказує, що саме розстрочка на 60 місяців забезпечить безперебійну роботу апелянта.

Відповідач (скаржник) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 24.10.2017 року у справі № 5015/4738/12 та прийняти нове рішення, яким змінити оскаржувану ухвалу розстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області від 29.09.2017р. у справі № 5015/4738/12 на 60 місяців (з листопада 2017 року по жовтень 2022 року (включно) рівними частинами збитки в сумі 1451488,14 грн.).

Прокурор в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. справи 108 том-2).

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, апеляційний господарський суд вважає, що ухвалу господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 29.09.2017 р. у справі №5015/4738/12 позов задоволено повністю. Стягнуто з Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал (79000, місто Львів, вулиця Зелена, будинок 64, ідентифікаційний код 03348471) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Львівській області (79026 м.Львів, вул.Стрийська,198; ) збитки в розмірі 1451488,14 грн. на спеціальний рахунок для платників Львівської області (№0006, УДКСУ, , МФО 825014, код платежу 24062100), в рахунок відшкодування збитків державі, внаслідок порушено вимог природоохоронного господарства. Стягнуто з Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал (79000, місто Львів, вулиця Зелена, будинок 64, ідентифікаційний код 03348471) в дохід Державного бюджету України 29029,76 грн. судового збору.

Рішення набрало законної сили, відповідно, на його примусове виконання, судом видано в порядку ст.116 ГПК України накази.

У відповідності до статті 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Отже, у ГПК України та спеціальному законі, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки чи розстрочки.

Також у законі відсутнє обмеження щодо можливого та допустимого строку відстрочки (розстрочки) виконання остаточного рішення. Відповідно, суд, який приймає рішення, має повноваження щодо підстав та строку для надання відстрочки (розстрочки) виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

Оскільки стаття 121 ГПК не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право боржника на повторне звернення з відповідною заявою.

Згідно з пунктом 7.1.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Розстрочка означає виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. При цьому, розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками, декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до пункту 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом, щодо надання відстрочки чи розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Приписами частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до частини 1 статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Заявник наголошує на тому, що не відмовляється від виконання своїх зобов'язань перед позивачем, проте звертається з проханням розстрочити їх виконання для уникнення настання негативних наслідків.

На підтвердження викладених у заяві обставин, відповідачем, надано Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 1 півріччя 2017 року, баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30 червня 2017 року , зведені основні показники ЛМКП Львівводоканал на 1 півріччя 2017 року, аналіз оплати праці станом на 01.07.2017 року, відповідно до яких: за 1-е півріччя 2017 року збитки ЛМКП Львівводоканал становлять 21 877 000,00 грн. Станом на 30.06.2017 року непокриті збитки становлять 611 882 000,00 грн. Непокриті збитки підприємства більші чим річний товарооборот (393 214,0 тис. грн. без ПДВ).

Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги (код рядка Балансу 1125) станом на 30.06.2017 року становила 91 444 000,00 грн. Кредиторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги (код рядка Балансу 1615) станом на 30.06.17 становила 31 269 000,00 грн. При цьому кошти на рахунках в банках станом на 30.06.2017 року 1015,0 тис.грн.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується скрутне фінансове становище Львівського міського комунального підприємства Львівводоканал.

ЛМКП Львівводоканал є підприємством питного водопостачання, яке в розумінні ст.1 Закону України Про питну воду та питне водопостачання здійснює експлуатацію обєктів централізованого питного водопостачання та централізованого водопостачання.

Питне водопостачання, в свою чергу, це діяльність повязана з виробництвом , транспортуванням та постачанням питної води, охороною джерел та систем питного водопостачання.

Суд також враховує, що ЛМКП Львівводоканал є єдиним виробником послуг централізованого водопостачання та водовідведення для всіх споживачів міста Львова та окремих населених пунктів Львівської області, забезпечує щоденне, безперебійне постачання питної води цим споживачам та відведення та очистку їх стічних вод.

Відповідно, для належного функціонування обєктів централізованого водопостачання та водовідведення та, надання послуг належної якості і в необхідній кількості, ЛМКП Львівводоканал несе значні матеріальні витрати, які включають в себе також і витрати на закупівлю необхідних для виробництва складових без яких постачання води та очищення стічних вод є неможливим, тоді як джерелом покриття таких матеріальних витрат є оплата споживачів за отримані послуги, серед яких, зокрема, населення та бюджетні установи та організації.

Суд враховує, що має місце низька платоспроможність споживачів послуг, зокрема населення, за отримані від ЛМКП Львівводоканал послуги з водопостачання та водовідведення, що спричинено в першу чергу інфляційними процесами в економіці держави.

Як вбачається із документів справи, на підприємстві Львівводоканал працює 1940 працівників і виплата їм заробітної плати є першочерговим завданням підприємства. Тобто, підприємство забезпечує зайнятість на виробництві та доходність досить значної кількості жителів міста. Незважаючи на важкий фінансовий стан, підприємство вживає заходів до недопущення заборгованості по виплаті заробітної плати працівникам,що підтверджують долучені до заяви документи. Станом на 01.07.2017 року заборгованість по заробітній платі перед працівниками у підприємства відсутня.

Розглядаючи питання щодо розстрочки виконання рішення суду, господарський суд враховує майновий стан відповідача та причини неналежного виконання ним зобов'язань перед позивачем, дослідив та зважив на негативні наслідки негайного виконання рішення суду.

При цьому, судом прийнято до уваги те, що відповідач не відмовляється від виконання своїх зобов'язань перед позивачем та не ухиляється від виконання судового рішення, а звертається з проханням розстрочити його виконання з метою надання можливості боржнику за цей час вжити заходів для реального виконання своїх зобов'язань. Але на даний час, у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем відповідача, негайне виконання рішення суду є неможливим та автоматично призведе до визнання боржника банкрутом, повного припинення його господарської діяльності і, як наслідок, звільнення працівників.

Зважаючи на загальний характер впливу інфляційних процесів у економіці держави на діяльність усіх суб'єктів господарювання у країні, на платоспроможність населення, об'єктивно існуючу неможливість боржнику виконати судове рішення у даній справі у строк, є підстави для висновку про наявність виняткового випадку відповідно до ст.121 ГПК України.

Негайне ж виконання рішення суду, яке настане за відсутності розстрочки, призведе до тяжких матеріальних наслідків, позбавить відповідача можливості продовжувати здійснення господарської діяльності, тобто наявна загроза банкрутства відповідача, що в свою чергу матиме негативний вплив на споживачів його послуг, у т.ч. і на населення міста Львова та окремих населених пунктів Львівської області.

Крім того, відсутність грошових коштів в результаті заходів одномоментного примусового стягнення за рішенням суду призведе до несвоєчасних платежів за електроенергію, що , як наслідок, спричинить блокування рахунків боржника, відключення постачання електроенергії, а це буде критичним для забезпечення процесу виробництва боржника і надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для всіх споживачів. В умовах відключення електроенергії виробництво, а відповідно, і надходження виручки, неможливо.

Оцінивши доводи відповідача, викладені в заяві про розстрочку виконання рішення суду та долучені до заяви документи, суд дійшов висновку, що вищенаведені обставини ускладнюють негайне виконання рішення суду та зроблять неможливим його виконання пізніше через наявність загрози банкрутства відповідача, яке за умови початку примусового виконання невідкладно настане.

При цьому, за переконання судової колегії, заявником доведено наявність скрутного становища долученими до заяви документами.

На переконання суду, обставини, наведені відповідачем, здатні суттєво ускладнити виконання рішення, а в разі банкрутства відповідача зробить неможливим виконання рішення суду в повному обсязі. Дані обставини суд розцінює як виключні.

Факт звернення відповідача із заявою про розстрочку виконання рішення не є свідченням його ухилення від виконання грошового зобовязання, розстрочка виконання рішення суду буде в інтересах обох сторін по справі , оскільки надасть можливість боржнику частинами ( реально) погашати борг.

Крім того, кошти , які присуджені до стягнення за рішенням суд, є збитками, заподіяними державі, внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства,тобто, не є обовязковими платежами (податками чи зборами).

У відповідача не виникає перед позивачем обовязку сплатити суму коштів, яка присуджена до стягнення і яка є відшкодуванням збитків, з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав. Про зазначене вказує і Вищий господарський суд України у п.5.2 Постанови пленуму від 17.12.2013 року №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань.

Тобто, у даному випадку не йдеться про можливість відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Водночас, з урахуванням принципів розумності та забезпечення збалансованості інтересів як боржника, так і стягувача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про розстрочку боргу на 30 місяців.

Згідно з ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства „Львівводоканал, №вих-вд7447-17 від 02.11.2017 року залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Львівської області від 24.10.2017 року в справі № 5015/4738/12 - без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 27.11.2017 р.

Головуючий суддя Малех І. Б.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Кордюк Г.Т.