РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017Справа №910/18843/17

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна»
доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування»
простягнення 6799 грн. 00 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.10.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» про стягнення 6799 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Богдан, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Пежо, державний номер НОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/9937242, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2017 порушено провадження у справі № 910/18843/17, розгляд справи призначено на 28.11.2017.

10.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що у нього не виникло обов'язку з виплати страхового відшкодування за Полісом АІ/9937242, оскільки позивачем до заяви на виплату страхового відшкодування не було додано повного тексту Договору добровільного страхування № 101024927 від 12.01.2016, копії паспорту та копії довідки про присвоєння ІПН ОСОБА_1, та документів, що підтверджують перелік та характер пошкоджень, отриманих автомобілем Богдан, державний номер НОМЕР_1. За таких обставин, відповідач листом вих. № 10-431 від 25.07.2017 повідомив позивача про необхідність надати додаткові документи та призупинив розгляд поданої позивачем заяви на виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/9937242.

Крім того, відповідач зауважив, що йому не було забезпечено можливість оглянути пошкоджений транспортний засіб з метою встановлення переліку та характеру пошкоджень, та вказав на те, що доказів фактичного проведення ремонту пошкодженого ТЗ позивачем суду не надано.

14.11.2017 та 27.11.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, призначеному на 28.11.2017, за відсутності представника позивача.

27.11.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач зазначив, що характер пошкоджень автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, встановлений суб'єктом оціночної діяльності у відповідному звіті, що є належним та допустимим доказом.

Представник позивача у судове засідання 28.11.2017 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, 14.11.2017 та 27.11.2017 подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 119.

Представник відповідача у судове засідання 28.11.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляд справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 097.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань сторін про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 28.11.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки № 858163 про дорожньо-транспортну пригоду, виданої Управлінням патрульної поліції у м. Хмельницький (вих. № 20395/41/18/2017 від 07.11.2017), та постанови Хмельницького міськрайонного суду від 27.12.2016 у справі № 686/25177/16-п, яка набрала законної сили 10.01.2017, встановлено, що 07.12.2016 ОСОБА_2, керуючи автомобілем Пежо, державний номер НОМЕР_2, порушив п.п. 101., 10.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Богдан, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

12.01.2016 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Граве Україна» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування № 101024927, яким передбачено страхування майнових інтересів страхуальника (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Богдан, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до п. 1.15 Договору добровільного страхування № 101024927 від 12.01.2016 строк його дії встановлено з 13.01.2016 по 12.01.2017.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з Висновком № 219/16 експертного авто товарознавчого дослідження автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, від 20.12.2016, складеного суб'єктом оціночної діяльності - судовим експертом ОСОБА_3 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 17251/14 від 05.12.2014), вартість відновлювального ремонту автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0) становить 7319 грн. 13 коп.

Відповідно до рахунку № 1 від 16.01.2017, виставленого СТО - Фізичною особою-підприємцем Барановим І.С., вартість відновлювального ремонту автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, становить 7299 грн. 00 коп.

14.11.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач вказав на те, що у нього відсутній акт виконаних робіт з ремонту автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, так як умовами договору добровільного страхування не передбачено обов'язкове надання його страхувальником страховику.

Судом встановлено, що роботи, наведені у рахунку № 1 від 16.01.2017 на суму 7299 грн. 00 коп., знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, які зазначені у Довідці № 858163 про дорожньо-транспортну пригоду, виданій Управлінням патрульної поліції у м. Хмельницький (вих. № 20395/41/18/2017 від 07.11.2017), та акті огляду колісного транспортного засобу від 14.12.2016, складеному судовим експертом ОСОБА_3 та представником страхувальника за договором добровільного страхування.

Згідно зі страховим актом № СНТ/101024927/1 від 14.02.2017, складеному Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Граве Україна», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування № 101024927 від 12.01.2016 становить 7299 грн. 00 коп. (відповідно до рахунку № 1 від 16.01.2017 на суму 7299 грн. 00 коп.), на підставі якого та заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування (вх. № 80072 від 13.02.2017), позивачем 22.02.2017 було виплачено страхове відшкодування за вказаним договором добровільного страхування на рахунок СТО - ФОП Барнова І.С. у розмірі 7299 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 66218 від 22.02.2017 на суму 7299 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що на дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Пежо, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Юнісон Страхування» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/9937242 зі встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 100000 грн 00 коп., франшизи - 500 грн. 00 коп. (відповідно до копії Полісу АІ/9937242, долученої відповідачем до матеріалів справи 10.11.2017, та витягу з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, долученого позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що 02.06.2017 позивач направив відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/9937242 (вих. 83693 від 31.05.2017), яка була отримана відповідачем 09.06.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 087.

Судом встановлено, що листом вих. № 10-431 від 25.07.2017 (копія листа долучена відповідачем до матеріалів справи 10.11.2017) відповідач повідомив позивача про необхідність надати додаткові документи (паспорт та ІПН ОСОБА_1, договір добровільного страхування у повному обсязі, фото пошкодженого ТЗ) та призупинив розгляд поданої позивачем заяви на виплату страхового відшкодування за Полісом АІ/9937242.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування № 101024927 від 12.01.2016, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Пежо, державний номер НОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Юнісон Страхування» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/9937242, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Пежо, державний номер НОМЕР_2, власнику транспортного засобу Богдан, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АІ/9937242).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15.

За таких обставин, суд вважає необгрунтованими твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, що відсутність доказів фактичного проведення ремонту пошкодженого транспортного засобу (тобто, акту виконаних робіт) є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Суд дійшов висновку, що проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, вбачається, що рік випуску автомобіля - 2013, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував строку, встановленого у п. 7.38 Методики.

Судом також враховано, що у пункті 7.39 вищезазначеної Методики наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог, однак доказів щодо існування вказаних обставин відповідачем суду надано не було.

При цьому, у долученому позивачем до позовної заяви Висновку № 219/16 експертного товарознавчого дослідження від 20.12.2016, складеному суб'єктом оціночної діяльності - судовим експертом ОСОБА_3, встановлено, що коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, становить « нуль» (Ез = 0).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, коефіцієнта фізичного зносу, який має враховуватись при визначенні вартості відновлювального ремонту, з огляду на що суд приймає у якості належного та допустимого доказу вартості відновлювального ремонту автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, рахунок № 1 від 16.01.2017, виставлений СТО - Фізичною особою-підприємцем Барановим І.С., відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, становить 7299 грн. 00 коп., з урахуванням встановлення судом причинного зв'язку між тими роботами, що наведені у вказаному рахунку, та пошкодженнями автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, які зазначені у Довідці № 858163 про дорожньо-транспортну пригоду, виданій Управлінням патрульної поліції у м. Хмельницький (вих. № 20395/41/18/2017 від 07.11.2017), та акті огляду колісного транспортного засобу від 14.12.2016, складеному судовим експертом ОСОБА_3 та представником страхувальника за договором добровільного страхування.

При цьому, відповідач не надав будь-яких доказів у підтвердження обставин меншої вартості відновлювального ремонту автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, ніж заявлена позивачем.

Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача суми вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Богдан, державний номер НОМЕР_1, на підставі рахунку № 1 від 16.01.2017 на суму 7299 грн. 00 коп., виставленого СТО - Фізичною особою-підприємцем Барановим І.С., який підтверджує вартість відновлювального ремонту автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням відсутності доказів наявності коефіцієнта фізичного зносу вказаного транспортного засобу.

При цьому, 14.11.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі, в яких позивач вказав на те, що у нього відсутній акт виконаних робіт з ремонту автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, так як умовами договору добровільного страхування не передбачено обов'язкове надання його страхувальником страховику.

Що стосується заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, що йому не було надано можливості оглянути пошкоджений транспортний засіб Богдан, державний номер НОМЕР_1, та встановити перелік та характер пошкоджень вказаного автомобіля, суд зазначає наступне.

Так, в матеріалах справи міститься Довідка № 858163 про дорожньо-транспортну пригоду, видана Управлінням патрульної поліції у м. Хмельницький (вих. № 20395/41/18/2017 від 07.11.2017), в якій зазначено, що автомобілю Богдан, державний номер НОМЕР_1, були завдані пошкодження бокової лівої частини.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п. п. д) п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі - Методика) Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Згідно з п. п. 4.3. та 4.4. Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судову експертизу"оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством.

Позивачем долучено до матеріалів справи копію Висновку № 219/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.12.2016, складеного суб'єктом оціночної діяльності - судовим експертом ОСОБА_3 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 17251/14 від 05.12.2014), який є належним та допустимим доказом встановлення переліку та характеру пошкоджень транспортного засобу Богдан, державний номер НОМЕР_1.

Зокрема, у вказаному Висновку № 219/16 від 20.12.2016 (Додаток до звіту - Акт огляду ТЗ) зазначено, що було пошкоджено крило переднє ліве та двері передні ліві автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1.

Також, вказані пошкодження автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, вбачаються з долучених суб'єктом оціночної діяльності до Висновку № 219/16 від 20.12.2016 фотографій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи належними доказами підтверджується перелік та характер пошкоджень автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1, завданих внаслідок ДТП, яка сталась 07.12.2016 за участю автомобіля Пежо, державний номер НОМЕР_2, а роботи, замінні частини та матеріали, наведені СТО у рахунку № 1 від 16.01.2017 на суму 7299 грн. 00 коп. знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з пошкодженнями автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1.

При цьому, відповідачем не було заявлено клопотання про призначення у справі судової експертизи з метою встановлення переліку, характеру та вартості пошкоджень, завданих автомобілю Богдан, державний номер НОМЕР_1.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/9937242 становить 500 грн. 00 коп., а ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 100000 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/9937242 у межах фактично здійснених ним витрат (сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування - 7299 грн. 00 коп.) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Богдан, державний номер НОМЕР_1 (7299 грн. 00 коп.), беручи до уваги розмір франшизи за Полісом АІ/9937242, що становить 500 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» про стягнення 6799 грн. 00 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, що позивачем не було надано йому всі документи, необхідні для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування за Полісом АІ/9937242, суд зазначає, що норми ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності влсників наземних транспортних засобів» регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком, які відбуваються до заміни кредитора.

Враховуючи викладене, до нового кредитора, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна», обов'язок подачі заяви та інших документів не перейшов і не міг перейти, оскільки для останнього відповідач у справі, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнісон Страхування», не є страховиком у розумінні наведеної норми, а є особою, відповідальною за завдані збитки в порядку ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не був зобов'язаний взагалі звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування, та може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04.11.2014 у справі № 3-165гс14.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» (01601, м. Київ, площа спортивна, буд. 1-а4 ідентифікаційний код: 32942598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 65; ідентифікаційний код: 19243047) страхове відшкодування у розмірі 6799 (шість тисяч сімсот дев'яносто дев'ять) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 05.12.2017

Суддя І.М. Отрош