номер провадження справи 13/110/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.12.2017 Справа № 908/2671/15

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк на бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та зобовязання його вчинити певні дії

по справі № 908/2671/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Істек

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Енергоімпекс

про звернення стягнення на майно

за участю представників:

від стягувача не зявився

від боржника не з'явився

від Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, довіреність № 905/20.3-03 від 19.12.2016 року

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Запорізької області № П-106/17 від 08.02.2017 року, у звязку звільненням судді-доповідача ОСОБА_2, скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк у справі № 908/2671/15 було призначено до повторного автоматизованого розподілу.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 08.02.2017 року, вказану скаргу було розподілено на розгляд судді Смірнову О.Г.

СУТЬ ПИТАННЯ: Стягувач у справі Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк звернувся до Господарського суду Запорізької області зі скаргою в порядку ст. 1212 ГПК України на бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій просить:

- визнати бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження 50945824 щодо несвоєчасної перевірки майнового стану ТОВ Істек у банках чи інших фінансових установах та не накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ Істек, що перебувають на цих рахунках, незаконною;

- зобовязати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження 50945824 здійснити перевірку майнового стану ТОВ Істек в розрізі виявлення рахунків ТОВ Істек у банках чи інших фінансових установах та накласти арешт на кошти та інші цінності ТОВ Істек, що перебувають на цих рахунках.

21.11.2017 року на адресу суду від Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов відзив на скаргу, в якому останній зазначає наступне:

- 26.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50945824 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 23.03.2016 року № 908/2671/15, якою боржнику надано строк на самостійне виконання рішення суду та зазначено, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання рішення зі стягнення виконавчого збору;

- 03.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на майно в межах суми стягнення (з урахуванням суми виконавчого збору) 5327296,56 дол. США та 2300355,12 грн.;

- 09.03.2017 року Донецьким апеляційним господарським судом задоволено скаргу ТОВ Істек, скасовано постанови про арешт майна та стягнення виконавчого збору;

- відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Горлівка Донецької області (де розташовано майно боржника), м. Донецьк знаходиться в зоні проведення АТО, та органи державної влади не здійснюють свої повноваження;

- відповідно до ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - субєктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку";

- тому державний виконавець не має можливості вчиняти виконавчі дії щодо реалізації майна боржника. Просить відмовити у задоволенні скарги.

29.11.2017 року на адресу суду від Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшло доповнення до відзиву на скаргу, в якому останній зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Так, виконавчим документом наказом Господарського суду Запорізької області від 23.03.2016 року № 908/2671/15 визначено спосіб і порядок виконання рішення суду, а саме: звернути стягнення на майно (нерухоме майно та транспортні засоби, залізничний транспорт) та продажу його на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження. Вказує, що постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року визнано недійсними постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 50945824 від 03.11.2016 року та постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 50945824 від 03.11.2016 року, винесені Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2017 року залишено без змін постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року. Також вказаною постановою зазначено про вірність висновків апеляційного суду щодо обмеженості зобовязань ТОВ «Істек» вартістю конкретно визначеного судом майна, що є предметом застави та предметом іпотеки, та на яке звернуто стягнення. Вважає, що винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника призведе до порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Просить відмовити у задоволенні скарги.

Представники стягувача та боржника в судове засідання 05.12.2017 року не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судовому засіданні 05.12.2017 року проти задоволення скарги заперечив.

Судом було здійснене відправлення ухвал у даній справі від 07.11.2017 року, від 21.11.2017 року на адресу місцезнаходження боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю Істек, однак вказані ухвали не прийняті до пересилання з огляду на відсутність приймання поштових відправлень на територію Донецької області до міст обласного значення, серед яких зазначено м. Донецьк, про що господарський суд повідомлено листом Запорізької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта № 04-16-730 від 11.06.2015 року, який міститься в матеріалах справи. Про неприйняття до пересилання вказаних ухвал судом були складені акти від 09.11.2017 року та від 22.11.2017 року.

При цьому, судом також здійснене повідомлення боржника про час та місце розгляду справи шляхом надсилання телефонограм 10.11.2017 року та від 27.11.2017 року, які наявні в матеріалах справи, що підтверджується витягом з журналу реєстрації телефонограм та факсограм. Однак вказані телефонограми боржником не були прийняті.

Разом з тим, з метою повідомлення боржника про час та місце розгляду справи ухвали суду від 07.11.2017 року та від 21.11.2017 року були у повному обсязі викладені на офіційному веб-сайті Господарського суду Запорізької області: http://zp.arbitr.gov.ua, що підтверджується виписками з сайту суду.

Таким чином, учасників виконавчого провадження було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для розгляду скарги на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом. Тому не зявлення до судового засідання представників стягувача та боржника не перешкоджає розгляду скарги по суті, у звязку з чим вона розглядається за наявними в ній матеріалами згідно вимог ст. 1212 ГПК України.

Зясувавши фактичні обставини, надавши правову кваліфікацію відносинам учасників судового процесу, суд встановив:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.06.2015 року у справі № 908/2671/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк до Товариства з обмеженою відповідальністю Істек за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Енергоімпекс про звернення стягнення на майно задоволено. В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю Енергоімпекс перед Публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-2090/2-1 від 22.06.2012р. в розмірі 4842996,88 дол. США. та 2091231,93 грн., з яких заборгованість по кредиту 4175000,00 дол. США, прострочена заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами в розмірі 667996,88 дол. США, прострочена заборгованість по сплаті комісійної винагороди у розмірі 199967,05 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 48474,09 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 1817413,88 грн., пеня за несвоєчасну сплату комісійної винагороди у розмірі 25376,91 грн. звернуто стягнення на майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Істек, а саме:

1. На предмети іпотеки за Іпотечним договором № 20-2091/3-1 від 22.06.2012р., де предметом іпотеки є:

- нерухоме майно - комплекс будівель когенераційної установки, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Горлівка, вулиця Умова (вулиця Старозаводська) будинок № 1 (один). Номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 6 та продажу його на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною, згідно звіту з визначення ринкової вартості Предмета іпотеки, виконаною субєктом оціночної діяльності, станом на 02.03.2015р., а саме 1330556,00 грн.;

- нерухоме майно - комплекс будівель, що знаходиться за адресою: Донецька область, місто Горлівка, вулиця Умова (вулиця Старозаводська) будинок № 1 (один). Номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 6 та продажу його на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною, згідно звіту з визначення ринкової вартості Предмета іпотеки, виконаною субєктом оціночної діяльності, станом на 02.03.2015р., а саме 18725142,00 грн.

2. На транспортні засоби та залізничний транспорт згідно договору застави транспортних засобів № 20-2094/3-1 від 22.06.2012р., згідно переліку, та продажу його на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, за початковою ціною, визначеною, згідно Висновку про вартість Предмета застави, виконаною субєктом оціночної діяльності, станом на 02.03.2015р., згідно вищезазначеної початкової вартості майна із зазначенням початкової вартості кожної одиниці майна без ПДВ окремо;

3. На предмет застави, обладнання, що передане в заставу за договором застави обладнання № 20-2095/3-1 від 22.06.2012р., у кількості 527 одиниць, що знаходяться за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Умова, 1, згідно переліку, та продажу його на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, за початковою ціною, визначеною, згідно Висновку про вартість Предмета застави, виконаною субєктом оціночної діяльності, станом на 02.03.2015р., згідно вищезазначеної початкової вартості майна із зазначенням початкової вартості кожної одиниці майна без ПДВ окремо;

4. На предмет застави, обладнання, що передане в заставу за договором застави обладнання № 20-2152/3-1 від 22.06.2012р., у кількості 887 одиниць, що знаходяться за адресою: Донецька область, м. Горлівка, вул. Умова, 1, згідно переліку, та продажу його на прилюдних торгах в процедурі виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, за початковою ціною, визначеною, згідно Висновку про вартість Предмета застави, виконаною субєктом оціночної діяльності, станом на 02.03.2015 р., згідно вищезазначеної початкової вартості майна із зазначенням початкової вартості кожної одиниці майна без ПДВ окремо.

Разом з тим вказаним рішенням суду стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Істек на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк 73080,00 грн. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2016 року у справі № 908/2671/15 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Істек на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2015р. у справі № 908/2671/15 задоволено частково, рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2015 року у справі № 908/2671/15 змінено: зокрема позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк задоволено частково, а саме:

У задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк до Товариства з обмеженою відповідальністю Істек про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості ТОВ Енергоімпекс за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-2090/2-1 від 22.06.2012р. в сумі 1809592,06 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, на майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Істек та є предметом іпотеки (нерухомість) за Іпотечним договором № 20-2091/3-1 від 22.06.2012р., предметом застави (транспортні засоби та залізничний транспорт) за договором застави транспортних засобів № 20-2094/3-1 від 22.06.2012р., предметом застави (обладнання) за договором застави обладнання № 20-2095/3-1 від 22.06.2012р., у кількості 527 одиниць, предметом застави (обладнання) за договором застави обладнання № 20-2152/3-1 від 22.06.2012р., у кількості 887 одиниць відмовлено. В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 16.06.2015 року у справі № 908/2671/15 залишено без змін». Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Істек 570,02 грн. витрат по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.07.2016 року постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2016 року у справі №908/2671/15 залишено без змін.

23.03.2016 року Господарським судом Запорізької області були видані відповідні накази на виконання рішення суду від 16.06.2015 року та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2016 року у справі в т.ч. наказ про звернення стягнення на майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Істек.

Вказаний наказ Господарського суду Запорізької області був переданий на виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яким 26.04.2016 року була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № ВП 50945824. Копія вказаної постанови була направлена стягувачу та боржнику супровідним листом № 463/12 від 26.04.2016 року.

03.11.2016 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 на підставі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» була прийнята постанова про стягнення виконавчого збору з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю Істек в сумі 484299,68 дол. США та 209123,19 грн.

Одночасно 03.11.2016 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 була прийнята постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладений арешт на все майно боржника у межах суми звернення стягнення 5327296,56 дол. США та 2300355,12 грн.

Стягувач у справі - Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки вважає, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 грубо порушені норми ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» в частині виявлення рахунків боржника та накладення арешту на кошти, які там знаходяться.

Надавши правову кваліфікацію діям учасників виконавчого провадження, правову норму, яка підлягає застосуванню у відносинах сторін, дослідивши її фактичні обставини, повязані з виконанням рішення суду, врахувавши доводи стягувача, заперечення державного виконавця, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Законодавець визначає такі поняття як: дії та бездіяльність державної виконавчої служби, які обовязково повязані з протиправною поведінкою. А саме, під діями слід розуміти - повноваження будь-якої посадової особи не здійснювати дії, які суперечать закону. У той же час бездіяльність передбачає невиконання цією особою юридичних обовязків здійснювати дії у межах закону.

Стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

З 05.10.2016 року набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-XVIII від 02.06.2016 року, далі Закон, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (надалі рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст. 18 вказаного Закону передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 6, 7 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-XVIII від 02.06.2016 року визначено, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як свідчать матеріали справи накази в даній справі були видані господарським судом та предявлені стягувачем до примусового виконання до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-XVIII від 02.06.2016 року.

Таким чином, до набрання чинності вказаним законом виконавчі дії щодо примусового виконання наказу № 908/2671/15 про звернення стягнення на майно боржника повинні були здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року, а після 05.10.2016 року виконавчі дії повинні були здійснюватися згідно норм Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-XVIII від 02.06.2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Приписами ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року визначено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Статтею 32 вказаного Закону визначені заходи примусового виконання рішень, якими є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений у ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року, яким передбачено (ч. 2, 3, 4, 5, 6), що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Разом з тим ч. 8 ст. 52 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як свідчать матеріали справи, 26.04.2016 року була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № ВП 50945824 щодо примусового виконання наказу № 908/2671/15 від 23.03.2016 року, якою боржнику встановлено строк для самостійного виконання рішення суду 7 днів з моменту винесення вказаної постанови (тобто строк складав до 04.05.2016 року).

Втім докази виконання боржником рішення суду в даній справі у строк для самостійного виконання відсутні.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-XVIII від 02.06.2016 року передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тобто, Закон України «Про виконавче провадження» зобов'язує державного виконавця вчиняти виконавчі дії у певній послідовності для задоволення вимог стягувача та дотримання прав боржника.

Оскільки боржником у строк для самостійного виконання рішення суду в даній справі не було виконане державний виконавець в силу приписів ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року повинен був розпочати примусове виконання рішення суду із застосуванням заходів примусового виконання рішення, передбачених ст. 32 вказаного Закону.

Матеріали справи свідчать, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходився наказ № 908/2671/15 від 23.03.2016 року про звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином, виходячи зі змісту виконавчого документу при вчиненні виконавчих дій щодо його примусового виконання державний виконавець повинен був керуватися нормами ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року, яка визначає порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Відповідно до ч. ч. 1 4 ст. 52 вказаного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Приписами ч. 8 ст. 52 вказаного Закону визначено, що державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Отже, в силу приписів зазначеної статті Закону державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, починаючи з 05.05.2016 року (наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання) повинен був провести перевірку майнового стану боржника, зокрема щодо виявлення рахунків боржника у банках та інших фінансових установах, та накласти арешт на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення.

Втім, як свідчать матеріали виконавчого провадження, державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України дій щодо проведення перевірки майнового стану боржника, виявлення рахунків боржника, в т.ч. накладення арешту на кошти та інші цінності, що перебувають на рахунках боржника не вчинив, чим порушив вимоги чинного законодавства України.

Як зазначено вище з 05.10.2016 року набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року.

Так, статтею 48 нового Закону визначений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Згідно з ч. ч. 1 5 вказаної статті Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Частиною 8 ст. 48 нового Закону визначено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Однак, докази здійснення державним виконавцем дій, передбачених ст. 48 нового Закону України «Про виконавче провадження», щодо проведення перевірки майнового стану боржника, виявлення рахунків боржника, в т.ч. накладення арешту на кошти та інші цінності, що перебувають на рахунках боржника, відсутні.

Натомість матеріали справи свідчать, що державний виконавець зі спливом більше 6 місяців після відкриття виконавчого провадження 03.11.2016 року прийняв постанову про стягнення виконавчого збору та про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року у справі № 908/2671/15 постанови державного виконавця від 03.11.2016 року про стягнення виконавчого збору та про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження визнані недійсними.

При цьому в постанові Донецького апеляційного господарського суду було зазначено, що матеріалами виконавчого провадження не підтверджується здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання судового рішення, в т.ч. у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом, тому винесення постанови про стягнення виконавчого збору є передчасним. До того ж, суд апеляційної інстанції наголосив на невірності визначення державним виконавцем суми виконавчого збору. Разом з тим в постанові зазначено, що винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 03.11.2016 року, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "Істек" є неправомірним, з огляду на обмеженість зобовязань ТОВ Істек вартістю конкретно визначеного судом майна, що є предметом застави та предметом іпотеки, та на яке судом звернуто стягнення.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2017 року постанову Донецького апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року у справі № 908/2671/15 залишено без змін.

За загальним правилом, кожна особа, що бере участь у справі, повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень (стаття 33 ГПК України). Водночас статтею 35 ГПК України визначені підстави звільнення від доказування. Так, згідно з ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факти, встановлені вищевказаною постановою Донецького апеляційного господарського суду у справі № 908/2671/15, що набрала законної сили, приймаються судом як такі, що не підлягають доказуванню з огляду на приписи ч. 3 статті 35 ГПК України.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стягувачем доведено бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження 50945824, а саме порушення вимог ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року та ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, яка виявилася у нездійсненні своєчасної перевірки майнового стану боржника щодо виявлення рахунків у банках чи інших фінансових установах та не накладенні арешту на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на цих рахунках.

За такими обставинами доводи стягувача, зазначені у скарзі, слід визнати правомірними, з урахуванням чого скарга Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк на бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження 50945824 щодо виконання наказу від 23.03.2016 року у справі № 908/2671/15 підлягає задоволенню.

Однією з вимог поданої стягувачем скарги є вимога про зобовязання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження 50945824 здійснити перевірку майнового стану ТОВ Істек в розрізі виявлення рахунків ТОВ Істек у банках чи інших фінансових установах та накласти арешт на кошти та інші цінності ТОВ Істек, що перебувають на цих рахунках

Як зазначено вище, державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України дій щодо проведення перевірки майнового стану боржника, виявлення рахунків боржника, в т.ч. накладення арешту на кошти та інші цінності, що перебувають на рахунках боржника не вчинив, чим порушив вимоги чинного законодавства України.

В абзаці 2 п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Оскільки старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 ухиляється від виконання в межах виконавчого провадження 50945824 дій щодо перевірки майнового стану ТОВ Істек та виявлення рахунків ТОВ Істек у банках чи інших фінансових установах та накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ Істек, що перебувають на цих рахунках, суд вважає за необхідне зобовязати останнього здійснити вказані дії.

Стосовно посилання Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та неможливість вчиняти виконавчі дії щодо реалізації майна боржника, оскільки останнє знаходиться в зоні проведення АТО слід зазначити, що вказані обставини не звільняють державного виконавця від виконання покладених на нього обовязків та не позбавляють можливості провести перевірку майнового стану боржника, зокрема виявити його рахунки в банківських чи інших фінансових установах, в т.ч. накласти арешт на кошти, які знаходяться на цих рахунках.

Твердження Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника призведе до порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними у звязку з наступним. Виявлення та звернення стягнення на майно боржника здійснюється у порядку, встановленому розділом VII Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року та ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 року), який визначає, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 86, 115, 121-2 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Доводи стягувача у справі - Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, викладені у скарзі, визнати правомірними.

2. Скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк на бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження 50945824 щодо виконання наказу від 23.03.2016 року у справі № 908/2671/15 задовольнити.

3. Визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження 50945824 щодо несвоєчасної перевірки майнового стану ТОВ Істек в розрізі виявлення рахунків ТОВ Істек у банках чи інших фінансових установах та не накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ Істек, що перебувають на цих рахунках.

4. Зобовязати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 в межах виконавчого провадження 50945824 здійснити перевірку майнового стану ТОВ Істек щодо виявлення рахунків ТОВ Істек у банках чи інших фінансових установах та накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ Істек, що перебувають на цих рахунках.

Суддя О.Г. Смірнов