ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Справа № 910/20761/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О.-головуючого (доповідач),
Карабаня В.Я.,
Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
на рішення та постановуГосподарського суду міста Києва від 24.01.2017 Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017
у справі№ 910/20761/16 Господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укрінком"
до1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 2) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Романа Анатолійовича
прозобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін:
від позивача:Березінський О.С.,
від відповідачів:Гуленко Ю.М.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство "Укрінком" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Романа Анатолійовича про зобов'язання відповідачів не чинити перешкод у доступі до всіх приміщень, активів, майна, що належить на праві власності Публічному акціонерному товариству "Український інноваційний банк", і до центрального приміщення за адресою: 04053, м. Київ, Вознесенський узвіз (вул. Смирнова-Ласточкіна), 10-А, у тому числі з метою обслуговування системи опалення, електричних мереж, серверної кімнати, блоків безперебійного живлення та інших телекомунікаційних мереж, систем і т. ін.

Позовну заяву обгрунтовано тим, що постановою правління Національного банку України від 24.12.2015 № 934 позивача визнано неплатоспроможним. На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.12.2015 № 239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". У подальшому постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та постановою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 у справі № 826/1162/16, вказану постанову Національного банку України від 24.12.2015 № 934 та рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнано незаконною та скасовано; Національний банк України зобов'язано надати термін у 95 днів для відновлення платоспроможності позивача. Судовими рішенням визнано протиправною та скасовано постанову правління Національного банку України від 22.03.2016 № 180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Український інноваційний банк"; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.03.2016 № 385 "Про початок процедури ліквідації позивача"; Національний банк України зобов'язано вчинити всі необхідні дії щодо відновлення функціонування позивача як банківської установи в обсязі та стані, який існував до прийняття Національним банком України постанови від 22.03.2016 № 180, посилаючись на невиконання відповідачами обов'язку щодо звільнення належного позивачеві майна, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 у справі № 910/20761/16 (суддя Демидов В.О.) залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 у справі № 910/20761/16 (у складі колегії суддів: Зеленіна В.О.-головуючого, Зубець Л.П., Алданової С.О.) позов Публічного акціонерного товариства "Укрінком" частково задоволено; зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ, вул. Січових стрільців, 17, код 21708016, не чинити перешкод у доступі до всіх приміщень, активів, майна, що належить на праві власності Публічному акціонерному товариству "Український інноваційний банк" (ПАТ "Урінком"), і до центрального приміщення за адресою: 04053, м. Київ, Вознесенський узвіз (вул. Смирнова-Ласточкіна), 10-А, у тому числі із метою обслуговування системи опалення, електричних мереж, серверної кімнати, блоків безперебійного живлення та інших телекомунікаційних мереж, систем і т. ін.; в решті позову відмовлено; стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь Публічного акціонерного товариства "Урінком" 689 грн. витрат з оплати судового збору.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 у справі № 910/20761/16 скасувати, і передати справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

У касаційній скарзі заявник посилається на недотримання судами норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що Правлінням Національного банку України 22.09.2015 прийнято постанову № 622/БТ "Про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" та призначення куратора" відповідно до якої запроваджено особливий режим контролю до 21.11.2015 та призначено куратора.

Правлінням Національного банку України 01.10.2015 прийнято постанову №659/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії проблемних", якою віднесено ПАТ "УКРІНБАНК" до категорії проблемних до 180 днів та встановлено з дня цієї постанови та до закінчення зазначеного строку обмеження відповідно до переліку викладеного в пункті 2 резолютивної частини постанови.

Правлінням Національного банку України 24.12.2015 прийнято постанову №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних", відповідно до пунктів 1 та 2 резолютивної частини якої віднесено ПАТ "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних та визнано такими, що втратили чинність постанови Правління Національного банку України №622/БТ від 22.06.2015 та №659/БТ від 01.10.2015.

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 24.12.2015 №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

ПАТ "УКРІНБАНК", після введення тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду, передано уповноваженій особі Фонду Білій І.В. всі печатки, штампи, матеріальні та інші цінності банку, всю бухгалтерську та іншу документацію ПАТ "УКРІНБАНК".

В подальшому, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016 у справі №826/1162/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016, визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України №934 від 24.12.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних", визнано незаконним та скасоване рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Національний банк України зобов'язано надати термін у 95 днів для відновлення платоспроможності позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 у справі №826/5325/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016, визнано протиправною та скасовано постанову правління Національного банку України від 22.03.2016 №180 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК", визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції відповідача 1 від 22.03.2016 №385 про початок процедури ліквідації позивача; Національний банк України зобов'язано вчинити всі необхідні дії щодо відновлення функціонування позивача як банківської установи в обсязі та стані, який існував до прийняття Національним банком України постанови від 22.03.2016 №180.

Протоколом засідання наглядової ради ПАТ "УКРІНБАНК" 13.07.2016 прийняте рішення про відновлення діяльності банку та призначення голови правління. Вказаним протоколом також змінено назву Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК" на Публічне акціонерне товариство "УКРІНКОМ".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 №1705 змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "УКРІНБАНК", вказані повноваження делеговані Оберемку Роману Анатолійовичу. Дії щодо відновлення функціонування позивача як банківської установи в обсязі та стані, який існував до прийняття Національним банком України постанови від 22.03.2016 №180, відповідачами не вчинялися.

У зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Романа Анатолійовича про зобов'язання відповідачів не чинити перешкод у доступі до всіх приміщень, активів, майна, що належить на праві власності Публічному акціонерному товариству "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК", і до центрального приміщення за адресою: 04053, м. Київ, Вознесенський узвіз (вул. Смирнова-Ласточкіна), 10-А, в тому числі із метою обслуговування системи опалення, електричних мереж, серверної кімнати, блоків безперебійного живлення та інших телекомунікаційних мереж, систем і т. ін.

При розгляді справи у суді першої інстанції відповідач 2 подав заперечення на позовну заяву, у якому він вказав про неврегульованість чинним законодавством порядку відновлення платоспроможності банку та порядку передачі майна та матеріальних цінностей у разі скасування постанов Національного банку України та рішень Фонду судом.

В процесі судового розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем 2 суду надано засвідчені копії актів приймання-передачі оригіналів установчих документів ПАТ "УКРІНКОМ", зокрема, статуту позивача, змін до статуту позивача, свідоцтва Національного банку України про реєстрацію ПАТ "УКРІНБАНК", свідоцтва Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про реєстрацію випуску акцій та оригіналів кредитних справ.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, з чим погодився суд апеляційної інстанції, що вимоги до відповідача 1 є обґрунтованими і доведеними, а у позові до відповідача 2 слід відмовити.

Суд апеляційної інстанції правомірно погодився з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що предметом позову у даній справі є усунення перешкод в користуванні власністю. Перешкоди у користуванні власністю позивача відбуваються внаслідок чинення перешкод відповідачем 1, що полягає у не допуску працівників позивача до майна позивача.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Судами встановлено, що факт порушення права позивача на користування належним йому майном доведений матеріалами справи та відповідачами не спростований, а навпаки підтверджений письмовими та усними поясненнями останніх.

Місцевим господарським судом, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правомірно відмовлено в задоволенні позовної вимоги до відповідача 2, оскільки уповноважена особа Фонду Оберемко Р.А. виконує виключно повноваження, надані йому Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і не є самостійним суб'єктом відносин, що виникли між сторонами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус та повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визначено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з визначенням, наведеним у п. 17 ст. 2 цього Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що уповноважена особа Фонду має повноваження щодо здійснення дій від імені банку лише за умови введення в банку тимчасової адміністрації.

На підтвердження повноважень уповноваженої особи Фонду Оберемка Р.А. зазначено рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.09.2016 № 1705 про його призначення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "УКРІНБАНК".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на час призначення Оберемка Р.А. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "УКРІНБАНК", судовими рішеннями, які набрали законної сили, скасовано постанову Правління Національного банку України від 24.12.2015 № 934 "Про віднесення ПАТ "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних" та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 № 239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", а також скасовано постанову Правління Національного банку України від 22.03.2016 № 180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК" та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.03.2016 № 385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку" у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції правомірно вважає за необхідне зазначити про відсутність в уповноваженої особи Фонду Оберемка Р.А. будь-яких повноважень на вчинення дій від імені ПАТ "УКРІНБАНК" (ПАТ "УКРІНКОМ") або утримання майна останнього.

Посилання відповідачів на ту обставину, що рішення виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 № 1705 про призначення Оберемка Р.А. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "УКРІНБАНК" не скасоване, висновку суду щодо відсутності повноважень у відповідачів на утримання майна позивача, а також в перешкоджанні доступу до приміщень позивача, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що не спростовує, оскільки введення тимчасової адміністрації та призначення ліквідатора станом на час призначення Оберемка Р.А. визнане протиправним та скасоване з моменту їх прийняття, що взагалі виключає можливість здійснення Уповноваженою особою будь-яких повноважень як ліквідатора ПАТ "УКРІНКОМ", в тому числі утримання майна чи перешкоджання доступу до приміщень позивача.

При цьому судом апеляційної інстанції звернуто увагу, що призначення іншої особи на посаду тимчасового адміністратора чи ліквідатора ПАТ "УКРІНБАНК" (ПАТ "УКРІНКОМ"), тобто делегування повноважень Уповноваженої особи іншій особі, не може свідчити про те, що така фізична особа може виступати окремим суб'єктом в судових процесах, оскільки уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який діє від імені Фонду (п. 17 ст. 2 цього Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Судом апеляційної інстанції правомірно взято до уваги доводи відповідача 1, що всі спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності згідно п. 1 ч. 2 статті 17 КАС України відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Вичерпний перелік спорів, підвідомчих господарським судам, визначено в статті 12 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України Господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Поряд з цим відповідно до ч. 1 статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, враховуючи вимоги статей 1, 4-1, 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У даному випадку господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З аналізу ч. 1 статті 21 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що сторонами в судовому процесі (позивачами і відповідачами) можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 Господарського процесуального кодексу України. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

З системного аналізу наведених норм слідує, що при вирішенні питання щодо підвідомчості позовної заяви господарському суду необхідно приймати до уваги у сукупності обставини щодо суб'єктивного складу сторін та предмета та підстав позову, і характеру правовідносин сторін цього спору.

З урахуванням викладеного, а також характеру спірних відносин сторін у справі, а саме вимогою позивача про допуск до належного йому приміщення, позивач обґрунтовано звернувся з даним позовом до господарського суду міста Києва.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення;

3) скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції;

4) скасувати рішення першої інстанції, постанову апеляційної інстанції повністю або частково і припинити провадження у справі чи залишити позов без розгляду повністю або частково;

5) змінити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції;

6) залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 у справі № 910/20761/16 Господарського суду міста Києва прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Таким чином рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 у справі № 910/20761/16 Господарського суду міста Києва підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 у справі № 910/20761/16 Господарського суду міста Києва залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 у справі № 910/20761/16 Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж. О.
Судді:Карабань В.Я.
Нєсвєтова Н.М.