УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28.11.2017Справа № 910/21016/17

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александер"

до Закритого акціонерного товариства "Українські Сателітарні Системи""

про стягнення 1 310 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александер" вих. № 02-01/373 від 17.11.2017 з доданими до неї документами підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Суд зазначає, що правові засади справляння, розмір ставок судового збору та порядок його сплати регулюється Законом України "Про судовий збір".

Згідно із ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 4 вказаного Закону України встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. 2.21. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.13 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

За приписами ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Нормами статті 55 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про витребування майна - вартістю майна, що витребовується; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою усіх вимог; у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александер" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення дебіторської заборгованості у розмірі 1 310 000,00 грн. Вказана позовна заява була підписана Арбітражним керуючим Девятковим А.О. (ліквідатором ТОВ "Торговий дім "Александер") який, як громадянин, що звертається у передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» випадках на захист інтересів боржника та/чи кредиторів, не в порядку представництва, а на виконання передбачених Законом про банкрутство спеціальних повноважень арбітражного керуючого, вважає себе таким, що в розумінні п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Проте, відповідно до положень ст. 5 Закону України "Про судовий збір", в тому числі п. 7 зазначеної статті, яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, не передбачено жодних пільг для арбітражних керуючих, як осіб, що звертаються із заявами щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Таким чином, посилання позивача на статус арбітражного керуючого, як на підставу для звільнення його від сплати судового збору за подання позовної заяви не є тією підставою, за наявності якої позивач звільнений від сплати судового збору.

Отже, позивачем не додано до позовної заяви жодних доказів сплати судового збору, що свідчить про недодержання ним вимог п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачеві без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, він може повторно звернутися до Господарського суду м. Києва з позовом.

Суддя Л.Г. Пукшин