РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2017Справа №910/17169/17
За позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скрап-Центр»

про стягнення 136 700 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Малиновський П.А., довіреність №5301 від 01.11.2017

Від відповідача Ковальова Л.П., довіреність б/н від 25.10.2017

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скрап-Центр» про стягнення 136700 грн.

Ухвалою Господарського районного суду міста Києва від 05.10.2017 порушено провадження у справі №910/17169/17 та призначено розгляд справи на 03.11.2017.

31.10.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові документи у справі.

01.11.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 03.11.2017 оголошено перерву до 17.11.2017.

В судове засідання 17.11.2017 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 17.11.2017 представник відповідача з'явився, надав суду усні пояснення у справі.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 17.11.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з'ясовано наступне.

28.03.2017р. згідно з накладною №32157372, яка у відповідності з ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов'язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу з станції Вінниця Південно-Західної залізниці на станцію Роя Донецької залізниці було відправлено вагон №66723115 з вантажем - лом чорних металів.

15.04.2017р. на проміжній станції Покровськ Донецької залізниці було здійснено контрольне переважування вантажу та складено комерційний акт.

Комерційний акт №482004/134 від 15.04.2017р. засвідчує, що під час контрольного зважування на вагах станції вагона №66723115 відправленого за накладною №32157372 було встановлено розбіжності фактичної маси вантажу з зазначеною з 'накладній масою на 3500 кг. Результат переважування зафіксовано з Книзі переважування вантажів 15.04.2017р.

Відповідно до накладної №32157373 відправником вантажу є Товариство з обмеженою відповідальністю "СКРАП-ЦЕНТР". Маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці (підтверджується графою 24 перевізних документів), завантаження проводилося вантажовідправником. Зазначені відмітки є в перевізних документах.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окреми видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

У відповідності до ст. 23 Статуту залізниць України відправник повинен надавати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Пунктом 2.1. Правил оформлення перевізних документів передбачено, що відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

Пунктом 5.5 розділу 4 Правил перевезення вантажів встановлено, що якщо під час перевезення або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно до ст. 122 Статуту залізниць України.

Позивачем, як доказ неправильно вказаної маси вантажу вагону №66723115 надано комерційний акт від 15.04.2017.

Як вбачається із спірного комерційного акту вагон № 66723115 прибув на станцію Покровськ з поїздом № 3372 13 квітня 2017р. В розділі Д. комерційного акту зазначено, що згідно АЗФ №719 від 15.04.2017 ст. Покровськ комісією у складі:робітник станції -Корнілова А.О., робітник станції Мехеда Є.Д. ДС Вакуленко Д.В. була проведена перевірка маси вантажу у вагоні.

У відповідності ч.5.ст.129 Статуту залізниць України передбачено що Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Пунктом 12 «Правил складання актів» затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 за № 334 визначено якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції , під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі «Є» комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: «Під час перевірки вантажу різниці проти цього акта не виявлено». Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб,указаних в п. 10 Правил . Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей , указаних в акті попутної станції , фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу , складається новий комерційний акт.

Відповідно до п. 10 Правил комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

В розділі «Є» комерційного акту № 482004/134 від 15 квітня 2017р відсутні записи станції призначення.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що вагон на станцію Покровськ прийшов 13.04.2017, тоді як комерційний акт було складено лише 15.04.2017, в зв'язку із чим неможливо встановити причини виникнення невідповідності даних зважування вантажу на станції відправлення даним які отримані на попутній станції, в зв'язку із чим у суду відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності у вигляді штрафу.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судовий збір за ст. 49 ГПК України покладається на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.11.2017

Суддя Мельник В.І.