ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017 Справа № 912/1409/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. доповідач;

суддів: Верхогляд Т.А., Кузнецова В.О.

при секретарі судового засідання Саланжій Т.Ю.

за участю прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області: ОСОБА_1, посвідчення № 047832 від 04.09.2017;

та представників сторін:

від відповідача-2: ОСОБА_2 представник, довіреність б/н від 03.08.2017;

інші представники сторін у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області на рішення господарського суду Кіровоградської області від 10.08.2017 по справі № 912/1409/17 (суддя Шевчук О.Б.)

за позовом Керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної державної адміністрації, м. Кропивницький

до відповідача-1 Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, м. Кропивницький

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Раздольна СЕС 1», смт. Компаніївка, Кіровоградської області

про визнання недійсним договору, зобов'язання повернути земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 10.08.2017 по даній справі в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду з посиланням на положення статей 20, 123 Земельного кодексу України мотивоване тим, що зміна цільового призначення спірної земельної ділянки за наказом ГУ Держземагентства від 29.11.2013 № КР/:02:000/00000814, яким було затверджено проект землеустрою з подальшою передачею в оренду ТОВ «Раздольна СЕС 1» є нерозривною дією та не суперечить чинному законодавству.

Проаналізувавши норми: ст. 20, ч. ч. 4, 5 ст. 122, ч. ч. 1, 6, 10 ст. 123, ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України місцевий господарський суд прийшов до висновку, що в оренду ТОВ «Раздольна СЕС 1» надано земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення зі зміною цільового призначення, а тому повноваження по розпорядженню цією земельною ділянкою належали ГУ Держземагентства у Кіровоградській області, правонаступником якого є відповідач-1, що свідчить про відсутність підстав для визнання недійсним договору оренди.

Також, з посиланням на практику Європейського суду, господарський суд зазначив про те, що навіть в разі допущення органом державної влади помилок при передачі земельної ділянки в оренду, вказане не може мати наслідком позбавлення орендаря свого права оренди земельної ділянки, якщо ним дотримано всіх вимог державного органу при отриманні земельної ділянки в оренду.

Крім того, господарський суд встановивши відсутність порушення укладеним договором оренди прав позивача по справі, відмовивши у задоволенні позову, залишив без задоволення заяву ТОВ «Раздольна СЕС 1» про застосування до вказаних правовідносин позовної давності.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду заступник прокурора Кіровоградської області звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким позовну заяву керівника Олександрійської місцевої прокуратури задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована незаконністю прийнятого місцевим господарським судом рішення з підстав порушення норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги прокурора зводяться до того, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не було наділене повноваженнями на передачу в оренду земельної ділянки після зміни її цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення, що перебували в запасі державної власності на землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення, а відповідно передавати земельну ділянку державної власності у користування відповідачу-2.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на наявність ухвали господарського суду Кіровоградської області від 28.03.2017 по справі № 912/228/17, в якій зазначено, що органом, уповноваженим державою на укладення правовідносин щодо вказаної категорії земельної ділянки є не Головне управління Держгеокадастру, а Кіровоградська обласна державна адміністрація.

Таким чином, на думку прокурора, укладаючи договір оренди земельної ділянки від 03.12.2013 Головне управління Держземагенства у Кіровоградській області не дотримувалось власних процедур, оскільки вже не володіло правом розпорядження земельною ділянкою, як уповноважений державою орган влади та незаконно прийняло на себе функцію розпорядника землі, що за законом належить Кіровоградській обласній державній адміністрації.

Також, на думку прокурора, місцевий господарський суд посилаючись на рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» (п. 71) фактично не оцінив додержання принципів «належного урядування» та «пропорційності». При цьому, судом не наведено в оскаржуваному рішенні власних висновків щодо додержання критеріїв правомірного втручання держави у право користування ТОВ «Раздольна СЕС 1», зокрема не перевірено, чи нестиме останнє індивідуальний надмірний тягар унаслідок витребування з його користування земельної ділянки з огляду на те, що правовідносини, повязані з позбавленням держави в особі органу державної влади на законне розпорядження земельною ділянкою, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а правочин, на підставі якого земельна ділянка передана у користування, такому суспільному інтересу не відповідає.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 колегією суддів у складі: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач), суддів: Білецької Л.М., Кузнецова В.О. апеляційну скаргу прийнято до провадження, а справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 18.09.2017.

За розпорядженням керівника апарату суду від 18.09.2017, на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, здійснено заміну судді Білецької Л.М. - у звязку з відпусткою, суддею Верхогляд Т.А.

18.09.2017 на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від ГУ Держгеокадастру надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд відмовити заступнику прокурора у задоволенні апеляційної скарги.

У звязку з неявкою у судове засідання представника ГУ Держгеокадастру розгляд справи неодноразово відкладався.

24.10.2017 на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від ТОВ «Раздольна СЕС 1» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив суд залишити скаргу заступника прокурора Кіровоградської області без задоволення, а рішення без змін.

У судовому засіданні 23.10.2017 прокурором та 15.11.2017 представником ТОВ «Раздольна СЕС 1» заявлено клопотання про продовження строку вирішення спору в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 69 ГПК України на 15 (пятнадцять) днів. Вказані клопотання ухвалою від 15.11.2017 задоволено, строк розгляду справи продовжувався до 02.12.2017.

27.11.2017 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, згідно наказу Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області від 29.11.2013 № КР/:02:000/00000814 (а. с. 57) затверджено «ОСОБА_3 землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд альтернативної енергетики (електростанції з використанням енергії сонця) (код класифікатора видів цільового призначення земель 14.01) Товариству з обмеженою відповідальністю «Раздольна СЕС 1» на території Компаніївського району Компаніївської селищної ради (за межами населеного пункту) у східному напрямку від селища Компаніївка (пункт 1). Пунктом 2 вказаного наказу надано в оренду ТОВ «Раздольна СЕС 1» земельну ділянку, загальною площею 39,3091 га (кадастровий номер :02:000:9132) для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд альтернативної енергетики (електростанції з використанням енергії сонця) (код класифікатора видів цільового призначення земель 14.01) строком на 50 років, із земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі державної власності, розташовану на території Компаніївського району Компаніївської селищної ради (за межами населеного пункту) у східному напрямку від селища Компаніївка. Третім пунктом наказу визначено категорію земель - землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення, склад угідь - забудовані землі, які використовуються для технічної інфраструктури, у тому числі: для виробництва та розподілення електроенергії.

Відповідно до наказу від 29.11.2013 № КР/:02:000/00000814, 03.12.2013 між Головним управлінням Держземагентства в Кіровоградській області (орендодавець) та ТОВ «Раздольна СЕС 1» (орендар) укладено договір оренди землі (далі - договір).

За умовами вказаного договору орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування сонячної електростанції, яка знаходиться на території Компаніївської селищної ради Компаніївського району Кіровоградської області загальною площею 39,3091 га, кадастровий номер земельної ділянки 0:02:000:9132.

Предметом спору в даній справі є твердження прокурора про те, що після переведення Головним управлінням Держземагентства у Кіровоградській області земельної ділянки до категорії земель - промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, склад угідь - забудовані землі, які використовуються для технічної інфраструктури, у тому числі: для виробництва та розподілення електроенергії, останнє втратило право на розпорядження такою земельною ділянкою і не мало повноважень на укладення відповідного договору оренди щодо такої земельної ділянки та відповідно незгода з позицією прокурора відповідачів по справі.

При розгляді даного спору місцевий господарський суд врахував положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Так, господарським судом зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 29.04.2015 № 15 «Про реорганізацію Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області», Управління Держземагентства у Кіровоградській області реорганізовується шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області і повноваження щодо розпорядження земельними ділянками державної власності сільськогос-подарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України на території Кіровоградської області, передано Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області. Отже Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, як правонаступник Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області є належним відповідачем у справі як орендодавець за договором оренди.

Згідно положень ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

В силу вимог ч. 4 ст. 4 вказаного Закону орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка площею 39,3091 га, яка є предметом спірного договору, належала до земель сільськогосподарського призначення державної форми власності.

На думку колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку про те, що Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області мало право розпоряджатись вказаною земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2, 3 ст. 134 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, будівництва, обслуговування та ремонту обєктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, обєктів звязку та дорожнього господарства (крім обєктів дорожнього сервісу).

Частина 3 ст. 124 Земельного кодексу України визначає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами 2, 3 ст. 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення.

Частина 2 ст. 123 Земельного кодексу України визначає, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

З огляду на вказані приписи законодавства ТОВ «Раздольна СЕС 1» правомірно звернулась до Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області з клопотанням про надання в оренду земельної ділянки, яка перебувала у державній власності та входила до складу земель сільськогосподарського призначення.

Головним управлінням Держземагентства у Кіровоградській області 20.08.2013 видано наказ № КР:02:000/00000194, яким ТОВ «Раздольна СЕС 1» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 50 років, розташованої на території Компаніївського району, Компаніївської селищної ради (за межами населеного пункту) в східному напрямку від селища Компаніївка. Орієнтовний розмір земельної ділянки 40,0000 га, у тому числі 40,000 га пасовищ, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебуває в запасі, з цільовим призначенням - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд обєктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (код класифікатора видів цільового призначення земель 14.01) (а. с. 75).

В подальшому Приватним підприємством «Альфа-Земпроект» було розроблено ОСОБА_3 землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 39,3091 га, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Компаніївський район, Компаніївська селищна рада, за межами населеного пункту в оренду терміном на 50 років Товариству з обмеженою відповідальністю «Раздольна СЕС 1» для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд альтернативної енергетики (електростанції з використанням енергії сонця) (код КВЦПЗ -14.01) (далі - ОСОБА_3 землеустрою, а. с. 64-133).

ОСОБА_3 землеустрою передбачено зміну категорії земель за основним призначенням (згідно ст. 19 Земельного кодексу України) із земель сільськогосподарського призначення (категорія земель за основним цільовим призначення до відведення земельної ділянки) на землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення (категорія земель за основним цільовим призначення після відведення земельної ділянки).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України).

Згідно ч. 10 ст. 123 Земельного кодексу України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

- затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

- надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Зважаючи на положення статей 20, 123 Земельного кодексу України Головним управлінням Держземагентства у Кіровоградській області прийнято рішення у формі наказу № КР/:02:000/00000814 від 29.11.2013 (а. с. 57), яким затверджено ОСОБА_3 землеустрою, відповідно до якого змінено цільове призначення земельної ділянки, та надано в оренду ТОВ «Раздольна СЕС 1» земельну ділянку зі зміною цільового призначення. Така зміна цільового призначення і надання земельної ділянки в оренду є нерозривною дією, що випливає зі змісту, зокрема, ст. 20 та ч. 10 ст. 123 Земельного кодексу України, відтак не суперечить чинному законодавству.

Разом з тим обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

З огляду на вказані норми земельного законодавства саме Головне управління Держземагентства у Кіровоградській області мало право на передачу в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності (ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України) без проведення земельних торгів (ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України) із зміною цільового призначення (ст. 20 та ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України), приймаючи рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України), яким затверджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надає земельну ділянку у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання (ч. 10 ст. 123 Земельного кодексу України), тобто укладає відповідний договір оренди земельної ділянки.

Аналіз норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що зміна виду використання земельної ділянки в межах її цільового призначення можлива, але порядок вирішення цього питання не встановлений. При цьому, виходячи з принципу Земельного законодавства щодо раціонального використання та охорони земель зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цього цільового призначення землі.

Надання земельної ділянок для потреб, які не відповідають її призначенню, без зміни у встановленому законом порядку їх цільового призначення на підставі ст. 21 Земельного кодексу України є підставою для визнання таких рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

В силу вимог п. 1 ст. 203 цього кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Чинний Земельний Кодекс містить деякі особливості щодо певних видів землі (оборони , лісового водного фонду тощо) зокрема мораторії щодо зміни цільового призначення земель сільського господарства, однак така заборона стосується лише земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами. Також окремі законодавчі акти містять заборону на зміну цільового призначення щодо деяких інших видів землі (наприклад рекреаційного призначення тощо). В той же час, заборони на зміну цільового призначення сільськогосподарських земель, що знаходяться в державній власності та в користуванні (оренді) громадян, юридичних осіб немає.

За таких обставин, на думку колегії суддів, на час виникнення спірних правовідносин, лише територіальні органи Держземагентства мали право на передачу в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності (ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України) із зміною цільового призначення (ст. 20 та ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України), оскільки як передача так і зміна цільового призначення таких земель знаходиться в їх повноваженнях з урахуванням законності самої процедури такої зміни.

Аналогічної правової позиції дотримувався Верховний Суд України у справах № 6-123цс13 та № 21-417а12.

З огляду на викладене місцевий господарський суд правомірно відмовив у позові, оскільки сторонами цього договору, в тому числі Головним управлінням Держземагентства у Кіровоградській області при наданні земельної ділянки в оренду дотримано всіх положень земельного законодавства.

Доводи апелянта про те, що приймаючи спірний наказ Головне управління Держземагентства здійснило одразу дві розпорядчі дії щодо спірної земельної ділянки - змінило цільове призначення із земель сільськогосподарського призначення на землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення та передало землю промисловості в оренду ТОВ «Раздольна СЕС 1», а тому вийшло за межі наданих йому повноважень, визначених ст. 122 Земельного кодексу України, колегія суддів відхиляє, оскільки місцевим господарським судом встановлено, що на момент видачі Головним управлінням Держземагентства наказу відповідна земельна ділянка відносилися до земель сільськогосподарського призначення, тобто останнє розпорядилося саме землею сільськогосподарського призначення у межах своєї компетенції.

Затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду зі зміною цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення на землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення - є дією в межах повноважень Головного управління Держземагентства, встановлених чинним законодавством, зокрема - вищенаведеними приписами частин 1, 2 ст. 20, ч. 10 ст. 123 Земельного кодексу України.

За своєю правовою природою вищевказана дія не є розпорядженням землями промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення - враховуючи, що згідно зі ст. 20 Закону України «Про державний земельний кадастр», відомості Державного земельного кадастру є офіційними, а відповідно до абз. 2 п. п. а) ч. 2 ст. 21 цього ж закону відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення.

Тобто, перший відповідач втрачає право розпоряджатися спірною земельною ділянкою не автоматично в момент прийняття ним рішення про зміну її цільового призначення, а лише після того, як відповідні відомості (на підставі зазначеного рішення) будуть внесені до Державного земельного кадастру. За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно дійшов до висновку про відсутність порушень законодавства і охоронюваних законом прав та інтересів позивача при прийнятті спірного наказу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини самі по собі прогалини в праві не надають можливості визнавати на цих підставах недійсними договори оренди. Крім того ст. 20 прямо визначає субєкта уповноваженого на зміну цільового призначення сільськогосподарських земель, а тому відведення землі зі зміною цільового призначення, як і сама зміна цільового призначення є процесом невідємним (про що додатково свідчить ст. 123 ЗК), за відсутності порушень процедури зміни цільового призначення землі, правових підстав для визнання недійсними відповідних договорів не має.

Аналогічної правової позиції дотримувався Вищий господарський суд України в постановах від 29.07.2015 № 908/4919/14 та від 20.08.2015 по справі № 908/6262/14.

Оскільки місцевим господарським судом встановлено відсутність порушення укладеним договором оренди прав позивача у справі - Кіровоградської обласної державної адміністрації, не виявлено порушень норм діючого Земельного законодавства в діях Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області при наданні земельної ділянки в оренду ТОВ «Раздольна СЕС 1», а також не виявлено підстав для визнання недійсним діючого договору оренди землі, доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів відхиляє.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на прокурора.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 10.08.2017 по справі № 912/1409/17 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено 04.12.2017.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

ОСОБА_4