ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2017 р.Справа № 922/3560/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІФЛОН", м. Харків 3-я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД - 4", м. Харків
до Фізичної особи - підприємця Крамаренко Тетяни Степанівни, м. Харків
про стягнення 272600,00 грн.
за участю представників:

позивача - Бавтушний О.Л., довіреність № б/н від 08.11.2017 р.; Воробейчик С.М., довіреність № 249 від 07.11.2017 р.

3-ї особи на стороні позивача - не з'явився

відповідача - Блохін С.А., довіреність № 3101 від 07.11.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІФЛОН" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Крамаренко Тетяни Степанівни (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача суми у розмірі 272600,00 грн. та суми сплаченого судового збору у розмірі 4089,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на виявлення прихованих недоліків у поставлених йому відповідачем плитах дорожніх ПДН-14 на суму 272600,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24.10.2017 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 08.11.2017 р. о 10:30 год., залучено до участі у справі як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦБУД - 4".

Позивач, через канцелярію господарського суду 06.11.2017 р. за вх. № 36468, надав документи згідно супровідного листа, які судом долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 07.11.2017 р. за вх. № 36655, надав письмові заперечення, які судом долучені до матеріалів справи. Згідно заперечень представник відповідача просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач сумлінно виконав прийняті на себе зобов'язання і поставив позивачу продукцію виробничо-технічного призначення, а саме плити дорожні ПДН-14. При цьому представник відповідача вказував, що будь-яких претензій ні за якістю, ні за кількістю від позивача до цього часу до нього не надходило.

3-я особа на стороні позивача, через канцелярію господарського суду 07.11.2017 р. за вх. № 36749, надала документи згідно заяви, у тому числі письмові пояснення, які судом долучені до матеріалів справи. Згідно письмових пояснень 3-я особа на стороні позивача вказувала, що роботи виконувалися матеріалами замовника (позивача); улаштування плит дорожніх ПДН-14 виконано по нормам ДБН В.2.3-4:2015; під улаштування плит було використані наступні конструктиви: щебенева основа товщина 100 мм, ущільнення вібраційними катками BOMAG BW145, щебінь гранітний фр. 20-40; гранітний відсів товщиною 100 мм, ущільнення вібраційною плитою Ноndа; поперечні і поздовжні шви забиті гранвідсівом.

У судовому засіданні призначеному на 08.11.2017 р. о 10:30 год. була оголошена перерва на 29.11.2017 р. о 12:30 год.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 28.11.2017 р. за вх. № 39770, надав письмові пояснення та клопотання про призначення експертизи, які судом долучені до матеріалів справи.

Згідно клопотання про призначення експертизи представник позивача просив суд призначити у справі судову товарознавчу експертизу, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на придбанні товару неналежної якості (прихованим браком) плит дорожніх ПДН-14, її проведення доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, та на вирішення експертизи поставити наступні питання:

1) Чи відповідає якість плит дорожніх ПДН-14, придбаних ТОВ "Діфлон" у ФОП Крамаренко Т.С. вимогам державних стандартів, технічних умов?

2) Які дефекти мають плити дорожні ПДН-14?

3) Чи є ці дефекти виробничими?

4) Чи є ці дефекти прихованими?

5) Чи є ці дефекти істотними?

6) Чи можлива експлуатація плит дорожніх ПДН-14 за наявності виявлених дефектів?

Розглянувши клопотання представника позивача про призначення експертизи, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Як роз'яснено у пунктах 2, 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Отже, вказаною нормою Господарського процесуального кодексу України передбачено право, а не обов'язок суду, зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи за наявності дійсної необхідності її призначення, у випадку необхідності спеціальних знань, якими не володіє суд та у разі неможливості суду вирішити питання, що входять до предмету доказування без її призначення.

Обґрунтовуючи необхідність призначення у справі відповідної судової експертизи представник позивача посилається на заперечення відповідача проти позовних вимог та на те, що позовні вимоги у справі ґрунтуються на придбані товару неналежної якості, в підтвердження чого позивач надає акт про приховані недоліки від 19.06.2017 р., який складений представниками ТОВ "ДІФЛОН" в односторонньому порядку без залучення відповідних фахівців.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що клопотання представника позивача про призначення експертизи не містить обґрунтованого мотивування необхідності призначення судової експертизи, призначення якої зумовить зупинення провадження у даній справі, та не вказує на неможливість суду самостійно встановити фактичні обставини справи за результатами оцінки наявних у справі доказів.

При цьому суд зазначає, що представником позивача у клопотанні про призначення експертизи не вказувалося про гарантування оплати позивачем вартості судової експертизи, що свідчить про неможливість проведення судової експертизи та необхідність розгляду справи на підставі наявних доказів у відповідності з положеннями п. 23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012 р.

Враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення по даній справі судової товарознавчої експертизи у зв'язку з чим клопотання представника позивача про призначення експертизи підлягає відхиленню.

Присутні у судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити у повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

З'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд встановив наступне.

08.09.2016 р. ФОП Крамаренко Т.С. (постачальник) був виставлений для оплати ТОВ "ДІФЛОН" (покупець) рахунок на оплату № 102 на загальну суму 300800,00 грн., у т.ч. ПДВ - 50133,33 грн., за плиту дорожню ПДН-14 у кількості 64 шт.

Згідно платіжних доручень № 50 та № 810 від 08.09.2016 р. ТОВ "ДІФЛОН" було перераховано ФОП Крамаренко Т.С. 300800,00 грн. за плиту дорожню згідно рахунку № 102 від 08.09.2016 р.

У період з 23 по 30 вересня 2016 року ТОВ "ДІФЛОН" було отримано від ФОП Крамаренко Т.С. плиту дорожню ПДН-14 у кількості 64 штуки, що підтверджується видатковими накладними:

№ 2691 від 23.09.2016 р. - 12 шт. плит на суму 56400,00 грн.

№ 2718 від 26.09.2016 р. - 12 шт. плит на суму 56400,00 грн.

№ 2733 від 27.09.2016 р. - 12 шт. плит на суму 56400,00 грн.

№ 2799 від 30.09.2016 р. - 12 шт. плит на суму 56400,00 грн.

№ 2800 від 30.09.2016 р. - 16 шт. плит на суму 75200,00 грн.

Згідно позову позивач вказує, що дані плити були придбані для виконання робіт з ремонту дорожнього покриття на земельній ділянці, що належить ТОВ "ДІФЛОН" за адресою: м. Харків, провулок Пластичний, 9. В процесі підготовки до ремонту було з'ясовано, що плити були придбані з надлишком, у зв'язку з чим було придбано зайвих 6 плит. 07.11.2016 р. позивачем плити були повернені відповідачу в кількості 6 шт. на суму 28200,00 грн. 21.11.2016 р. відповідач перерахував на розрахунковий рахунок позивача надмірно сплачені кошти в сумі 28200,00 грн., що підтверджується випискою ПАТ "СКАЙ БАНК" від 21.11.2016 р. по рахунку ТОВ "ДІФЛОН".

За таких обставин господарський суд приходить до висновку, що між сторонами був укладений договір поставки продукції виробничо-технічного призначення у спрощений спосіб відповідно до ч.1 ст. 181 Господарського кодексу України.

07.09.2016 р. між ТОВ "ДІФЛОН" (замовник) та ТОВ "СПЕЦБУД - 4" (підрядник) був укладений договір підряду № 11 (надалі - договір підряду), відповідно до умов якого замовник поручав, а підрядник зобов'язувався виконати роботи по благоустрою території за адресою: м. Харків, провулок Пластичний, 9.

Згідно п. 2.1. договору підряду вартість робіт склала 123055,00 грн., у т.ч. ПДВ - 20509,17 грн.

Пунктом 2.2. договору підряду було передбачено, що замовник перераховує підряднику аванс на придбання необхідних матеріалів до початку робіт. Вартість робіт, які здійснюються підрядником, на умовах цього договору встановлена на підставі кошторисних розрахунків і є остаточною на весь обсяг, визначений з урахуванням очікуваних цін і залишається без змін в період проведення робіт (п. 2.3. договору підряду).

Згідно п.3.2. договору підряду підставою для остаточних розрахунків є оформлені сторонами акти приймання виконаних робіт (КБ-2, КБ-3). Робота вважається прийнятою, якщо протягом 5-ти днів з моменту отримання замовником акта, від останнього не надійшло письмового заперечення. У разі виявлення дефектів, акт приймання виконаних робіт підписується тільки після їх усунення.

Відповідно до п. 4.1. договору підряду гарантійний термін на об'єкт, становить 1 рік з моменту підписання сторонами загального акта приймання виконаних робіт.

У п. 4.2. договору підряду сторони договору визначили строки виконання робіт, які складають: початок - 20 вересня 2016 р., закінчення - 20 жовтеня 2016 р.

Пунктом 5.1. договору підряду були визначені зобов'язання підрядника:

п.п. 5.1.1. - виконати передбачену цим договором роботу у відповідності до проектно-кошторисної документації та належною якістю;

п.п. 5.1.3. - здати виконані роботи замовнику за актами форм КБ-2в, КБ-3;

п.п. 5.1.6. - усувати за свій рахунок виявлені дефекти та недостатки на протязі гарантійного строку, передбачені п.4.1. договору. При цьому підрядник зобов'язаний приступити до таких робіт на протязі 3-х днів з моменту отримання письмового повідомлення від замовника та виконати їх в строки, встановлені БНіП для даних видів робіт.

У позові позивач вказує, що 09.11.2016 року роботи з ремонту дорожнього покриття були виконані, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт № 27 від 30.09.2016 р. на суму 43055,00 грн. та № 33 від 06.11.2016 р. на суму 93496,00 грн., а всього на суму 136551,00 грн. Згідно накладних №1 від 30.09.2016 р. на суму 95000,00 грн. та №3 від без дати 2016 року на суму 53312,54 грн. необхідно було придбати матеріалів на загальну суму 148312,54 грн. Платіжними дорученнями: № 519 від 13.09.2016 року на суму 95000,00 грн.; № 584 від 27.09.2016 року на суму 43055,00 грн.; № 662 від 31.10.2016 року на суму 20000,00 грн.; № 700 від 04.11.2016 року на суму 60000,00 грн.; № 796 від 22.11.2016 року на суму 28200,00 грн.; № 976 від 29.12.2016 року на суму 13496,00 грн.; № 977 від 29.12.2016 року на суму 25112,54 грн., всього на суму 284863,54 грн., позивачем були виконані свої зобов'язання за договором перед ТОВ "СПЕЦБУД - 4". Згідно доповідної записки охоронника на ім'я Генерального директора ТОВ "ДІФЛОН" 12.06.2017 р. при обході території було виявлено злущення поверхневого шару плит. Оскільки плити знаходились у користуванні лише 7 місяців і цей строк був значно меншим, ніж той, що зазначений для даного виду дорожнього покриття у ВБН Г.1-218-050-2001 "МІЖРЕМОНТНІ СТРОКИ ЕКСПЛУАТАЦІЇ ДОРОЖНІХ ОДЯГІВ ТА ПОКРИТТІВ", були підстави вважати даний дефект скритим недоліком, який не можливо було виявити при прийнятті товару (плит), а виявився він лише при експлуатації плит за призначенням.

Разом з цим судом встановлено, що після підписання ТОВ "ДІФЛОН" та ТОВ "СПЕЦБУД - 4" за договором підряду акту № 27 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2016 р. (дата підписання - 30.09.2016 р.) та акту № 33 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2016 р. (дата підписання - 06.11.2016 р.) 23.11.2016 р. між ТОВ "ДІФЛОН" (замовник) та ТОВ "СПЕЦБУД - 4" (підрядник) була укладена додаткова угода № 1 до договору підряду № 11 від 07.09.2016 р. (том 1 а.с. 24), відповідно до умов якої пункти 2.1. та 4.2. договору були викладені у наступній редакції:

п. 2.1. договору підряду - вартість робіт, є величиною договірною та визначається в сумі 160000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 26666,67 грн.;

п. 4.2. договору підряду - строки виконання робіт, складають: початок - 20 вересня 2016 р., закінчення - 31 травня 2017 р.

Також, 23.11.2016 р. між ТОВ "ДІФЛОН" (замовник) та ТОВ "СПЕЦБУД - 4" (підрядник) була укладена додаткова угода № 1 до договору підряду № 11 від 07.09.2016 р. (том 1 а.с. 23), відповідно до умов якої пункти 2.1. та 4.2. договору були викладені у наступній редакції:

п. 2.1. договору підряду - вартість робіт, є величиною договірною та визначається в сумі 160000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 26666,67 грн.;

п. 4.2. договору підряду - строки виконання робіт, складають: початок - 20 вересня 2016 р., закінчення - 31 червня 2017 р.

Отже, враховуючи умови договору підряду з додатковими угодами до нього, суд дійшов висновку, що роботи за договором підряду щодо благоустрою території за адресою: м. Харків, провулок Пластичний, 9 з використанням поставлених відповідачем плит повинні були виконані в період з 20 вересня 2016 р. по 31 червня 2017 р. та за їх результатами між ТОВ "ДІФЛОН" та ТОВ "СПЕЦБУД - 4" повинен був складаний у відповідності з умовами п. 4.1. договору загальний акт приймання виконаних робіт, з моменту підписання якого повинен відраховуватися гарантійний строк на об'єкт, який складає 1 рік.

Разом з цим, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній загальний акт приймання виконаних робіт за договором підряду № 11 від 07.09.2016 р., що може свідчити про не належне виконання робіт за договором підряду № 11 від 07.09.2016 р. з використанням поставлених відповідачем плит.

13.06.2017 р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія з вимогою про направлення повноважного представника для складання акту про виявлення прихованих недоліків та усунення цих недоліків за власний рахунок.

Проте, претензія позивача № 143 від 13.06.2017 р. до відповідача була складена на суму 124499,77 грн., а не на суму 272600,00 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача у зв'язку з придбанням товару неналежної якості, що свідчить про визнання позивачем факту того, що не весь поставлений відповідачем товар був неналежної якості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Господарським згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Зокрема, у відповідності до положень ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст. 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Якщо на товар не встановлений гарантійний строк або строк придатності, вимога у зв'язку з його недоліками може бути пред'явлена покупцем за умови, що недоліки були виявлені протягом розумного строку, але в межах двох років, а щодо нерухомого майна - в межах трьох років від дня передання товару покупцеві, якщо договором або законом не встановлений більший строк (ч.2 ст. 680 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

В силу ч. 1 ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

У разі поставці неякісної продукції позивач мав діяти у відповідності до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, яка затверджена постановою Державного арбітражу Союзу РСР від 25.04.1966 № П-7 (далі - Інструкція), оскільки п. 1 вказаної інструкції визначено, що ця інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами поставки або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання виробничо-технічного призначення, та товарів народного споживання по якості та комплектності.

Згідно пункту 9 Інструкції акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, однак не пізніше чотирьох місяців з дня надходження продукції на склад одержувача, що виявив приховані недоліки, якщо інші терміни не встановлені обов'язковими для сторін правилами. Коли приховані недоліки продукції можуть бути виявлені лише в процесі її обробки, виробленої послідовно двома або декількома підприємствами, акт про приховані недоліки має бути складений не пізніше чотирьох місяців з дня отримання продукції підприємством, який виявив недоліки. Акт про приховані недоліки, виявлені в продукції з гарантійними термінами служби або зберігання, повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків, але в межах встановленого гарантійного терміну. Якщо для участі в складанні акта викликається представник виготовлювача (відправника), то до встановленого 5-денного терміну додається час, необхідне для його приїзду. Акт про приховані недоліки товарів, гарантійний термін на які обчислюється з моменту їх роздрібного продажу, може бути складений також в період зберігання до продажу, незалежно від часу отримання товарів. Прихованими недоліками визнаються такі недоліки, які не могли бути виявлені при звичайній для даного виду продукції перевірці і виявлені лише в процесі обробки, підготовки до монтажу, в процесі монтажу, випробування, використання і зберігання продукції.

Відповідно до пункту 33 Інструкції акт про приховані недоліки, виявлені в продукції, складається в порядку, передбаченому цією Інструкцією якщо інше не передбачено Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов'язковими правилами і договором.

Згідно п.20 Інструкції при неявці представника виготовлювача (відправника) викликом одержувача (покупця) в установлений термін і у випадках, коли виклик представника іногороднього виготовлювача (відправника) не є обов'язковим, перевірка якості продукції проводиться представником відповідної галузевої інспекції з якості продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції з якості.

Отже, у разі виявлення прихованих недоліків відповідно до Інструкції позивач повинен був залучити до участі у складанні акту представника експертного бюро товарних експертиз, або представника відповідної інспекції по якості, або компетентного представника іншого підприємства, або компетентного представника громадськості.

Проте, дослідивши акт про приховані недоліки від 19.06.2017 р., господарським судом встановлено, що даний акт в порушення вимог Інструкції був складений представниками ТОВ "ДІФЛОН" в односторонньому порядку без залучення відповідних фахівців. При цьому суд зазначає, що позивачем не було надано до суду доказів відсутності відповідної інспекції за якістю або бюро товарних експертиз в місці його знаходження, доказів їх відмови у виділенні йому представника для проведення перевірки або його неявки.

Крім того, суд зазначає, що позивачем у акті про приховані недоліки вказувалося, що ТОВ "СПЕЦБУД - 4" провело укладку плит з 30.09.2016 р. по 09.11.2016 р. у відповідності з умовами договору підряду № 11 від 07.09.2016 р. за яким, як встановлено судом, загальний акт приймання виконаних робіт не був складений.

За таких обставин суд вважає, що акт про приховані недоліки від 19.06.2017 р., складений позивачем в односторонньому порядку, не підтверджує наявність прихованих недоліків та неналежну якість плит дорожніх ПДН-14, які були поставлені відповідачем позивачу.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підтверджуються матеріалами справи, вони є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, в задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити повністю.

Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 173, 181, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 675, 678, 679, 680, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 41, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 04.12.2017 р.

Суддя А.М. Буракова