ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2017 р. Справа № 922/2310/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 28.07.2017р. № 0102-019, ОСОБА_2 за довіреністю від 27.07.2017р. № 0102-018,

від відповідача ОСОБА_3 за довіреністю від 03.02.2017р.,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 за довіреністю від 03.11.2017р. № 20-25-26/7265,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківського національного університету імені ОСОБА_5 (вх.№2917 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 11.09.2017р. у справі №922/2310/17,

за позовом Харківського національного університету імені ОСОБА_5, м.Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Північно-Східний офіс Держаудитслужби,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера", м. Харків,

про стягнення 33246,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Харківський національний університет імені ОСОБА_5 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" про стягнення 33246,00 грн. завищеної вартості виконаних робіт за договорами підряду № 28/ОКС від 18.07.2016 року, № 37/ОКС від 19.11.2015 року, № 14/ОКС від 12.05.2016 року, № 53/ОКС від 18.08.2015 року, № 58/ОКС від 09.10.2015 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 11.09.2017р. у справі №922/2310/17 (суддя Добреля Н.С.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Харківський національний університет імені ОСОБА_5 звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 11.09.2017р. у справі №922/2310/17 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги позивач вказує, що вибірковими контрольними обмірами обсягів виконаних робіт, проведених Північно-Східним офісом Держаудитслужби, в порушення вимог п. 6.4.4.1 ДСТУ Б Д.1.1.-1:2013 встановлено завищення фактично виконаних обсягів робіт по актам форми КБ-2В за серпень 2016 року на суму 230003,21 грн. та за вересень 2016 року на суму 853178,56 грн., на загальну суму 33246,00 грн. Посилаючись на положення ст.ст. 22, 526, 623, 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України (далі - ГК України), скаржник вказує, що складені за результатами контрольних обмірів акти контрольних обмірів підписані з боку відповідача, що підтверджує набуття останнім майна - грошових коштів за рахунок університету - бюджетної установи без достатньої правової підстави, які підлягають поверненню в розмірі 33246,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "БК "Укртехносфера" просить рішення господарського суду Харківської області від 11.09.2017р. у справі № 922/2310/17 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення (вх.№ 10650 від 20.10.2017р.), в обґрунтування своєї позиції зазначаючи, що за умови підписання актів виконаних робіт уповноваженими особами позивача, якими не було зроблено заперечень щодо обсягу чи якості виконання таких робіт, та здійснення оплати їх вартості, останній втратив право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліків у виконаній ним роботі.

У відзиві на апеляційну скаргу Північно-східний офіс Держаудитслужби просить задовольнити вимоги апеляційної скарги, в обґрунтування чого посилається на результати планової ревізії фінансово-господарської діяльності Харківського національного університету імені ОСОБА_6 за період з 01.03.2014 року по 31.12.2016 року, за наслідками проведення якої виявлено завищену оплату вартості робіт, чим завдано матеріальних збитків Державному бюджету на суму 33246,00 грн.

В наданих письмових поясненнях (вх.№ 11334 від 08.01.2017р., №11728 від 16.11.2017р.) відповідач додатково зазначає про безпідставність посилань апелянта на набуття спірного майна (грошових коштів) та зобовязання їх повернути на підставі ст. 1212 ЦК України, зважаючи на існуючий між сторонами договірний характер правовідносин. При цьому, на думку відповідача, вимагаючи повернення частини виконано за договором, позивач фактично переглядає ціну договору після його виконання.

На підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.11.2017р. у звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Бородіної Л.І. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Здоровко Л.М., судді Плахова О.В.

В судовому засіданні представники позивача (апелянта), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача підтримали вимоги апеляційної скарги, просили суд рішення господарського суду Харківської області від 11.09.2017р. у справі №922/2310/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив суд рішення господарського суду Харківської області від 11.09.2017р. у справі №922/2310/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, враховуючи явку сторін в судове засідання, а також надання ними пояснень з приводу заявлених вимог та заперечень, судова колегія дійшла висновку про можливість закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Північно-східним офісом Держаудитслужби (третя особа) проводилась ревізія з 29.12.2016 р., з 10.01.2017 р. по 16.01.2017 р., з 23.02. 2017 р. по 27.03.2017 року у відповідності до питань програми ревізії і робочого плану.

Керуючись п. 22 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року № 550 (зі змінами), ревізія фінансово-господарської діяльності Університету зупинялась з 30.12.2016 р. по 06.01.2017 р. та з 17.02.2017 р. по 22.02.2017 р., у в звязку необхідністю проведення зустрічних звірок.

В ході планової ревізії фінансово-господарської діяльності Харківського національного університету імені ОСОБА_5 (позивач) за період з 01.03.2014р. по 31.12.2016 р. (акт від 03.04.2017р. №03-11/04), Північно-східним офісом Держаудитслужби при проведенні зустрічної звірки з ТОВ "Будівельна компанія "Укртехносфера" (відповідач) з питання документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з університетом було встановлено завищення фактично виконаних обсягів робіт, вказаних в актах форми КБ2 на загальну суму 33 246,00 грн. з ПДВ (в тому числі: в 2015 році на загальну суму 21 984,00 грн.; в 2016 році на загальну суму 11 262,00 грн.).

Стосовно вищезазначених порушень було складено Довідку за № 03 - 11/8 - 3 від 27.01.2017 року, яку підписано директором ТОВ Будівельна компанія Укртехносфера ОСОБА_7

В період ревізії комісією у складі представників університету в присутності відповідального представника ТОВ Будівельна компанія Укртехносфера було проведено вибіркові контрольні обміри.

Відповідно до п. 6.4.4.1. Правил визначення вартості будівництва ДСТУ Б Д.1.1.-1:2013 прямі витрати при визначенні вартості виконаних робіт розраховуються на підставі нормативних витрат трудових і матеріально-технічних ресурсів, виходячи з фізичних обсягів виконаних робіт та уточнених цін ресурсів, прийнятих в договірній ціні.

Вибірковими контрольними обмірами обсягів виконаних робіт, в порушення вимог п 6.4.4.1 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 встановлено завищення фактично виконаних обсягів робіт, вказаних в актах форми КБ-2В, а саме:

- по актам виконаних робіт форми КБ-2В за серпень 2016 року на суму 230003,21грн. та за вересень 2016 року на суму 853178,56 грн. при виконанні обсягів робіт по поточному ремонту гуртожитку №7, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Артема, 46, а саме: коридор, санвузли, кімнати для проживання та кімнати для приготування їжі 5-го та 4-го поверху (Договір від 18.07.2016 р. №28/ОКС): укладання плит стельових в каркас стелі Армстроннг - на 1,44 м, опорядження стель пластиковими панелями шириною 400 мм - на 7,47 м2;

- по актам виконаних робіт форми КБ-2В за лютий 2016 року на суму 151265,08грн., за квітень 2016 року на суму 77130,29 грн., за квітень 2016 року на суму 109959,08 грн., за квітень 2016 року на суму 97479,49 грн., за грудень 2015 року на суму 730450,30 грн. при виконанні обсягів робіт по капітальному ремонту гуртожитку №4, розташованого за адресою: м. Харків, пров. О.Яроша, 13, а саме: приміщення їдальні, ґанок ( Договір від 19.11.2015 р. №37/ОКС): улаштування покриттів з лінолеуму - на 0.605 м2; прокладання трубопроводу каналізації з п/е труб д. 110 мм - на 20,1 м; прокладання трубопроводу водопостачання з п/е труб д.20 мм - на 10,68 м; прокладання трубопроводу водопостачання з п/е труб діаметром 25 мм - на 33 м; прокладання трубопроводу зі стальних п/е труб д. 32 мм - на 7,3 м; прокладання трубопроводу каналізації з п/е труб д.50 мм - на 70,48 м;

- по актам виконаних робіт ф. КБ - 2В за липень 2016 року на суму 213 901,91 грн., за серпень 2016 року на суму 176098,09 грн., за листопад 2016 року на суму 187528,42 грн. при виконанні обсягів робіт по капітальному ремонту гуртожитку №4, розташованого за адресою: м. Харків, пров. О.Яроша, 13, а саме: залу столової (Договір від 12.05.2016 р. № 14/ОКС): фарбування металевих грат, рам, труб білилом за 2 рази - на 52 м2; установлення опалювальних конвекторів - на 4,9578 кВт; прокладання трубопроводу водопостачання з п/е труб діаметром 25 мм - на 41 м,

- по актам виконаних робіт ф. КБ - 2В за вересень 2015 року на суму 102234,73 грн., за вересень 2015 року на суму 16765,27 грн., за листопад 2015 року на суму 77159,21 грн., за грудень 2015 року на суму 41464,37 грн. при виконанні обсягів робіт по поточному ремонту гуртожитку №7, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Артема, 46, а саме приміщень 5-го поверху та коридору приміщення лівої сторони 5-го поверху (Договір від 18.08.2015 року № 53/ОКС та Договір від 09.10.2015 року № 58/ОКС): укладання плит стельових в каркас стелі Армстроннг - на 12 шт; обклеювання стін шпалерами на 37,0 м2.

Таким чином, за розрахунком Північно-східного офісу Держаудитслужби, загальна сума завищення виконаних підрядних робіт складає 33246,00 грн., що в свою чергу призвело до завищення обсягів виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2017 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію № 0701-097 про сплату збитків в розмірі 33246,00 грн.

Позивачем в позові з посиланням на ст.ст. 224, 225 ГК України заявлено про стягнення збитків, завданих сплатою позивачем 33246,00 грн. за завищеною відповідачем вартістю виконаних за договором будівельних робіт, тобто причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 33246,00 грн. збитків.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до приписів статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до приписів частини першої та пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що у відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Згідно приписів частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як вбачається з матеріалів справи, між Харківським національним університетом імені ОСОБА_5 (іменований - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" (іменоване - підрядник) було укладено договори підряду від 18.07.2016р. № 28/ОКС, від 19.11.2015р. № 37/ОКС, від 12.05.2016р. № 14/ОКС, 09.10.2015р. № 58/ОКС та від 18.08.2015р. № 53/ОКС, зі змінами та доповненнями (т.1, а.с. 64-67, 91-93, 138-141, 163-165, 184-185).

Відповідно до умов укладених договорів між сторонами було досягнуто домовленість, що договірна ціна за договорами визначається з урахуванням локальних кошторисів і розрахунків підрядника, погоджених з замовником; платежі замовник здійснює на підставі підписаних сторонами актів приймання виконаних робіт форми КБ-2 і довідок про вартість виконаних робіт і витрат форми КБ-3.

При цьому, замовник підписує КБ-2 і КБ-3 в 5-ти денний термін після предявлення йому їх підрядником. У разі виявлення невідповідності акту приймання виконаним роботам, замовник направляє підрядникові свої зауваження в 3-х денний термін; при кінцевих розрахунках замовник може утримати вартість робіт, виконаних з вини підрядника з недороботками і дефектами, які зафіксовані відповідним актом при прийманні обєкту в експлуатацію; при виявленні в розрахунках за виконані роботи (які були відповідно оформлені і сплачені) безперечних помилок і порушень діючого порядку визначення вартості будівництва загальна вартість виконаних підрядних робіт підлягає уточненню з моменту виявлення вказаних помилок.

Відповідно до ч.4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст.857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

У відповідності до ч.1 ст.858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов'язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків (ч.ч. 2, 3 статті 858 ЦК України).

У відповідності до приписів ст. 853 ЦК України якщо замовник не зробить заяви щодо невідповідності виконаної роботи умовам договору, відступів у виконанні роботи, інших недоліків під час прийняття робіт, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Як наслідок, перевірка фактичного обсягу витрат робочого часу, які включені в акт, покладається на особу, що приймає роботи з боку замовника, за наявності відсутності заперечень з цього приводу під час підписання актів.

Отже, враховуючи приписи зазначених вище статей, а також те, що судом апеляційної інстанції в межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень установлено, що позивач оглянув та прийняв за актом приймання-передачі без будь-яких зауважень і застережень виконані відповідачем підрядні роботи обумовлені договором, а повідомив замовник про виявлені недоліки лише через рік після виконання робіт підрядником, а також з огляду на те, що виявлені аудиторською службою недоліки не є прихованими і могли бути встановлені при звичайному способі прийняття робіт (явні недоліки), то за вказаних обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком про те, що замовник втратив право посилатися на відступи підрядника від умов договору або недоліки у виконаній роботі, її вартості, обсягах, тощо.

При цьому, матеріли справи не містять доказів щодо врегулювання між сторонами питання щодо виконання підрядником робіт з відступами від умов відповідних договорів підряду в порядку, встановленому положеннями ст. 858 ЦК України, а також умовами договорів підряду.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договори підряду:

- № 28/ОКС від 18.07.2016 року на капітальний ремонт гуртожитку № 7 по вул. Артема, 46 у м. Харкові на загальну суму 1302597,73 грн.;

- № 37/ОКС від 19.11.2015 року на капітальний ремонт гуртожитку № 4 по пров. О.Яроша, 13 у м. Харків на загальну суму 1093398,18 грн.;

- № 14/ОКС від 12.05.2016 року на капітальний ремонт гуртожитку № 4 по пров. О.Яроша, 13 у м. Харків на загальну суму 933381,60 грн.;

- № 53/ОКС від 18.08.2015 року з поточного ремонту гуртожитку № 7 по вул. Артема, 46 у м. Харків на загальну суму 119000,00 грн.;

- № 58/ОКС від 09.10.2015 року з поточного ремонту гуртожитку по вул. Артема, 46 у м. Харків на загальну суму 104500,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 180 ГК України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Згідно статті 189 ГК України ціна (тариф) у цьому Кодексі є формою грошового визначення вартості продукції (робіт, послуг), яку реалізують суб'єкти господарювання. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни, державні фіксовані ціни та регульовані ціни - граничні рівні цін або граничні відхилення від державних фіксованих цін.

Відповідно до статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Крім цього, суд позбавлений можливості переглядати чи змінювати ціну, погоджену сторонами у договорі.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ст.843 ЦК України).

Умовами договору підряду сторони узгодили ціну робіт, порядок їх виконання, порядок передачі виконаних підрядних робіт, порядок здійснення оплати. Належних та допустимих доказів зміни ціни договорів, порядку розрахунків, внесення інших змін чи доповнень, чи розірвання договорів, чи визнання їх недійсними сторонами не подано.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем надано послуги, а позивачем отримано та оплачено дані послуги, що підтверджується актами здачі-прийняття виконаних робіт, що підписані та скріпленні печатками сторін та платіжними доручення про оплату послуг згідно договору без зауважень, в тому числі за спірними актами.

Підписання актів приймання виконаних робіт представниками сторін без зауважень свідчить про належне виконання підрядником умов договору та прийняття цих робіт замовником без претензій щодо їх виду, якості, об`ємів (кількості) та вартості у відповідності умовам договору за іншими показниками. Підписавши акти приймання виконаних робіт, замовник погоджується як з якістю таких робіт, та і з використаними матеріалами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 20.10.2010р. у справі № 43/154, від 23.04.2012р. у справі №10/5025/1680/11, від 04.12.2013р. у справі № 923/342/13.

Крім того сторонами до договорів було підписано довідки про вартість робіт.

Мотивованої відмови від приймання наданих послуг з боку позивача не надходило, обсяг наданих послуг погоджений сторонами та повністю оплачено їх вартість.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що умови договорів сторони виконали повністю і зауважень один до одного з цього приводу у них були відсутні.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Натомість, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Звертаючись з даним позовом позивачем розмір заявлених до стягнення збитків в сумі 33246,00 грн. визначено виходячи з факту здійснення надмірної сплати за будівельні роботи на підставі завищених кошторисних розрахунків за договором.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналогічні положення викладені у статтях 224, 225 Господарського кодексу України.

Застосовуючи дані статті необхідно встановити усі чотири елементи складу цивільного правопорушення: 1) протиправна поведінка; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; 4) вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Суд також зауважує, що в контексті спірних правовідносин, що склалися між сторонами, та виходячи із законодавчо визначеного змісту терміну «збитки», заявлена до стягнення з відповідача перерахована йому як виконавцю будівельних робіт за договором сума не розцінюється судом як збитки в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України та статті 225 Господарського кодексу України.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплату виконаних за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, а тому вони не можуть вважатися збитками та не можуть бути стягнуті на підставі ч.2 ст.224 ГК України, як про це зазначено у позові.

Під час розгляду справи позивачем також не доведено належними та допустимими доказами весь склад правопорушення, необхідного для настання цивільно правової відповідальності виконавця, а саме наявності причинно-наслідкового зв'язку між заподіяними збитками та діями відповідача, а також вини останнього в завданні шкоди.

За встановлених обставин, беручи до уваги приписи статті 22 Цивільного кодексу України та статей 224, 225 Господарського кодексу України, суд приходить до висновку про відсутність фактичних та відповідно правових підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Крім того, однією з підстав заявлених апеляційних вимог позивачем визначено набуття відповідачем майна - грошових коштів в розмірі 33246,00 грн. за рахунок бюджетної установи без достатньої правової підстави, що має наслідком їх повернення в порядку ст. 1212 ЦК України.

З цього приводу судова колегія зазначає, що оскільки між сторонами у спорі укладено договори підряду, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплату належно виконаних за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору і вони не можуть вважатися безпідставно набутим майном.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 02.07.2012р. у справі №5006/18/13/2012.

Щодо посилання скаржника на акт, складений за результатом планової ревізії фінансово-господарської діяльності Харківського національного університету імені ОСОБА_5 за період з 01.03.2014р. по завершений місяць 2016 року, як на беззаперечну підставу для стягнення збитків судова колегія зазначає, що акт перевірки (аудиту) - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки.

Відповідно до п. 6.2 роз'яснень Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визначенням недійсними актів державних чи інших органів" від 26.01.2000р. №02-5/35 акти ревізії та документальних перевірок не мають обов'язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді.

Крім того, Верховний Суд України у постанові від 10.09.2013 р. у справі №21-237а13 зазначив, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.01.2013р. у справі №5006/18/13/2012, яка відповідно до приписів статті 111-28 ГПК України має враховуватися судами.

До того ж акт ревізії не може встановлювати обовязкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Отже, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Суд зазначає, що укладання сторонами по справі договорів підряду, дії сторін по виконанню їх умов, у тому числі проведення відповідних робіт відповідачем та їх оплата позивачем є підтвердженням того, що сторони перебували у договірних відносинах підряду.

Таким чином, обсяг прав, обов'язків та відповідальності сторін по справі мають врегульовуватися тими положеннями чинного законодавства, які визначають умови проведення підрядних будівельних робіт та Договором.

Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась.

Зазначений акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобовязання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Відтак, акт ревізії фінансово-господарської діяльності сам по собі не може бути достатнім доказом порушення відповідачем зобовязань за договором.

За таких обставин, оскільки правовідносини з оплати робіт виникли з договору, ціна договору по узгодженню сторін визначена, акти приймання наданих послуг підписані позивачем без зауважень, оплата робіт проведена в межах узгодженої ціни, виявлені Державною аудиторською службою порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть його змінювати, тому зібрані у справі докази належним чином не підтверджують заявлені позовні вимоги.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивачем не підтверджено підставності та законності позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача завищеної вартості наданих послуг згідно договору в сумі 33246,00 грн. на підставі акту ревізії фінансового-господарської діяльності.

Поряд із цим суд зазначає, що звіт внутрішнього аудиту вказаного органу управління (контролю) може бути підставою для вжиття ним в межах своєї компетенції відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб відповідача у встановленому чинним законодавством порядку, а не для встановлення певного зобов'язання в межах господарсько-договірних відносин.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга Харківського національного університету імені ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 11.09.2017р. у справі №922/2310/17 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету імені ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 11.09.2017р. у справі №922/2310/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 27.11.2017р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя О.В. Плахов