Господарський суд
Житомирської області
____________________________________________________________________
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

"05" грудня 2017 р. Справа № 906/876/17

Суддя господарського суду Житомирської області Сікорська Н.А. ,

розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали за позовом:

ПАТ "ВіЕйБі Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фіз.осіб на ліквідацію ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вакула-Дом"

про стягнення 97953,52 євро (за курсом НБУ на 22.02.2,70 грн.)

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_2" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_1 звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вакула-Дом" про стягнення 97953,52 євро (за курсом НБУ на 22.02.2017. 2791158,70 грн).

Оглянувши позовні матеріали на предмет відповідності їх нормам Господарського процесуального кодексу України, які регулюють порядок дотримання заявниками вимог щодо подачі та форми позовної заяви, господарський суд встановив, що подана позивачем позовна заява не може бути прийнята до розгляду з наступних підстав.

За змістом ст.1 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями) судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ч.1 ст.4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону); за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" (зі змінами та доповненнями), прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2017 року встановлений у розмірі 1600 гривень.

Як вбачається з позовної вимоги позивач звернувся до суду із заявою майнового характеру. Ціна позову становить 2791158,70 грн.

За таких обставин, позивачу при поданні позовної заяви необхідно було сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі 41867,38 грн.

Всупереч вище наведеним вимогам закону, позивачем не додано до позовної заяви доказів сплати судового збору.

Натомість, у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви.

Дане клопотання обґрунтоване неможливістю його сплати через скрутне матеріальне становище пов'язане з перебуванням ПАТ "ВіЕйБі Банк" в стадії ліквідації.

Водночас заявник зазначає, що Положеннями частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Крім того, заявник зауважує, що у п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, вказаною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення заявника від сплати судового збору.

Крім того, ч. 2 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що оплата витрат, пов'язаних зі здійсненням ліквідації, проводиться уповноваженою особою Фонду на ліквідацію в межах кошторису витрат, затверджених Фондом.

Відповідно до пункту 6.8 глави 6 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до таких витрат, зокрема, належать витрати на сплату судового збору (постанова ВГСУ від 25.01.2017 у справі № 911/2555/16).

Разом з тим, до позовної заяви не додано затвердженого Фондом кошторису витрат неплатоспроможного банку на сплату судового збору, виписки по рахунку про відсутність на даний час коштів на сплату судового збору за цим позовом в межах затвердженого кошторису витрат та про джерела надходження коштів на ці витрати для сплати судового збору в межах строку вирішення спору господарським судом.

Щодо посилання заявника на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі", господарський суд зазначає таке.

Європейський суд з прав людини вважає, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не означає беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення Європейського суду з прав людини "Справа Ейрі" від 09.10.1979 року).

Окрім того, ст. 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, правові підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору відсутні, тому в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Відсутність доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду на підставі п. 4 ч.1 ст.63 ГПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнського ОСОБА_2 Банку" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_1 у задоволенні клопотанні про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовні матеріали повернути позивачу без розгляду.

Додаток на 48 аркушах

Суддя Сікорська Н.А.

1 - в наряд

2 - Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський ОСОБА_2" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_1 (рек. з пов.)