номер провадження справи 27/111/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017 Справа № 908/1904/17

За позовом: Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж (71100 Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Морська, 65/97)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Акціонерний центр ВОСТОК (69096 м. Запоріжжя, бул. Вінтера, буд. 2)

про стягнення 19 688 грн. 82 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1, дов. б/н від 10.05.2017 р.

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж до Приватного акціонерного товариства Акціонерний центр ВОСТОК про стягнення 2 131 грн. 21 коп. 3% річних, 17 557 грн. 61 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2017 р. справу № 908/1904/17 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 25.09.2017 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1904/17, присвоєно справі номер провадження 27/111/17 та призначено судове засідання на 25.10.2017 р.

У судових засіданнях 25.10.2017 р. та 21.11.2017 р. оголошувалася перерва, на підставі ст. 77 ГПК України, для необхідності надання сторонами додаткових доказів та документів, які необхідні для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи по суті.

22.11.2017 р. продовжено судовий розгляд справи № 908/1904/17.

У судовому засіданні 22.11.2017 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

22.11.2017р. до початку розгляду справи представник відповідача заявив письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та розяснено представнику відповідач, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

22.11.2017 р. в засідання суду представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. 22.11.2017 р. на електронну адресу суду надіслав додаткові пояснення (приєднані до матеріалів справи). 21.11.2017 р. надав до канцелярії суду письмову заяву, просить суд розглянути справу без участі представника позивача. В попередньому засіданні підтримав позовні вимоги, на підставах викладених у позовній заяві. Надав суду додаткові письмові пояснення по суті заявлених вимог та витребувані ухвалою суду документи. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи ст.ст. 11, 258, 509, 526, 530, 549, 550, 611, 625, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 216, 217, 231, 264, 265, 275 Господарського кодексу України та умови укладеного між сторонами договору № 960 від 25.12.2008 р., та зазначив, що відповідачем, в порушення умов договору та чинного законодавства зобовязання за договором належним чином не виконано, внаслідок чого позивач просить суд стягнути з відповідача 2 131 грн. 21 коп. 3% річних, 17 557 грн. 61 коп. інфляційних втрат.

Клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні 22.11.2017 р. провести без його участі прийнято судом, відповідно до ст. 22 ГПК України.

22.11.2017 р. представник відповідача надав суду письмову заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги ним визнаються частково на суму 5 236 грн. 75 коп., в тому числі 1 338 грн. 21 коп. 3% річних, та 3 898 грн. 54 коп. втрати від інфляції за період з січня 2016 року. Позовні вимоги в частині стягнення 14 455 грн.07 коп., в тому числі інфляційні витрати за спожиту теплову енергію у грудні 2014 р. та січні 2015 р. та 3% річних за вказані періоди) не визнає, на підставах викладених у письмовому відзиві (міститься в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Господарським судом встановлено, що при вирішенні справи № 908/1236/17 судом встановлено, що 25.12.2008 р. між Закритим акціонерним товариством Бердянське підприємство теплових мереж, нове найменування - Публічне акціонерне товариство Бердянське підприємство теплових мереж (постачальником) та Приватним акціонерним товариством Акціонерний центр Восток (споживачем) було укладено договір № 960 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник відпускає теплову енергію на потреби опалення обєктів споживача, а споживач одержує теплову енергію та оплачує її вартість відповідно до умов даного договору.

Згідно з п. 1.3 договору сторони зобовязується керуватися діючими законами, нормативами, нормами, стандартами, порядками і правилами.

Умовами п. 2.2.5 договору сторони визначили, що показником виконання гарантійного відпуску теплової енергії є відсутність актів-претензій Споживача до Постачальника за поточний місяць, до 5-го числа наступного за звітним місяцем.

Пунктами 4.9 та 4.10 договору передбачено, що рахунок-акт виконання робіт виписується до 15 числа місяця, наступного за звітнім, а оплата проводиться Споживачем не пізніше 20 числа наступного за звітнім місяцем.

Відповідно до п. 8.1 договору він укладений строком з 01.12.2008 року по 30.11.2009 року і вважається пролонгованим на той же строк та на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення цього договору, або перегляд його умов.

У звязку із тим, що у матеріалах справи відсутні звернення сторін чи заяви про розірвання (припинення) Договору, Договір вважається автоматично пролонгованим на той саме строк і на тих самих умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, за період: січень, лютий 2017 року позивач відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 71940,63 грн., про що свідчать рахунки-акти виконаних робіт (арк. справи 12, 13):

- рахунок-акт виконаних робіт № 960 від 31.01.2017 року на суму 52603,52 грн.;

- рахунок-акт виконаних робіт № 960 від 28.02.2017 року на суму 19337,11 грн.

Зазначені Рахунки-акти містять підпис споживача, отже, вважаються погодженими та є підставою для проведення остаточних розрахунків.

Відповідач за спірний період частково погасив заборгованість на суму 21940,63 грн. Як зазначив позивач, згідно платіжного доручення № 399 від 27.04.2017р. (копія міститься в матеріалах справи арк. справи 28) відповідачем було сплачено суму 25000 грн. згідно рахунку № 960 від 31.12.2016р. Вказану оплату позивач зарахував наступним чином: суму 3059,37 грн. - на погашення боргу відповідача за грудень 2016р., суму 21940,63 грн. на погашення боргу відповідача за січень 2017р.

Як встановлено судом при вирішення справі № 908/1236/17, заборгованість відповідача перед позивачем за спірний період склала 50 000 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.08.2017 р. у справі № 908/1236/17 позов Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж до Приватного акціонерного товариства Акціонерний цент ВОСТОК задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Акціонерний центр Восток на користь Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж суму 50 000 грн. 00 коп. заборгованості за поставлену теплову енергію та суму 1 600 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

На виконання рішення господарського суду Запорізької області від 10.08.2017 р., видано наказ від 19.09.2017 р. на примусове виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У зв'язку з несвоєчасним розрахунком за отриману теплову енергію позивач звернувся до господарського суду Запорізької області із позовними вимогами про стягнення 3% річних у розмірі 2 131 грн. 21 коп., інфляційні втрати у розмірі 17 557 грн. 61 коп.

Відповідно до 5.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх обовязків за даним договором, сторони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства України.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Приписами статей 626 та 627 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 193 ГК України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Норми права аналогічного змісту містить ст. 526 ЦК України.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання є недопустимою, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України закони України підлягають обов'язковому виконанню на всій території України всіма юридичними та фізичними особами.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться індекс інфляції та 3 % річних.

Зокрема, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Всупереч умовам договору відповідач не виконав належним чином прийняті на себе зобов'язання та не здійснив своєчасно оплату за отриману теплову енергію.

Відповідно до ч. 4 ст. 613 ЦК боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Згідно ч. 1 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Якщо боржник доведе, що невиконання ним грошового зобов'язання мало місце через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, яка передбачена ст. 625 ЦК, оскільки порушення грошового зобов'язання у вигляді його прострочення боржником не настало і в такому разі вважається, що виконання зобов'язання відстрочено на час прострочення кредитора (ч. 2 ст. 613 ЦК).

Відповідно до п. 4.7 договору кількість і вартість теплової енергії, зазначеної в договорі, є орієнтовними (розрахунковими) і можуть змінюватися залежно від фактичної температури зовнішнього повітря й тривалості опалювального періоду.

Отже, сторони договору встановили те, що кількість і вартість теплової енергії є не постійними величинами, а є змінними.

Тому для визначення суми оплати ПрАТ «АЦ «Восток» необхідно було отримання рахунків від ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж».

Пунктом 4.9 договору встановлено, що ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» повинно виписати рахунок-акт виконаних робіт до 15 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 4.10 договору оплата проводиться споживачем не пізніше 20 числа наступного за звітним місяцем.

З урахуванням тієї обставини, що кількість та вартість теплової енергії кожного місяця є різною, то вказаний рахунок, який виписується постачальником до 15 числа місяця, наступного за звітним, повинен бути переданий споживачу на протязі 5 днів для можливості виконання обов'язку, передбаченого п. 4.10 договору.

В порушення положень п. 4.9 договору, ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» не виписало у встановлені строки рахунок-акт виконаних робіт за грудень 2014 року та січень 2015 року та їх не було передано ПрАТ «АЦ «Восток» для можливості розрахунку за спожиту теплову енергію.

Посилання позивача на п. 2.2.5 договору, в якому зазначено, що показником виконання гарантійного відпуску теплової енергії є відсутність актів-претензій споживача до постачальника за поточний місяць, до 5-го числа наступного за звітним місяцем, не приймаються, оскільки в договорі не визначено який саме розмір теплової енергії є гарантійним, та зазначено в п. 4.7 договору, кількість і вартість теплової енергії, є орієнтовними (розрахунковими) і можуть змінюватися.

У зв'язку із цим постачальник до 15 числа наступного місяця за звітним, повинен здійснити підрахунок кількості і вартості поставленої теплової енергії (п. 4.9 договору).

Не надання такого документу, позбавляє споживача можливості здійснити розрахунок, так як не має інформації про розмір такої заборгованості.

Про розмір кількості і вартості теплової енергії за грудень 2014 року, ПрАТ «АЦ «Восток» дізналось лише у липні 2015 року і саме з цього часу почало здійснювати платежі з оплати спожитої теплової енергії за грудень 2014 року, аналогічна ситуації і з оплатою спожитої теплової енергії за січень 2015 року - як ПрАТ «АЦ «Восток» стало відомо про розмір вартості теплової енергії, спожитої у січні 2015 року, так і було її сплачено.

Позивач здійснює розрахунок інфляційних втрат не повністю, а вибірково (оплата ПрАТ «АЦ «Восток» спожитої у січні 2015 року теплової енергії було здійснено 21.09.2015 року, однак позивач рахує інфляційні втрати лише до червня 2015 року включно, так як у липні 2015 року індекс інфляції складав 99%, а у серпні 99,2% - тобто була дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» від 01.07.2014 року, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за колений місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

На підставі викладеного вище, дослідивши матеріали справи та враховуючи часткове визнання позову відповідачем, господарський задовольняє позовні вимоги частково в розмірі 1 338 грн. 21 коп. 3 % річних, за період з січня 2016 року, 3 898 грн. 54 коп. інфляційних втрат за період з січня 2016 року.

В іншій частині позовних вимоги відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто, подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж, м. Бердянськ, Запорізька область до Приватного акціонерного товариства Акціонерний центр ВОСТОК, м. Запоріжжя задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерний центр ВОСТОК (69096 м. Запоріжжя, бул. Вінтера, буд. 2, ) на користь Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж (71100 Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Морська, 65/97, ) 1 338 (одна тисяча триста тридцять вісім) грн. 21 коп. 3% річних, 3 898 (три тисячі вісімсот девяносто вісім) грн. 54 коп. інфляційних втрат, 425 (чотириста двадцять пять) грн. 56 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення оформлено та підписано 29.11.2017 р.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.