ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Справа № 909/942/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя Желік М.Б.

Суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи б/н від 19.07.2017 року

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 27.04.2017

у справі № 909/942/15

за заявою: Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі (вул. Валова, 47а, м. Коломия, 78200, ) та Коломийської об'єднаної податкової інспекції, (вул. Б. Хмельницького, 3, м. Коломия, 78200, )

про порушення провадження у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Коломийський м'ясокомбінат" (вул. Соборна, 16, м. Коломия, 78200, ),

за участю представників:

від заявників: не з'явився,

від боржника: не з'явився,

від апелянта: не з'явився,

від ТзОВ "Кей-Колект": ОСОБА_2

Учаснику процесу розяснено його права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід складу суду не надходило. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У судовому засіданні 28.11.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 27.04.2017 року у справі № 909/942/15 (суддя Скапровська І.М.) у задоволенні заяви ТОВ "Кредитні ініціативи" про визнання забезпеченим кредитором у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Коломийський м'ясокомбінат" із вимогами в розмірі 613396,49 грн. та внесення до окремого реєстру вимог кредиторів ВАТ "Коломийський м'ясокомбінат" забезпечені заставою вимоги заставного кредитора товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" у розмірі 613396,49 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 27.04.2017 у справі № 909/942/15, Товариство з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи оскаржило її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу (вх.№ 01-05/4315/17 від 11.09.2017 року). Апелянт зазначає, що суд, не повідомивши ТОВ "Кредитні ініціативи" про час і місце розгляду його заяви, унеможливив встановлення істини у справі щодо наявних прав заявника як забезпеченого кредитора, не досліджував подані заявником копії іпотечного договору від 14.03.2006 року. Відтак, вважає, що судом прийнято оскаржувану ухвалу з врахуванням однобокого твердження арбітражного керуючого та без дослідження матеріалів справи. Тому просить скасувати ухвалу від 27.02.2017 року, а вимоги заяви ТОВ "Кредитні ініціативи" задоволити та окремо внести до реєстру вимог кредиторів ВАТ "Коломийський м'ясокомбінат" забезпечені заставою вимоги заставного кредитора товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" у розмірі 613 396,49 грн.

Згідно з автоматизованим розподілом справ КП Документообіг господарських судів, 11.09.2017 року справу за № 909/942/15 розподілено до розгляду головуючому судді Желіку М.Б., а членами колегії визначено суддів Костів Т.С. та Марко Р.І.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2017 року прийнято до розгляду апеляційну скаргу та призначено її до розгляду в судовому засіданні 04.10.2017 року. 04.10.2017 року розгляд справи відкладено на 01.11.2017 року, а 01.11.2017 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги та відкладено її розгляд на 28.11.2017 року.

29.09.2017 року на електронну адресу суду від ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить залишити оскаржувану ухвалу без змін. Оригінал вказаного відзиву надано суду 02.10.2017 року.

04.10.2017 року арбітражним керуючим ОСОБА_3 надано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить залишити оскаржувану ухвалу без змін.

01.11.2017 року представником АТ «Дельта Банк» надано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить залишити оскаржувану ухвалу без змін.

У судове засідання 28.11.2017 року сторони явки представників не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Конверти, адресовані ВАТ "Коломийський м'ясокомбінат", повертаються з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Враховуючи належне повідомлення учасників справи про судове засідання, неповідомлення представниками причин неявки в судове засідання, а також беручи до уваги встановлення ст.102 ГПК України строків розгляду апеляційних скарги, колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами та за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у звязку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.10.2015 року порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "Коломийський м'ясокомбінат".

04.03.2016 року винесено ухвалу про затвердження реєстру вимог кредиторів ВАТ "Коломийський м'ясокомбінат" в наступній редакції:

вимоги - Коломийської об'єднаної податкової інспекції ГУ ДФС в Івано-Франківській області в сумі 204729,19 грн. - основного боргу віднести до третьої черги, вимоги в сумі 5343,96 грн. - неустойки віднести до шостої черги;

вимоги - УПФУ в м. Коломиї та Коломийському районі в сумі 369412,44грн. - віднести до другої черги, вимоги в сумі 5636,98 грн. - неустойки віднести до шостої черги, 2436грн. - судового збору віднести до першої черги;

вимоги - ПАТ "Дельта-Банк" в сумі 2436грн. - судового збору віднести до першої черги;

вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" в сумі 2436грн. - судового збору віднести до першої черги.

Ухвалою від 21.07.2016 року резолютивну частину ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2016р. доповнено текстом наступного змісту: "Окремо внести до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_4 акціонерного товариства "Коломийський м'ясокомбінат" (78200, м.Коломия, вул.Соборна, 16 ) забезпечені заставою вимоги заставного кредитора - товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" у розмірі 1 106 901,46 грн.".

Так, згідно з реєстром вимог заставних кредиторів заявлені та визнані боржником є вимоги ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" в розмірі 1 106 901,46 грн. (основний борг) на підставі іпотечного договору №Д-217 від 14.03.2006 року.

21.07.2016 року винесено постанову про визнання відкритого акціонерного товариства "Коломийський м'ясокомбінат" банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури строком на шість місяців, призначення ліквідатором ВАТ "Коломийський м'ясокомбінат" арбітражного керуючого ОСОБА_3

12.04.2017 року ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до суду із заявою про визнання товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" забезпеченим кредитором у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Коломийський м'ясокомбінат" із вимогами в розмірі 613 396,49 грн. та внесення до окремого реєстру вимог кредиторів ВАТ "Коломийський м'ясокомбінат" забезпечені заставою вимоги заставного кредитора товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" у розмірі 613 396,49 грн.

ТОВ "Кредитні ініціативи" зазначає, що є новим кредитором та іпотекодержателем у зобовязаннях, що виникли з кредитного договору №181 від 13.03.2006 року та іпотечного договору від 14.03.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєст. №Д-217.

Так, 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбвнк» та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" уклали договір факторингу №15, відповідно до умов якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором (п.2.1). 28.11.2012 року АТ «Сведбанк» та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" підписали акт прийому-передачі реєстру заборгованостей боржників на виконання п.п.2.3, 3.1 договору факторингу.

Крім цього, 28.11.2012 року ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" і ТОВ "Кредитні ініціативи" уклали договір факторингу, відповідно до умов якого клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів і договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором (п.2.1). 28.11.2012 року ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" і ТОВ "Кредитні ініціативи" підписали акт прийому-передачі реєстру заборгованостей боржників на виконання п.п.2.3, 3.1 договору факторингу.

Згідно з реєстром заборгованостей боржників під порядковим номером 285 вказано кредитний договір №181, позичальником за яким є ОСОБА_6.

Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в дату відступлення, якою є дата укладення цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п.2.3).

Сторони також визначили, що передача документації здійснюється шляхом укладення між сторонами відповідних актів прийому-передачі документації за формою, встановленою в додатку 4 (п.4.4). А згідно з п.4.1 сторони погодились, що документація, визначена в а.1.1, підлягає передачі виключно після сплати фактором клієнту ціни продажу заборгованості, визначеної п.3.2 договору.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.05.2014 року у справі № 346/1208/14-ц встановлено, що відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором №181 від 13.03.2006 року, і стягнуто заборгованість з позичальника на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" в розмірі 387 269,17 грн. за вказаним кредитним договором.

Відповідно до ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" уклали договір про відступлення прав за іпотечними договорами, реєстровий номер 6970, відповідно до п.1.5 якого іпотекодержателем за іпотечними договорами стає ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс". Крім цього, 28.11.2012 року ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" і ТОВ "Кредитні ініціативи" уклали договір про передачу прав за іпотечним договором, реєстровий номер 2187, відповідно до якого іпотекодержателем за іпотечними договорами, перелік яких наведено в додатку №1, стає ТОВ "Кредитні ініціативи".

Відповідно до додатку №1 під порядковим номером 219 зазначено позичальника ОСОБА_6, кредитний договір №181 від 13.03.2006 року, іпотекодавець ВАТ "Коломийський м'ясокомбінат", іпотечний договір зареєстрований в реєстрі за №Д-218 14.03.2006 року, Д-996 25.06.2007 року, Д-997 25.06.2007 року.

Із матеріалів справи також вбачається, що 14.03.2006 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ВАТ "Коломийський м'ясокомбінат" уклали іпотечний договір на забезпечення виконання кредитних договорів №181 від 13.03.2006 року, №180 від 13.03.2006 року, №184 від 13.03.2006 року, №21 від 13.03.2006 року.

Забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення (ч.2 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі (ч.4 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів (ч.6 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав (ч.8 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Відповідно до ст.25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються:

розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів;

розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів;

дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів;

дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 22 цього Закону.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов'язань у шосту чергу та може бути предметом мирової угоди.

Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі при спрощеному порядку розгляду справи про банкрутство.

Ухвала є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинами, а також у разі правонаступництва.

Разом з тим, Вищий господарський суд України в інформаційному листі від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013 «Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)» зазначив, що розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарський суд заново затверджує реєстр вимог кредиторів (з урахуванням визнаних конкурсних вимог) та зобов'язує ліквідатора сформувати представницькі органи кредиторів (збори кредиторів та комітет кредиторів) у порядку, передбаченому статтею 26 Закону. Подальший рух справи в ліквідаційній процедурі має відбуватися тільки за участю новостворених представницьких органів кредиторів. Зокрема, це стосується переходу з ліквідаційної процедури до процедури санації або затвердження мирової угоди, прийняття рішення щодо реалізації активів банкрута, надання оцінки діяльності ліквідатора, затвердження звіту ліквідатора.

Законом обмежено строк подання заяв кредиторів, грошові вимоги яких виникли під час проведення процедур банкрутства, двома місяцями з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Такі грошові вимоги включаються до четвертої черги, за винятком грошових вимог, черговість задоволення яких визначена Законом [забезпечені вимоги; вимоги щодо виплати заробітної плати; вимоги щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) тощо] та грошових вимог, що становлять штрафні санкції, які підлягають включенню у відповідну чергу. Вимоги кредиторів, які у встановлений строк не звернулися до господарського суду, погашаються в шосту чергу (абз.6,7 п.29).

Також Вищий господарський суд України у постанові від 03.11.2015 р. (справа N 925/1946/14) та у постанові від 06.12.2016 р. (справа N 918/168/16) звернув увагу, що правомірність та обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника та вимог, забезпечених заставою майна боржника, визначає суд незалежно від того, чи визнані ці вимоги боржником разом з розпорядником майна, чи ні. При цьому, обов'язок кредитора полягає у доведенні обґрунтованості своїх вимог до боржника перед судом належними доказами, оскільки відповідно до статті 23 Закону про банкрутство (в зазначеній редакції), конкурсні кредитори одночасно зі заявою про грошові вимоги до боржника зобов'язані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують. Також, у розпорядника майна існує обов'язок включити до реєстру вимоги до боржника, забезпечені заставою його майна згідно з даними обліку боржника, а також внести до реєстру окремо відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Згідно з частиною 1 статті 32, частиною 1 статті 33 та частиною 2 статті 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ТОВ "Кредитні ініціативи" зазначає, що 20.05.2014 року Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у справі № 346/1208/14-ц виніс рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором № 181 від 13.03.2006 року в розмірі 387 269 грн. 17 коп., та судовий збір в розмірі 3 654 грн. Судом встановлено, що у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором згідно розрахунку заборгованості станом 01.02.2014 року позичальник має прострочену заборгованість за кредитом - 182 296 грн., по відсотках - 161 934 грн. 15 коп., пеня 43 039 грн. 02 коп.; а внаслідок укладення договорів факторингу 28.11.2012 року відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором № 181 від 13.03.2006 року, позичальником згідно якого є ОСОБА_6

Як встановлено вище, виконання зобовязань за кредитним договором №181 від 13.03.2006 року забезпечене майном іпотекодавця (майнового поручителя) - ВАТ "Коломийський м'ясокомбінат" на підставі іпотечного договору від 14.03.2006 року, право вимоги за яким перейшло до ТОВ "Кредитні ініціативи". Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як встановлено частиною 1 статті 575 Цивільного кодексу України, іпотека є окремим видом застави, а саме заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Заставодавцем відповідно до частини 1 статті 583 Цивільного кодексу України може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Майновий поручитель особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобовязання іншої особи боржника (пункт 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про іпотеку»).

Положеннями частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Отже, правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобовязання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення вимог за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. При цьому норми Закону не обмежують право іпотекодержателя звернутися з грошовими вимогами до майнового поручителя, якщо основний боржник не сплатив борг. Таким чином, у разі невиконання основним боржником забезпеченого іпотекою зобовязання іпотекодержатель як кредитор, має право вимагати виконання основного зобовязання як від боржника і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, а у разі предявлення таких вимог до майнового поручителя останній відповідає в межах узятих на себе зобовязань перед іпотекодержателем. Аналогічні висновки зазначені у постанові Верховного суду України № 3-1591гс16 від 29 березня 2017 року.

Станом на дату визнання боржника банкрутом (21.07.2016 року) згідно з розрахунком ТОВ "Кредитні ініціативи", долученого до заяви, заборгованість ОСОБА_6 склала 613 396,49 грн. Однак, суд звертає увагу, що в нарахуванні пені заявником допущено помилку та зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (пп. 2.1, 2.3, 2.5 постанови Пленуму вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору №181 за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.3. даного договору, від суми простроченої заборгованості.

Тобто, сторони не передбачили іншого періоду нарахування пені, ніж той, що встановлений законом шість місяців з моменту виникнення прострочення. Відповідно, пеня у розмірі 183 153,99 грн., нарахована заявником за останній календарний рік, не підлягає визнанню в межах даного позову. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до судового рішення від 20.05.2014 року визначено розмір пені в розмірі 43 039 грн. 02 коп., правомірність якої не підлягає доведенню в межах даної справи з урахуванням положень ч.3 ст.35 ГПК України. Відтак, визнанню підлягає пеня в розмірі 43 039 грн. 02 коп., а відхиленню підлягають вимоги в розмірі 140 114,97 грн. пені. За згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 4 770 000,00 грн. (п.4 іпотечного договору), що є більшим порівняно з розміром основної заборгованості.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржувана ухвала вказаним вимогам не відповідає. Законом не передбачено такої підстави для відмови у визнанні вимог заявника як пропуск строку звернення із заявою. Враховуючи встановлені вище обставини справи, колегія суддів доходить висновку про обгрунтованість заяви ТОВ "Кредитні ініціативи" про визнання його кредитором у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Коломийський м'ясокомбінат" на суму 473 282,04 грн. з яких прострочена заборгованість за кредитом - 182 296 грн., заборгованість по відсотках 247 946,50 грн., пеня 43 039 грн. 02 коп. Враховуючи, що іпотекою забезпечувалось виконання основного зобовязання по кредитному договору, то сума судового збору в розмірі 3 654 грн. в реєстр вимог кредиторів в межах даної справи не включається. Що ж до черговості задоволення визнаних вимог, то згідно з ч.4 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вони включаються в шосту задоволення в ліквідаційній процедурі.

Висновки суду про відсутність у суду права створювати в ліквідаційній процедурі окремих реєстрів по забезпечених вимогах є не обгрунтованими, оскільки не враховано рекомендацій Вищого господарського суду України, наведених вище, про те, що за результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарський суд заново затверджує реєстр вимог кредиторів (з урахуванням визнаних конкурсних вимог) та зобов'язує ліквідатора сформувати представницькі органи кредиторів (збори кредиторів та комітет кредиторів) у порядку, передбаченому статтею 26 Закону.

Відповідно до ст.103 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали та про часткове задоволення вимог апеляційної скарги.

Сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір підлягає відшкодуванню скаржнику боржником.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи б/н від 19.07.2017 року задоволити частково.

2. Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 27.04.2017 у справі № 909/942/15 скасувати. Ухвалити нове рішення про часткове задоволення заяви ТОВ "Кредитні ініціативи" про визнання товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" забезпеченим кредитором у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Коломийський м'ясокомбінат". Визнати вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи" на суму 473 282,04 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 182 296 грн., заборгованість по відсотках 247 946,50 грн., пеня 43 039 грн. 02 коп., з віднесенням до шостої черги. У визнанні 140 114,97 грн. пені відмовити.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 3 520,00 грн. відшкодувати Товариству з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи за рахунок коштів відкритого акціонерного товариства "Коломийський м'ясокомбінат" у порядку черговості, визначеної ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 04.12.2017 року.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.