ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Справа № 911/3138/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейв Експрес Логістік», м. Житомир

до Фізичної особи-підприємця Карпука Сергія Михайловича, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка

про стягнення 5675,81 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Перепона І.М. - довіреність б/№ від 31.10.2017;

від відповідача: Карпук С.М., особисто.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду звернулось ТОВ «Дейв Експрес Логістік» (далі - позивач) з позовом до ФОП Карпука С.М. (далі - відповідач) про стягнення 5675,81 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати наданих послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом. У зв'язку з цим Позивач просить суд стягнути з Відповідача 5675,81 грн. заборгованості, з якої: 4190,48 грн. основного боргу, 304,23 грн. 3% річних та 1181,10 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.10.2017 порушено провадження у справі № 911/3138/17 та призначено її до розгляду на 28.11.2017.

15.11.2017 до суду надійшов відзив Відповідача від 10.11.2017 № 45 (вх. № 24185/17) на позовну заяву, згідно якого Відповідач повністю заперечив проти позовних вимог.

27.11.2017 до суду надійшли письмові пояснення Позивача від 27.11.2017 № 1231 (вх. № 25015/17) щодо поданих Відповідачем заперечень.

28.11.2017 до суду надійшло клопотання Відповідача від 28.11.2017 б/№ (вх. № 25214/17) про залучення додаткових доказів до матеріалів справи.

28.11.2017 у судове засідання з'явився представник Позивача та надав пояснення у справі, позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов повністю. Також в судове засідання з'явився Відповідач, проти позову заперечив та просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

У судовому засіданні 28.11.2017, відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача та Відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2016 між ТОВ «Дейв Експрес Логістік» (експедитор, позивач у справі) та ФОП Карпуком С.М. (клієнт, відповідач у справі) укладено у спрощений спосіб договір транспортного експедирування у вигляді Договору-заявки № 22 від 24.10.2016 на перевезення вантажу в міжнародному сполученні.

За умовами Договору-заявки, Позивач організовує перевезення вантажу за маршрутом: Бараквиль (Французька Республіка) - Альпен (ФРН) - Тернопіль (Україна); адреса розмитнення: митний склад ТОВ «Інтерброк», м. Тернопіль; адреса розвантаження: ТОВ «Компанія ЛАН», м. Тернопіль; дата та час завантаження у Бараквилі - 24.10.2016 о 13:00; термін доставки вантажу - 31.10.2016 о 08:00; сума фрахту - 1450 Євро за курсом НБУ на день завантаження у Французькій Республіці; форма та строки оплати: 4-5 днів після отримання оригіналів документів, CMR, рахунку, акту (50% передоплата після завантаження).

Додатковими умовами Договору-заявки визначено, що штраф за запізнення на завантаження більше 3-х годин, розмитнення, розвантаження або простій - 100 Євро/сутки Європа, 50 Євро/сутки Україна; вільний час під завантаженням/розвантаженням - 24 години в Європі, 48 годин в Україні; будь-які претензії щодо понаднормового простою приймаються за наявності відміток в CMR про час прибуття/відбуття та розраховуються починаючи з моменту повідомлення експедитора про простій.

Як зазначає Позивач, ним було надано Відповідачу послуги з перевезення вантажу на загальну суму 1450,00 Євро, що еквівалентно 40491,32 грн.

Зокрема згідно відомостей CMR серії А № 0027775, автомобіль Позивача отримав вантаж від відправника 25.10.2016 та 02.11.2016 здійснено митне оформлення вантажу у м. Тернопіль.

Позивач в позові зазначає, що до Позивача не надходило жодних претензій або зауважень щодо наданих послуг як від вантажовідправника, так і від вантажоодержувача, що на думку Позивача свідчить про належне виконання ним умов перевезення.

В той же час, Відповідачем отримані послуги з перевезення були оплачені частково, а саме 26.10.2016 було здійснено часткову оплату послуг (50%) в сумі 20245,66 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 201 від 26.10.2016.

В подальшому, Позивач листом від 15.11.2016 № 1065 надіслав Відповідачу визначені документи: рахунок-фактуру № ДЛ-351/3-2, Договір-заявку, CMR та Акт наданих послуг № ДЛ-351/3-2.

Вказані документи були отримані Відповідачем 18.11.2016, отже відповідно до умов Договору-заявки залишок коштів в сумі 20245,66 грн. Відповідач повинен був сплатити до 22.11.2016.

Однак Відповідачем 12.01.2017 було частково здійснено оплату наданих послуг, у сумі 16055,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 294 від 11.01.2017; залишок заборгованості Відповідача склав 4190,48 грн.

Враховуючи викладене Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача зазначену суму основного боргу за отримані послуги в розмірі 4190,48 грн., а також нараховано інфляційні втрати в сумі 1181,10 грн. за період з грудня 2016 по вересень 2017 та 3% річних в сумі 304,23 грн. за загальний період з 23.11.2016 по 20.10.2017.

Заперечуючи проти позову Відповідач у відзиві зазначає, що Позивачем неналежним чином було надано передбачені Договором-заявкою послуги, зокрема порушено строки доставки вантажу на 3 доби, що потягло за собою понесення Відповідачем збитків та у зв'язку з чим Відповідач відповідно до умов Договору-заявки застосував до Позивача штраф у вигляді утримання суми 150 Євро, що еквівалентно 4190,48 грн. (з розрахунку: 3 доби * 50 Євро за добу * 27,9365 грн. за 1 Євро (курс НБУ станом на 24.10.2016)).

Зокрема, відповідно до Договору-заявки визначено дату та час завантаження у Бараквилі 24.10.2016 в 13:00.

Разом з тим, визначений Договором-заявкою автомобіль прибув на завантаження 24.10.2016 після 16:00, що унеможливило завантаження автомобіля в той же день. Вказані обставини підтверджуються електронним листом Позивача, адресованого Відповідачу від 24.10.2016 о 14:15.

Також, як зазначає Відповідач та як вбачається з листа Позивача від 31.11.2016 б/№, адресованого Відповідачу, Позивачем не було враховано режим роботи водія, у зв'язку з чим 30.10.2016 у водія закінчився робочий час та він зупинився на плановий 2-добовий відстій на території Польщі, що потягло за собою порушення строку доставки вантажу.

Вказаним листом Позивач повідомив Відповідача про те, що доставка вантажу можлива на ранок 02.11.2016.

В той же час, як вбачається з CMR серії А № 0027775, митне оформлення вантажу в м. Тернополі було здійснено 02.11.2016 о 16:18, та в подальшому, як зазначено Відповідачем та не заперечувалось Позивачем, фактична доставка вантажу на адресу розвантаження відбулась 03.11.2016 після 09:00.

Крім цього Відповідачем зауважено, що твердження Позивача про відсутність претензій щодо наданих послуг не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема у зв'язку з тим, що ФОП Карпуком С.М. було надіслано Позивачу претензію від 04.11.2016 № 22, з викладеними обставинами щодо застосування штрафної санкції на суму 150 Євро.

Вказана претензія Відповідача була залишена Позивачем без розгляду згідно листа від 19.12.2016 № 1178, у зв'язку з недотриманням ст. 6 ГПК України.

В подальшому Відповідачем надіслано Позивачу претензію від 10.01.2017 № 24, згідно якої було повідомлено Позивача про застосування штрафу згідно умов Договору-заявки на суму 150 Євро, що еквівалентно 4190,48 грн.

Дана претензія була залишена Позивачем без реагування, в зв'язку з чим Відповідач 11.01.2017 здійснив оплату наданих за Договором-заявкою послуг за вирахуванням утриманої суми штрафу в розмірі 4190,48 грн.

З огляду на викладене вище вбачається, що Позивачем було надано Відповідачу послуги з перевезення за Договором-заявкою від 24.10.2016 № 22 неналежним чином, зокрема порушено встановлений строк подачі автомобіля на завантаження та не враховано графік роботи водія, що потягло за собою порушення строку доставки вантажу на 3 доби.

Твердження Позивача про неготовність вантажу для відправки 24.10.2016, а також про обставини офіційного державного свята у Польщі 01.11.2016 та забороною руху вантажних транспортних засобів, відхиляються судом, оскільки матеріалами справи підтверджується порушення строку подачі автомобіля на завантаження 24.10.2016 та неврахування графіку роботи водія саме з боку Позивача, а посилання на заборону руху по території Польщі 01.11.2016 є необґрунтованим, оскільки згідно Договору-заявки вантаж мав бути доставлений у м. Тернопіль 31.10.2016.

Статтею 929 ЦК України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 931 ЦК України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до ст. 932 ЦК України, експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

За порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу (ст. 934 ЦК України).

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 526, 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктами 2, 3 частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки.

У разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється (ч. 1, 3 ст. 615 ЦК України).

Згідно статті 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 (надалі також «Конвенція»), ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Відповідно до статті 19 Конвенції, вважається, що мало місце прострочення доставки, якщо вантаж не був доставлений в узгоджений термін або, якщо вантаж не був доставлений в узгоджений термін, фактична тривалість перевезення з урахуванням обставин справи, і зокрема, у випадку часткового завантаження транспортного засобу, часу, необхідного при звичайних умовах для комплектації вантажів для повного завантаження, перебільшує час, який був би необхідний сумлінному перевізнику.

Частиною 3 статті 30 Конвенції визначено, що прострочення в доставці вантажу може призвести до сплати компенсації лише в тому випадку, якщо заява перевізнику була зроблена у письмовій формі протягом двадцяти одного дня від дня передачі вантажу у розпорядження одержувача.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що матеріалами справи підтверджено факт неналежного виконання Позивачем умов Договору-заявки щодо строку доставки вантажу, Відповідачем було правомірно застосовано штраф у розмірі 150 Євро (що еквівалентно 4190,48 грн.), згідно умов Договору-заявки, отже позовна вимога Позивача про стягнення 4190,48 грн. основного боргу за Договором-заявкою залишається судом без задоволення.

Також, зважаючи на те, що позовні вимоги Позивача про стягнення 304,23 грн. 3% річних та 1181,10 грн. інфляційних втрат є похідними від позовної вимоги про стягнення основного боргу, у задоволенні якої судом відмовлено, такі вимоги теж залишаються судом без задоволення.

Отже суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на Позивача.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата виготовлення та підписання рішення 04.12.2017.

Суддя С.Ю. Наріжний