ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" листопада 2017 р. Справа № 918/420/16

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Форестал Плюс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" про визнання права власності

у справі №918/420/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кольчуга МС"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія"

про визнання банкрутом

в засіданні приймали участь:

представник ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" (боржник) - Беляновський Р.Ю., довіреність № б/н від 18.09.17;

представник ТОВ "Кольчуга МС" (ініціюючий кредитора) - Больбіна С.С., довіреність № 269 від 04.09.17;

представник ТОВ "Форестал Плюс" - Євгеюк О.Є., довіреність № б/н від 02.10.17;

представник ГУ ДФС України у Рівненській області (кредитора) - Форет М.С., довіреність № 1528/9/17-00-10-03 від 14.03.17;

представник ПАТ КБ "Приватбанк" (кредитор) - Станкевич В.О, довіреність № 4087-К-О від 02.02.17,

розпорядник майна - Сокотун В.А., посвідчення №247 від 02.04.13р.

Відповідно до частини 7 статті 811 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер d8042-921с2.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 10.06.2016 р. прийнято до розгляду заяву ТОВ "Кольчуга МС" про порушення справи про банкрутство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", призначено заяву до слухання у підготовчому засіданні на 21.06.2016 р.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 21.06.2016 р. порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", визнано вимоги ініціюючого кредитора до боржника в сумі 1 338 862 грн. 06 коп. - основного боргу та 13 780 грн. 00 коп. - судового збору., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником майна ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" арбітражного керуючого Аверкина В.В., проведення попереднього засідання суду призначено на 16.08.2016 р.

Розпорядженням в.о. керівника апарату господарського суду Рівненської області від 21.02.2017 року № 01-04/25/2017 в зв'язку із закінченням повноважень судді Заголдної Я.В. відповідно до пунктів 2.3.49-2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/420/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2017 року справу № 918/420/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кольчуга МС" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" про визнання банкрутом передано на розгляд судді Політиці Н.А..

Ухвалою суду від 21.02.2017 року справу № 918/420/16 прийнято до провадження судді Політики Н.А.

Ухвалою суду від 14.08.2017 року призначено справу № 918/420/16 в частині призначення розпорядника майна боржника у цій справі та вирішення питання про прийняття до розгляду заяви розпорядника майна та представника директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" про визнання електронних торгів недійсними до розгляду на "05" вересня 2017 року.

Ухвалою суду від 05.09.2017 року залучено гр. ОСОБА_9 до розгляду справи № 918/420/16 в якості учасника провадження у справі. Розгляд справи відкладено на 26.09.2017 року та зобов'язано приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Кострикіна Володимира Івановича (свідоцтво № 2828) подати суду до 22.09.2017р. письмові пояснення з приводу реєстрації право власності майна боржника за гр. ОСОБА_9 під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія", а саме записи в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номерами: 22009310, 22009221, 22009130, 22008961, 22008775, 22008645, 22008438, 22008274,22007714, 22007457, 22006438, 22005801, 22005088, 21996251, 21995738, 21995132, 21994497, 21991991 .

05.09.2017р. розгляд справи судом відкладено з підстав зазначених в ухвалі.

Ухвалою суду від 13.09.2017р. призначено до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Форестал Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" про визнання права власності) на "26" вересня 2017р.

Ухвалою суду від 26.09.2017р. розгляд справи відкладено на "10" жовтня 2017 р. та залучено ТОВ "Електронні торги України" до розгляду справи № 918/420/16 в якості учасника провадження у справі.

Ухвалою суду від 10.10.2017р. розгляд справи відкладено на 18.10.2017 р. та залучено ТОВ "Українська технологічна компанія 1385" до розгляду справи № 918/420/16 в якості учасника провадження у справі.

Ухвалою суду від 18.10.2017р. зокрема відкладено на 14.11.2017р. розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Форестал Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" про визнання права власності.

Ухвалою суду від 14.11.2017р. відкладено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Форестал Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" про визнання права власності для витребування додаткових документів.

28.11.2017р. в судовому засіданні по розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Форестал Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" про визнання права власності, судом встановлено наступне.

Заявник Товариства з обмеженою відповідальністю "Форестал Плюс" звернулось до господарського суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" про визнання права власності на комплекс обладнання для виробництва паливних гранул згідно договору купівлі - продажу № УТК/ФП-12 від 03.03.2012р.

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" Суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Отже, ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до боржника, а саме: спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника і дана норма кореспондується з положеннями п.7 ч.1 ст.12 ГПК України (у редакції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом") та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Одночасно ч.9 ст.16 ГПК України встановлено, що справи у майнових спорах, передбачених п.7 ч.1 ст.12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

При цьому на відміну від положень ч.8 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", якими визначено, що спори боржника з поточними кредиторами вирішуються шляхом їх розгляду в позовному провадженні господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, норми ч.4 ст.10 цього Закону прямо не встановлюють порядку розгляду майнових спорів, стороною яких є боржник, в окремому позовному провадженні. Тому, такі майнові спори підлягають розгляду судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та саме в межах цієї справи.

Отже, імперативними нормами ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.ст.12, 16 ГПК України встановлено виключну підсудність майнових спорів за участю особи, яка перебуває в процедурі банкрутства.

Врахувавши вищезазначені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що спір про визнання права власності на підставі договору купівлі - продажу та на підставі норм загального цивільного законодавства укладеного між "Форестал Плюс" та ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" до порушення справи про його банкрутство підлягає розгляду судом, який розглядає справу про банкрутство відповідача - господарським судом Рівненської області та в межах такого провадження, а не в окремому позовному провадженні.

Такої правової позиції дотримується Рівненський апеляційний господарський суд у своїй постанові № 918/373/16 від 22.11.2016р.

Господарський суд, розглянувши в судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Форестал Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" про визнання права власності, заслухавши пояснення заявника та інших учасників провадження у справі, встановив наступне.

03 березня 2012 року між ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" (продавець) та ТОВ "Форестал Плюс" (покупець) укладено договір № УТК/ФП-12 купівлі-продажу, відповідно до умов якого заявником було придбано комплекс обладнання, яке було у використанні для виробництва паливних гранул в кількості 20 одиниць на загальну суму 2 841 600,00 грн., який складається з наступного обладнання: вузол подачі тирси (рухома підлога транспортера) (вартість 85 000 грн.), транспортер на відсіювання (вартість 22 000 грн.), крутяще сито (вартість 30 000 грн.) транспортер накопичувача (вартість З0 000 грн.) накопичувач (вартість 52 000 грн.), сушка В-6 (виробнича потужність 1,5 т/г) з варіаторним двигуном (вартість 548 000 грн.), циклон накопичувана (вартість 16 000 грн.), дробарка молоткова (вартість 110 000 грн.), аспіраційна система (вартість 20 000 грн,), шнек податник гранулятора (вартість 18 000 грн.), прес-гранулятор TL-600 (830 000 грн.), конвеєр охолодження готової продукції (вартість 31 000 грн.), накопичувач 6-8 метрів кубічних (33 000 грн.), транспортер на вагу (вартість 41 000 грн.), вага "Біг-Бегів" 63 000 грн.), котел твердопаливний "FIDLER" потужністю 1 Мг Ват (вартість 190 000 грн.), автономний вузол подачі тирси до котла (вартість 124 000 грн.), електрощитова управління (вартість 423 600 грн.), рубальна машина МП-37є (вартість 60 000 грн.), молоткова декова дробарка МД-75 (вартість 114 000 грн.)

Як вбачається із договору № УТК/ФП-12 купівлі-продажу від 03.03.2012р.(том 5, а.с. 119-122), а саме п. 3.2. договору Покупець сплачує Продавцеві вартість Товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок Продавця частинами, у порядку, передбаченому договором. Зокрема, у триденний строк після отримання товару (підписання акту приймання-передачі) Покупець сплачує перший внесок за придбане майно, та частинами вносить щомісячні платежі, передбачені договором. Продавець, у свою чергу, згідно п. 4.1. договору №УТК/ФП-12 купівлі-продажу, зобов'язується передати Товар Покупцю у триденний строк з дня укладення цього Договору.

Заявником ТОВ "Форестал Плюс" надано суду копії платіжних доручень № 1 від 05.03.2012р. на 150 000, 00 грн., №2 від 07.03.2012р. на 50 000,00 грн., № 3 від 13.05.2012р. на 50 000, 00 грн. та № 4 від 14.03.2012р. на 50 000,00 грн. Таким чином, на думку заявника виконано вимоги п.3.2. договору № УТК/ФП-12 купівлі-продажу від 03.03.2012р. перерахувавши на рахунок ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" грошові кошти в розмірі 300 000,00 грн.

Згідно п. 3.2. договору № УТК/ФП-12 купівлі-продажу від 03.03.2012р. покупець оплачує продавцеві вартість товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок продавця у такому порядку:

307 200, 00 грн. - у триденний строк з дня отримання товару;

302 080,00 грн. - не пізніше 10 квітня 2012р.;

296 960,00 грн. - не пізніше 10 травня 2012р.;

291 840,00 грн. - не пізніше 10 червня 2012р.;

286 720,00 грн. - не пізніше 10 липня 2012р.;

281 600,00 грн. - не пізніше 10 серпня 2012р.;

276 480, 00 грн. - не пізніше 10 вересня 2012р.;

271 360, 00 грн. - не пізніше 10 жовтня 2012р.;

266 240,00 грн. - не пізніше 10 листопада 2012р.;

261 120,00 грн. - не пізніше 10 грудня 2012р.

При цьому, ТОВ "Форестал Плюс" після укладення договору купівлі-продажу, не виконало свої зобов'язання перед ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", передбачені п.3.2. договору купівлі-продажу, щодо сплати вартості придбаного майна. Передбачені договором платежі не проводилися.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також згідно ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу у відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно п. 6.1. договору Право власності на товар, що є предметом договору, переходить від продавця до покупця в момент фактичної передачі товару та підписання сторонами акту приймання - передачі. Тобто в даному випадку право власності на придбане майно набувається після вчинення сторонами двох дій, а саме підписання сторонами акту приймання - передачі та фактичної передачі товару.

Позовні вимоги судом вважаються необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню оскільки 05 березня між сторонами був складений Акт приймання-передачі товару від 03.03.2012р. (том 5 а.с. 127) за даним договором купівлі-продажу від 03.03.2012 року, відповідно до якого позивач мав прийняти а відповідач передати комплекс обладнання для виробництва паливних гранул.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з акту приймання-передачі товару від 03.03.2012 року покупець не має будь - яких претензій до продавця з питань кількості та якості товару.

Так, попри формальне підписання акту приймання-передачі до договору купівлі-продажу №УТК/ФП-12 від 03.03.2012 р., фактичне передання майна покупцю - ТОВ "Форестал Плюс", не відбулося. Таким чином, у відповідності до п. 6.1. договору купівлі-продажу, покупець не набув права власності на зазначене у договорі майно про що зазначено в поясненнях відповідача та в заяві позивача.

З моменту укладення договору 03.03.2012 року і по 2017 рік майно перебувало у виробничих приміщеннях на території ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" - продавця за договором. Жодних дій з метою фактичного отримання предмету договору у власність керівництвом та уповноваженими представниками ТОВ "Форестал Плюс" вжито не було.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Форестал Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" про визнання права власності задоволенню не підлягає у зв'язку із не виконанням ТОВ "Форестал Плюс" умов передбачених п. 3.2. та п. 6.1. договору № УТК/ФП-12 купівлі-продажу від 03.03.2012р.

При цьому, в процесі розгляду справи ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" подано заяву про застосування до позовних вимог позовної давності. Заява обґрунтована тим, що заявник (позивач) знав про порушення свого права починаючи з 2012 року, однак, до суду звернувся лише у вересні 2017р. після спливу терміну на звернення до суду з позовною заявою.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 цієї Конвенції), наголошує що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасниць названої Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 57 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №№ 22083/93, 22025/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

За загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Як зазначено в п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

У відповідності до п.1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду № 10 від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом частини другої статті 9 ЦК України та частини першої статті 223 ГК України позовна давність має застосовуватися до вимог, що випливають з майново-господарських зобов'язань, визначених статтею 175 ГК України.

Згідно п. 2.2. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки, суд дійшов висновку, що заява (позовної заяви) Товариства з обмеженою відповідальністю "Форестал Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" про визнання права власності задоволенню не підлягає, суд прийшов до висновку про неможливість задоволення заяви відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія") про застосування строку позовної давності

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в частині позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 334, 626, 629 Цивільного кодексу України ст.ст. 33, 43, 49, ст. 86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволені заяви (позовної заяви) Товариства з обмеженою відповідальністю "Форестал Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" про визнання права власності відмовити.

2. Призначити до розгляду (реєстр вимог кредиторів) на "12" грудня 2017 р. на 10:30 год. (в залі судових засідань кб.№16).

3. Розпоряднику майна подати суду до 12.12.2017р. рішення щодо визнання або відхилення заявлених вимог кредиторів до боржника.

4. Ухвалу направити всім учасникам провадження у справі.

Суддя Політика Н.А.