ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р. Справа № 911/2948/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Гостомельської селищної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мале підприємство Виробнича фірма «Перлина»

про зобовязання вчинити дії

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 5 від 03.01.2017 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 2 від 13.10.2017 року).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Гостомельської селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мале підприємство Виробнича фірма «Перлина» про зобовязання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.10.2017 року порушено провадження у справі № 911/2948/17 та призначено до розгляду на 23.10.2017 року.

23.10.2017 року через канцелярію суду представником позивача подано письмові пояснення по суті спору.

В судове засідання 23.10.2017 року представник відповідача не зявився, відповідач вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 03.10.2017 року не виконав, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Розгляд справи відкладався до 20.11.2017 року.

В судовому засіданні 20.11.2017 року позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач подав відзив на позов та заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, позивач зазначає, що відповідно до Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Київській області в період з 30.06.2016 року по 21.09.2016 року в Гостомельській селищній раді було проведено ревізію окремих питань селищного бюджету та фінансово-господарської діяльності Гостомельської селищної ради за період з 01.01.2013 по 01.07.2016 року.

Ревізією перевірялося дотримання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині залучення коштів до селищного бюджету від пайової участі забудовників у розвитку інфраструктури.

В ході ревізії Держфінінспекція в Київській області отримала дані від Департаменту Держархбудінспекції України про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мале підприємство Виробнича фірма «Перлина» 29.10.2013 року зареєструвало Декларацію про готовність обєкта до експлуатації (реконструкція існуючого адмінкорпусу і цеху виробництва з добудовою складських і офісних приміщень та будівництво аптечного складу в сел. Гостомель вул. Лугова, 8а) без укладання договору про пайову участь з Гостомельською селищною радою.

Гостомельська селищна рада, дізнавшись про зазначені вище обставини, звернулася з претензією до відповідача з вимогою підписати договір про залучення коштів замовників будівництва обєктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель та сплатити кошти пайового внеску в сумі 1 144 579,90 грн., однак претензія залишена без відповіді та задоволення.

У звязку з чим, Гостомельська селищна рада звернулась до господарського суду з даним позовом, в якому просить зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Мале підприємство Виробнича фірма «Перлина» укласти Договір про залучення коштів замовників будівництва обєктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель в редакції запропонованій Гостомельською селищною радою Київської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норму ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно з якою замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

З метою реалізації норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» 24.05.2012 року Гостомельською селищною радою Київської області прийнято місцевий регуляторний акт нормативного характеру - Рішення № 426-18-VІ «Про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель», яким затверджено Положення про порядок залучення коштів замовників будівництва обєктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель.

Відповідно до п. 1.3. вказаного Порядку замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у селищі Гостомель, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, крім випадків, передбачених п. 1.4 Порядку. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до бюджету розвитку селищного бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Як визначено п. 2.1. Порядку, величина пайової участі у розвитку інфраструктури смт. Гостомель визначається у договорі, укладеному Гостомельською селищною радою із замовником будівництва обєктів архітектури, з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва обєкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами.

Згідно з п. 2.6. Порядку договір про залучення коштів замовників будівництва об'єктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Згідно з ч. 5 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 2.1 зазначеного вище Порядку, величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Таким чином, розмір пайової участі визначається у договорі, як вказано у ч. 5 ст.40 Закону та п. 2.1 Порядку, саме органом місцевого самоврядування і такий розмір не може встановлюватись за домовленістю сторін, а вказується у договорі у відповідності з встановленим органом місцевого самоврядування розміром.

В ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зазначено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію.

Позивач зауважує, що даний строк встановлений саме для добровільного виконання замовником вказаного обов'язку, і невиконання такого зобовязання не звільняє замовника від укладення договору, адже невиконання замовником обовязку передбаченого законом не може надавати йому переваг перед замовником, що виконав обовязок Закону. Оскільки, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає обовязок усіх замовників прийняти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, окрім тих, які цим законом звільнені від участі у створенні інфраструктури, прийняття участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища Гостомель є обов'язковим до виконання.

Аналогічна правова позиція стосовно наявності обовязку замовника будівництва укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття обєкта будівництва в експлуатацію, викладена у постанові Верховного суду України від 30.11.2016 року у справі № 922/6409/15.

В наведеній постанові Верховного суду України від 30.11.2016 року зазначається, що ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття обєкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобовязання, яке прямо передбачено чинним законодавством. Невиконання такого зобовязання не звільняє замовника будівництва від обовязку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття обєкта будівництва в експлуатацію.

В даній постанові також суд встановив, що згідно зі статтею 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт.

За змістом статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовником є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови та територій.

Таким чином, з урахуванням наведених положень закону, оскільки ТОВ «Мале підприємство Виробнича фірма «Перлина» є замовником реконструкції існуючого адмінкорпусу і цеху виробництва з добудовою складських і офісних приміщень та будівництво аптечного складу за адресою: Київська область, сел. Гостомель, вул. Лугова, 8а, на відповідача поширюється дія Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і відповідач зобовязаний укласти договір про залучення коштів замовників будівництва обєктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища Гостомель, проте, відповідного обовязку не виконав.

Аналогічні положення містяться і в Порядку залучення коштів замовників будівництва обєктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток інженерно- транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель, затвердженому Рішенням Гостомельської селищної ради № 426-18-VI від 24.05.2012 року.

Також в силу ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної (у редакції, чинній станом на 29.10.2013 року на дату реєстрації декларації), прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Декларація про готовність об'єкта 2 категорії складності, розташованого в сел. Гостомель по вул. Лугова, 8а (реконструкція існуючого адмінкорпусу і цеху виробництва з добудовою складських і офісних приміщень та будівництво аптечного складу), замовником якого є відповідач, зареєстрована 29.10.2013 року.

Позивач зазначає, що ним було виконано визначені ст. 181 Господарського кодексу України дії для укладення з відповідачем договору про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури селища Гостомель і оскільки укладення договору про пайову участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури до введення об'єкта будівництва в експлуатацію є обов'язковим для сторін, а також беручи до уваги, що у Договорі, запропонованому позивачем, визначено всі істотні умови відповідно до вимог Господарського кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положення про порядок залучення коштів замовників будівництва обєктів архітектури,що здаються в експлуатацію, на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель, затвердженому рішенням Гостомельської селищної ради № 426-18-VI від 24.05.2012 року, позивач стверджує про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідачем в ході розгляду справи подано відзив про заперечення позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на існування обовязку укладення між сторонами договору пайової участі до прийняття об'єкту в експлуатацію та зазначав, що декларація про готовність об'єкта до експлуатації була прийнята Інспекцією без жодних зауважень з боку Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю яка відповідно до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», є органом, що здійснює державний архітектурно-будівельний контроль. За рішенням Гостомельської селищної ради від 24.05.2012 року «Про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель» контроль таож покладається на комісію з питань планування бюджету, фінансів, цін та соціально-економічного і культурного розвитку селища.

Звернення позивача до відповідача з претензією від 08.08.2017 року, в якій вказувалося на необхідність укласти Договір пайової участі, відбулося вже після завершення реконструкції та прийняття обєкту в експлуатацію, декларація про готовність об'єкту до експлуатації була зареєстрована Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю до звернення позивача.

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 30.11.2016 року у справі № 922/6409/15, усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України зазначає, що згідно зі статтею 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт.

За змістом статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовником є фізична або юридична особа, що має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала у встановленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови та територій.

Відповідно до частин 2, 3 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Частиною 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

За змістом положень частини 1 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Аналіз положень частин 2, 3, 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дає підстави для висновку, що обов'язок ініціювати укладення договору про пайову участь покладено саме на замовника будівництва, оскільки цей обов'язок пов'язаний зі зверненням замовника до органу місцевого самоврядування.

Визначений частиною 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» строк (15 робочих днів, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію) встановлено для укладення договору про пайову участь після добровільного виконання стороною цього обов'язку і звернення замовника будівництва до органу місцевого самоврядування з метою укладення такого договору.

Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов'язання, яке прямо передбачено чинним законодавством.

Невиконання такого зобов'язання не звільняє замовника будівництва від обов'язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Також, в постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 року у справі № 922/753/16, усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України визначила, що згідно зі статтею 4 Закону України «Про архітектурну діяльність» під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт.

Ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна в експлуатацію є порушенням зобов'язання, прямо передбаченого чинним законодавством.

Невиконання такого зобов'язання не звільняє замовника будівництва від обов'язку укласти договір про пайову участь, у тому числі й після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Згідно з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 22.03.2017 року у справі № 908/312/16, усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України зазначає, що реконструкція, охоплюється законодавчим визначення забудови.

Також, зазначається, що не укладення договору пайової участі є протиправною дією, яка містить склад цивільного правопорушення і є підставою для покладення на винну особу обовязку щодо відшкодування таким правопорушенням збитків.

Згідно зі ст. 11128 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, враховуючи обовязковість для відповідача, як забудовника, укладення відповідного договору пайової участі, який є підставою для сплати пайового внеску, оскільки відповідач безпідставно та неправомірно ухилився від виконання вимог ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», позовні вимоги є правомірними і обґрунтованими.

В той же час, судом було розглянуто заявлене відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності.

У своєму клопотанні відповідач зазначає, що ч. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Декларація про готовність обєкта до експлуатації (реконструкція існуючого адмінкорпусу і цеху виробництва з добудовою складських і офісних приміщень та будівництво аптечного складу) була зареєстрована 29.10.2013 року, однак з претензією щодо укладення договору до ТОВ «Мале підприємство Виробнича фірма «Перлина» Гостомельська селищна рада звернулась лише 08.08.2017 року, тобто з пропущенням трирічного строку позовної давності.

Позивач в обґрунтування поважності причин пропуску позовної давності зазначав, що дізнався про порушення своїх прав лише після проведення ревізії окремих питань селищного бюджету та фінансово-господарської діяльності Гостомельської селищної ради Державною фінансовою інспекцією в Київській області у 2016 році.

Зважаючи на те, що органи місцевого самоврядування, на момент реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації, знаходилися поза межами процедури прийняття об'єктів будівництва в експлуатацію та були позбавлені можливості контролювати момент його здійснення, вважає, що строк позовної давності пропущено з поважних причин.

Однак, відповідачем надано пояснення та докази, що про намір ТОВ «Мале підприємство Виробнича фірма «Перлина» здійснити будівельні роботи Гостомельська селищна рада дізналась ще 29.02.2012 року прийнявши рішення № 46, яким відповідачу надано згоду на отримання вихідних даних для реконструкції існуючого адмінкорпусу і цеху виробництва з добудовою складських і офісних приміщень та будівництва аптечного складу.

Крім того, 05.03.2012 року попереднім Гостомельським селищним головою ОСОБА_3 було погоджено та скріплено печаткою Містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки по вул. Лугова, 8-а в селищі Гостомель для реконструкції існуючого адмінкорпусу і цеху виробництва з добудовою складських і офісних приміщень та будівництво аптечного складу.

11.09.2012 року відповідачем зареєстровано Декларацію про початок будівельних робіт - реконструкція існуючого адмінкорпусу і цеху виробництва з добудовою складських і офісних приміщень та будівництво аптечного складу.

29.10.2013 року відповідачем зареєстровано декларацію про готовність обєкта ло експлуатації (реконструкція існуючого адмінкорпусу і цеху виробництва з добудовою складських і офісних приміщень та будівництво аптечного складу).

Відповідно до п. 8 долученого до позову рішення Гостомельської селищної ради від 24.05.2012 року «Про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно - транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель» контроль з даного питання покладається на комісію з питань планування бюджету, фінансів, пін та соціально-економічного і культурного розвитку селища. Отже, позивачем визначено підконтрольний йому орган, який наділено повноваженнями здійснювати контроль за належним виконанням залучення коштів замовників на розвиток інженерно - транспортної і соціальної інфраструктури селища Гостомель задля уникнення порушення прав селищної ради у вигляді недоотримання коштів від Забудовників.

Отже, позивач достовірно знав про те, що на території селища Гостомель здійснюється реконструкція існуючого адмінкорпусу і цеху виробництва з добудовою складських і офісних приміщень та будівництво аптечного складу.

Крім того, відповідач, вважав себе забудовником, який в силу п.2. ч.4. ст.40 Закону не залучається до пайової участі, тому не звертався до позивача із пропозицією укладення спірного договору.

В той же час, свою відмову від добровільного укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Гостомель відповідач виклав у листі-відповіді на звернення архітектора Гостомельської селищної ради про необхідність подання листа до Гостомельської селищної ради щодо укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури селища Гостомель відповідно до ст. 40 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що відбувалось на початку 2014 року.

Таким чином, починаючи з 20.02.2014 року позивач мав повне й чітке уявлення про те, що відповідач відмовився від добровільного укладання договору пайової участі.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязують його початок.

При цьому відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила.

Разом з тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою ло винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи, що позивач був обізнаний з відмовою відповідача від укладення договору пайової участі принаймні з лютого, 2014 року, з відповідної дати почав перебіг строк давності для звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Враховуючи, що позов подано до суду в жовтні 2017 року, позов подано поза межами строку давності, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Таким чином, за наслідками розгляду спору позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 01.12.2017 р.

Суддя Т.П. Карпечкін