ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р.Справа № 916/2366/17
Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Таламус ЛТД";

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Перчинського Євгенія Андрійовича

про стягнення 69 300 грн.;

Представники:

Від позивача: Грабовський М.Д. (за довіреністю),

Від відповідача: не з'явився,

встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Таламус ЛТД" (далі - ТОВ „ТАЛАМУС Лтд") звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача, фізичної особи-підприємця Перчинського Євгенія Андрійовича (далі - ФОП Перчинський Є.А., відповідач) про стягнення 118800 грн. за договором суборенди від 22.10.2013р. № 17/471.

В обґрунтування своїх вимог посилається на невиконання відповідачем своїх обов'язків за договором суборенди від 22.10.2013р. № 17/471 не житлових приміщень, площею 234 кв.м., розташованих в виробничій будівлі корпусу № 7, схему будівлі корпусу № 7 з зазначенням приміщень, погоджувального листа орендодавця від 22.10.2013р., додаткову угоду від 28.10.2015р., оборотну відомості порахункам № 379 за квітень 2017р., № 3011 за 25.04.2017р., свідоцтво № 100323021, акт виконаних робіт та договором суборенди за період з листопада 2013р. по лютий 2017р., лист від 21.03.2017р. № 2017/092, лист від 15.08.2017р. № 2017/514, лист №2017/517, приписи ст.ст. 764, 774, 785 ЦК України, ст.ст.174, 193,217, 218, 220, 224, 225, 230, 232 ГК України, та інші обставини вказані у позовній заяві.

10.11.2017р. позивач звернувся до суду з уточненнями до позовних вимог, в яких просить стягнути з відповідача 69 300 грн. заборгованості.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву до суду не надав, відповідач свого права на захист не використав, хоч і повідомлявся про час та місце проведення судового засідання належним чином, шляхом надіслання ухвал суду на адресу реєстрації, як вбачається з рекомендованих поштових повідомлень про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення.

З огляду на те, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, те, що адреса, на яку направлялось поштове відправлення, є адресою місцезнаходження юридичної особи відповідача відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Позивач відповідно до довгострокового договору орендує у акціонерного товариства «Завод Чорноморполіграфметал» () виробничі приміщення цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Застава-2, вул. Привозна. 1, у томі числі, виробничу будівлю (корпус № 7).

22.10.2013 р. за згодою орендодавця (лист AT «Завод Чорноморполіграфметал» з метою раціонального використання об'єкту оренди позивач, як орендар, уклав договір суборенди нежитлових приміщень площею 234 кв. м., розташованих в виробничій будівлі корпусу № 7, з ФОП Перчинським Є.А. Кількість приміщень, що надавалися в суборенду, узгоджені з суборендарем відповідно до схеми, що є додатком до договору. В цих приміщеннях ФОП Перчинський Є.А. розпочав господарську діяльність використовуючи власне та орендоване обладнання.

За користування об'єктом суборенди ФОП Перчинський Є.А. зобов'язувався сплачувати суборендну плату. Додатковою угодою від 28.10.2015р. до тексту договору суборенди від 30.10.2013 р. Сторонами договору були внесені зміни щодо розміру суборендної плати, а саме, починаючи з 01.11.2015 року суборендна плата щомісячно становила 9900 грн.

Відповідно до п. 3.6 Договору суборенди від 30.10.2013р. суборендар зобов'язувався по закінченні строку дії договору або його розірвання передати об'єкт Орендарю у придатному для подальшої експлуатації стані за передавальним актом, при цьому плата за користування об'єктом стягується по день його фактичного повернення, який зазначається у передавальному акті.

На підтвердження надання послуг за договором суборенди між позивачем та відповідачем щомісячно складалися акти, копії яких додаються за період з листопада 2013 року по лютий 2017 року.

В порушення умов договору суборенди з кінця 2016 року відповідачем систематично затримував розрахунки за користування виробничими приміщеннями.

Договір суборенди між позивачем та відповідачем укладено 22.10.2013 року строком з 01.11.2013 року по 30.09.2016 року (на 2 роки 11 місяців).

Після закінчення визначеного договором строку суборендар продовжує користуватися об'єктом суборенди, в якому знаходиться його майно. Таким чином дія договору відповідно до приписів чинного законодавства була подовжена на строк, на який цей договір укладався.

Позивачем на адресу відповідача направлявся лист від 21.03.2017 р., в якому було запропоновано відповідачу: 1) припинити договірні стосунки, 2) до 01.05.2017 року звільнити приміщення, погасити заборгованість та здійснити поточні платежі. Факт отримання зазначеного вище листа підтверджується наявністю на ньому підпису ФОП Перчинського Є.А., здійсненого 21.03.2017 року.

Відповідачем 25.04.2017 року було внесено до каси позивача 9900,00 грн. в якості оплати суборенди за березень 2017 року. Вказана обставина підтверджується виписками з оборотних відомостей ТОВ „ТАЛАМУС Лтд" по рахунку ЗОН «ОПЕРАЦІЙНА КАСА» від 25.04.2017р., випискою з оборотної відомості по 379 рахунку«РОЗРАХУНКИ ПО СУБОРЕНДІ» від квітня 2017 року.

На підтвердження внесення готівки на зазначену вище суму ТОВ «ТАЛАМУС Лтд» (індивідуальний податковий номер 19) 25.04.2017р. було видано відповідачу фіскальний чек № ( корінець якого наявний в матеріалах справи).

З травня 2017 року відповідачем, не здійснювались дії щодо погашення заборгованості з оплати користування приміщеннями, проте ФОП Перчинський Є.А. продовжує користуватися приміщеннями.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача лист № 2017/514 від 15.08.2017р. та лист № 2017/517 від 17.08.2017р. з вимогою погасити борг.

Залишення вказаних листів-вимог без відповіді та задоволення спричинили звернення позивача до суду з позовною заявою в рамках провадження у даній справі.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ч.1ст.222 ГК України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з п. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між ними Договору суборенди.

Згідно ст.774 Цивільного кодексу України „до договору піднайму (суборенди) застосовуються положення про договір найму (оренди).

Згідно п. 6 ст.263 Господарського кодексу України «до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням) собливостей, передбачених цим Кодексом».

Відповідно до ст. 792 Цивільного Кодексу України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

У ст. 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю не залежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Стаття 762 Цивільного кодексу України передбачає, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно ст.782 Цивільного кодексу України передбачає право наймодавця відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. Визначає, що у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Як стверджує позивач, у зв'язку з неналежним виконанням з боку відповідача зобов'язань за умовами укладеного Договору суборенди, за відповідачем за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року рахується борг у розмірі 69300,00грн.

Матеріалами справи підтверджено не виконання відповідачем своїх обов'язків з оплати користування об'єктом суборенди.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по орендній платі за договором суборенди за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року у розмірі 69300,00грн. обґрунтовані, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального Кодексу України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача з урахуванням зменшення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 12, 15, 16, 509, 526, 626, 628, 629, 774, 782, 792 Цивільного Кодексу, ст.ст.175, 193, 263, 286, 762 Господарського Кодексу України, ст.ст.22, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Уточнений позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Таламус ЛТД" до фізичної особи-підприємця Перчинського Євгенія Андрійовича про стягнення 69300 грн. - задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Перчинського Євгенія Андрійовича (АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Таламус ЛТД" (65098, м. Одеса, вул. Привозна,1, Застава-2, код 20936229) 69300/шістдесят три тисячі триста/грн. 00 коп. основного боргу та 1600/одну тисячу витрат зі сплати судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 20.11.2017 року. Повне рішення складено 27 листопада 2017 р.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Р.В. Волков