ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.11.2017р. Справа №905/1958/17

за позовом Комунального підприємства Слов'янської міської ради «Словміськводоканал»,

м.Слов'янськ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Шаошвілі Артура Абрамовича, м.Слов'янськ

про стягнення заборгованості в розмірі 21495,96 грн.

Головуючий суддя Левшина Г.В.

Суддя Матюхін В.І.

Суддя Ніколаєва Л.В.

Представники:

від позивача: Карпов П.П. - по дов., Стоног С.В. - по дов., Шнурк С.В. - по дов.

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

Згідно із ст.77 ГПК України в засіданні суду

оголошувалась перерва з 02.11. по 30.11.2017р.

СУТЬ СПРАВИ:

Комунальне підприємство Слов'янської міської ради «Словміськводоканал», м.Слов'янськ, позивач, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, Фізичної особи-підприємця Шаошвілі Артура Абрамовича, м.Слов'янськ, про стягнення заборгованості в сумі 21495,96 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на встановлення ним 11.07.2017р. факту безоблікового водокористування з боку відповідача.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 11.09.2017р., в якому проти позовних вимог заперечує, посилаючись на складання позивачем акту від 11.07.2017р. за відсутності відповідача. Одночасно, за твердженням відповідача, внаслідок наявності технічних умов на водопостачання та відвід стоків від закусочної за адресою: АДРЕСА_1, договірних відносин з водопостачання з позивачем відсутнє будь-яке безоблікове водокористування з його боку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Згідно витягу про державну реєстрацію прав №31703394, виданого 18.10.2011р. КП «Бюро технічної інвентаризації» м.Слов'янськ Шаошвілі Артур Абрамович є власником нежитлової будівлі, кафе за адресою: АДРЕСА_1.

11.07.2017р. при проведенні обстеження водопровідних мереж по вул.Г.Матвєєва у водопровідному колодязі на зеленій зоні позивачем виявлено несанкціоновану врізку відповідача кафе «Цезарь» до мережі міського централізованого водопостачання КП «Словміськводоканал». Як зазначено у акті, стіни водопровідного колодязя виконані з цегли, у колодязі наявний пожежний гідрант. Врізка виконана пластиковою трубою діаметром 20 мм, встановлений вентиль чавунний ду 20мм. При цьому, водопостачання припинено шляхом видимого розриву труби вводу у водопровідному колодязі. Вентель на трубі опломбований пломбою №С33546106.

Вказаний акт підписаний представниками КП Слов'янської міської ради «Словміськводоканал» у присутності працівників поліції. При цьому, згідно відмітки, зробленої на акті, відповідач від підпису акту відмовився.

Відповідно до п.3.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 27.06.2008р. №190 (далі по тексту „Правила"), у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць (п.3.4 правил).

Таким чином, позивачем було здійснено відповідачу нарахування на підставі п.п.3.3, 3.4 правил на суму 21495,96 грн.

Листом від 14.07.2017р. №1596/09 розрахунок вартості витраченої води та рахунок на оплату були направлені позивачем на адресу відповідача, що підтверджується фіскальним чеком від 14.07.2017р.

Проте, відповідачем свої зобов'язання зі сплати виставленого рахунку не виконані, внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 21495,96 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов, доповненнях до відзиву.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд не приймає до уваги заперечення відповідача та вважає позовні вимоги правомірними, з огляду на таке:

Статтею 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п.2.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 27.06.2008р. №190 встановлено, що послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору.

Згідно пункту 1.1 Правил ці правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до частин першої, другої статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.

Пунктом п.4.3 Правил заборонено будь-яке самовільне приєднання об'єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів).

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (п.3.2 Правил).

Як встановлено, відповідач обгрунтовуючи свої заперечення проти позову посилається на відсутність самовільного приєднання до системи водопостачання позивача у зв'язку з наявністю відповідних договірних відносин з водопостачання з позивачем.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

При цьому, відповідно до ст.20 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» істотними умовами договору про надання послуг з питного водопостачання є: режим надання послуг; обсяги питного водопостачання за нормативами питного водопостачання; порядок надання послуг з водовідведення; розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання і водовідведення; права та обов'язки сторін договору; відповідальність сторін договору. За згодою сторін договору про надання послуг з питного водопостачання у ньому можуть бути зазначені інші умови.

Відповідачем в підтвердження наявності договірних відносин між сторонами до матеріалів справи додано копії договорів про надання послуг з питного водопостачання та водовідведення №133 від 01.01.2008р., №133 від 01.01.2009р., від 01.01.2010р., №400 від 01.01.2011р., №400 від 01.01.2012р., №400 від 01.01.2013р.

Проте, суд вказані договори в якості доказу наявності у відповідача права на підключення до мережі водопостачання до уваги не приймає, враховуючи, що договірні відносини за останнім з договорів припинилися 31.12.2016р. (додаткова угода №3 від 01.01.2016р. до договору №400 від 01.01.2013р.), в той час як безоблікове водоспоживання виявлене позивачем 11.07.2017р.

01.01.2017р. між сторонами також був підписаний договір №400 про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення.

При цьому, договором всупереч вимог ст.20 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» не було погоджено розрахункового обсягу споживаної води, а було узгоджено лише розрахунковий обсяг стічних вод.

Згідно п.12.2 договору останній діє до 31.03.2017р., тобто, також за 3 місяці до встановлення позивачем факту безоблікового водоспоживання.

Пунктом 12.5 договору передбачено, що термін дії договору може бути продовжений на наступний календарний рік на тих же умовах, шляхом підписання додаткової угоди, з урахуванням зміни розрахунок-заявок на споживання води та скидання стоків.

Доказів наявності між сторонами додаткової угоди про продовження строку дії договору №400 від 01.01.2017р. до матеріалів справи не надано.

Згідно довідки від 11.09.2017р. №1992/09, яка надана позивачем до справи, відповідач серед абонентів з водопостачання КП «Словміськводоканал» не значиться.

Посилання відповідача на надані до матеріалів справи квитанції, згідно яких останнім проводилися деякі оплати на користь позивача суд також не враховує. Так, дані квитанції свідчать про оплату відповідачем за воду та стоки у раніший, ніж спірний період 2006-2016р.р. При цьому, платежі 2017р. проведені відповідачем до липня 2017р., у тому числі й під час дії договору №400 від 01.01.2017р. Одночасно, будь-які докази виставлення та заповнення даних квитанцій з боку позивача, виставлення останнім рахунків на адресу відповідача про сплату послуг з водопостачання за липень 2017р. у справі відсутні.

12.07.2017р. відповідачем було сплачено 215,00 грн. за певні послуги, проте, не позивачу, а на користь «Укрпрофоздоровниці». Згідно з квитанцією №40 від 21.08.2017р. відповідачем перераховано на користь позивача грошові кошти за холодну воду в сумі 226,56 грн. Квитанцією №17 від 07.09.2017р. відповідачем перераховано на користь позивача грошові кошти за водокористування в сумі 472,86 грн. Проте, жодних відомостей щодо підстав для проведеного перерахування, обсягу спожитої води, виставлення позивачем певних рахунків дані квитанції не містять.

Всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України доказів наявності договірних відносин з водопостачання між сторонами у липні 2017р. відповідачем до матеріалів справи не надано.

Проектна документація відповідача судом в якості дозволу позивача на приєднання відповідача до мережі не приймається оскільки була видана у 2006р. підприємством «Облводоканал», а не позивачем.

Крім цього, за висновками суду, враховуючи зміст п.3.2 Правил взагалі, наявність договірних відносин між сторонами жодним чином не виключає можливості самовільного приєднання/користування споживача до водопровідної мережі в місці, яке не було узгоджене сторонами в договорі.

Щодо посилань відповідача на безпідставне ухилення позивача від укладання відповідного договору на водопостачання суд звертає увагу на той факт, що статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено право підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземні), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, відповідач не позбавлений права на самостійне звернення до суду з відповідним позовом до позивача для захисту своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Клопотання відповідача від 16.11.2017р. про витребування у відповідача в якості доказів письмових відповідей на певні питання судом залишено без задоволення, враховуючи, що відповідач під час судового розгляду не був позбавлений права ставити позивачу питання по суті спору. Крім цього, викладені відповідачем питання взагалі стосуються врегулювання правовідносин сторін з водопостачання, проте, не предмету розгляду у цій справі, а саме, самовільного приєднання/користування відповідача у липні 2017р. до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення.

В обгрунтування наявності незареєстрованого (самовільного) підключення відповідача до водопровідних мереж, що знаходяться на балансі позивача, останній посилається на наданий до матеріалів справи акт від 11.07.2017р. про обстеження водопровідних мереж по вул.Г.Матвєєва, згідно якого у водопровідному колодязі на зеленій зоні позивачем виявлено несанкціоновану врізку відповідача кафе «Цезарь» до мережі міського централізованого водопостачання КП «Словміськводоканал». Як зазначено у акті, стіни водопровідного колодязя виконані з цегли, у колодязі наявний пожежний гідрант. Врізка виконана пластиковою трубою діаметром 20 мм, встановлений вентиль чавунний ду 20мм. При цьому, водопостачання припинено шляхом видимого розриву труби вводу у водопровідному колодязі. Вентель на трубі опломбований пломбою №С33546106.

Як вказувалось вище, вказаний акт підписаний представниками КП Слов'янської міської ради «Словміськводоканал» у присутності працівників поліції. При цьому, згідно відмітки, зробленої на акті, відповідач від підпису акту відмовився.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем відомості, що були зазначені позивачем у акті від 11.07.2017р., не спростовані.

Зокрема, як встановлено, об'єктом відповідача, до якого має здійснюватися водопостачання за адресою: АДРЕСА_1, є кафе (закусочна) «Цезарь». Відповідач щодо зупинення, припинення діяльності даного кафе не стверджує. Одночасно, дане приміщення не може функціонувати без водопостачання. Жодних документів, які б підтверджували здійснення водоспоживання відповідачем іншим способом, ніж шляхом самовільного підключення до водопровідної мережі позивача, відповідачем до матеріалів справи не надано.

З урахуваннями викладеного, у суду відсутні будь-які підстави вважати відомості, зазначені у акті від 11.07.2017р., такими, що не відповідають дійсності.

Таким чином, наданий позивачем до матеріалів справи акт №177-1 від 14.10.2016р. може бути прийнятий судом до уваги як належний доказ наявності незареєстрованого (самовільного) підключення відповідача до водопровідних мереж, що знаходяться на балансі позивача.

З урахуванням викладеного, за наявності належних доказів незареєстрованого (самовільного) підключення відповідача до водопровідних мереж, що знаходяться на балансі позивача, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 21495,96 грн., розрахованої за безоблікове водокористування, підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства Слов'янської міської ради «Словміськводоканал», м.Слов'янськ до Фізичної особи-підприємця Шаошвілі Артура Абрамовича, м.Слов'янськ про стягнення заборгованості в сумі 21495,96 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шаошвілі Артура Абрамовича, м.Слов'янськ на користь Комунального підприємства Слов'янської міської ради «Словміськводоканал», м.Слов'янськ заборгованість в сумі 21495,96 грн., судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

В судовому засіданні 30.11.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 30.11.2017р.

Головуючий суддя Г.В. Левшина

Суддя Л.В. Ніколаєва

Суддя В.І. Матюхін