ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Справа № 910/22788/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Панової І.Ю.,
суддів:Погребняка В.Я., Полякова Б.М.,

розглянувши касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Банк Форвард" та ОСОБА_4
на ухвалугосподарського суду міста Києва від 25.04.2016
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 08.08.2017
у справі № 910/22788/15 господарського суду міста Києва
за заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю "ВІКОТЕК"
провизнання банкрутом
за участю представників сторін: представник Публічного акціонерного товариства "Банк Форвард" - Носач Д.Л., представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фемелі Лайт Хаус" - Сабодаш Р.Б., представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою за результатами попереднього засідання господарського суду міста Києва від 25.04.2016 у справі № 910/22788/15 (суддя Чеберяк П.П.), зокрема, визнано кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКОТЕК" (далі по тексту - ТОВ "ВІКОТЕК", боржник) першої черги: ОСОБА_4 на суму 2 436,00 грн; четвертої черги: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фемелі Лайт Хаус" (далі по тексту - ТОВ "Фемелі Лайт Хаус") на суму 25 896 381,35 грн; шостої черги: ОСОБА_4 на суму 718 753,52 грн.

Визнано вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, зокрема, ОСОБА_4 на суму 56 187 591,10 грн.

Відмовлено у визнанні кредиторських вимог ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКОТЕК" на суму 174 970 356,43 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 910/22788/15 (головуючий суддя: Сотніков С.В., суддя Остапенко О.М., суддя Пашкіна С.А.) апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу попереднього засідання господарського суду міста Києва від 25.04.2016 у справі № 910/22788/15 залишено без змін в частині кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фемелі Лайт Хаус" та ОСОБА_4

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Фемелі Лайт Хаус", Публічне акціонерне товариство "Банк Форвард" (далі по тексту - ПАТ "Банк Форвард") звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, просило скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 910/22788/15, а справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва щодо зміни резолютивної частини ухвали попереднього засідання від 25.04.2016 у справі № 910/22788/15 в частині визнання ТОВ "Фемелі Лайт Хаус" кредитором ТОВ "ВІКОТЕК" на суму 25 896 381,35 грн з відповідним перезатвердженням реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВІКОТЕК", посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 203, 215, 1077, 1079 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), ст.ст. 1, 4, 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 105, 11128 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України).

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, просив скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 910/22788/15, змінити резолютивну частину ухвали попереднього засідання господарського суду міста Києва від 25.04.2016 у справі № 910/22788/15: відмовивши ТОВ "Фемелі Лайт Хаус" у визнанні кредитором ТОВ "ВІКОТЕК" на суму 25 896 381,35 грн; включивши вимоги ОСОБА_4 в сумі 8 963 231,51 грн до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВІКОТЕК" четвертої черги; затвердивши реєстр вимог кредиторів ТОВ "ВІКОТЕК" на суму 191 856 065,93 грн (з урахуванням додатково визнаних вимог ПАТ "Дельта-Банк" згідно з ухвалою господарського суду міста Києва від 19.04.2017); змінивши пункт четвертий резолютивної частини ухвали, відмовивши ОСОБА_4 у визнанні кредиторських вимог до ТОВ "ВІКОТЕК" на загальну суму 166 007 124,92 грн, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 203, 215, 1077, 1079 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ст.ст. 82, 99, 105, 11128 ГПК України.

Переглянувши у касаційному порядку прийняті у даній справі судові акти в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Фемелі Лайт Хаус" та, в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_4, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга ПАТ "Банк Форвард" не підлягає задоволенню, а касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Статтею 9 вказаного Закону визначено, що справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою господарського суду міста Києва від 23.09.2015 порушено провадження у справі № 910/22788/15 про банкрутство ТОВ "ВІКОТЕК", введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Ягічева С.О.

Оголошення про порушення провадження у справі № 910/22788/15 опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 02.10.2015 за № 23469.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника;

конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно вимог ч. ч. 1, 2, 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Виходячи із вимог ч. 2 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

На підставі вимог ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що виходячи із вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", обов'язок розгляду грошових вимог та надання правового аналізу наданих кредитором письмових доказів, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру та змісту, а також, обов'язок встановлення розміру та моменту виникнення грошових вимог, покладений на господарський суд.

До господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фемелі Лайт Хаус" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 18 545 016,15 грн.

Розглядаючи заяву ТОВ "Фемелі Лайт Хаус" з грошовими вимогами до боржника, суд першої інстанції в ухвалі від 25.04.2016 встановив, що в 2009 році ТОВ "ВІКОТЕК" здійснило випуск та розміщення іменних відсоткових облігацій загальною номінальною вартістю 17 915 000,00 грн, а саме: емітовані ТОВ "ВІКОТЕК" облігації на загальну суму 17 915 000,00 грн були розміщені шляхом приватного (закритого) розміщення і набуті Публічним акціонерним товариством "Світ Електроніки".

Протягом 2013-2014 років ТОВ ''ВІКОТЕК" здійснило викуп облігацій на підставі договорів купівлі-продажу цінних паперів № СЕ 111/13 від 08.06.2013, № 160- 1/13 від 04.10.2013, № СЕ 18-2/14 від 19.02.2014, № СЕ 56-1/14 від 09.04.2014. Відповідно до умов викупу облігацій емітент - ТОВ "ВІКОТЕК" зобов'язане сплатити продавцю вартість облігацій протягом наступного банківського дня з моменту передачі облігацій емітентові (зарахування їх на рахунок у депозитарній установі).

Відповідно до договору про відступлення права вимоги № СЕ 58/14 від 05.05.2014 ПАТ "Світ Електроніки" відступило своє право вимоги до ТОВ "ВІКОТЕК" на суму 17 915 000,00 грн, яке виникло у зв'язку з викупом облігацій, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Е-Комерс". Крім того, на користь ТОВ "Е-Комерс" було відступлено право вимоги за відсотками у сумі 1 499 016,15 грн, нарахованими за облігаціями за період їх обігу.

ТОВ "ВІКОТЕК" свої зобов'язання з погашення заборгованості за викуплені облігації виконало частково. Заборгованість зі сплати відсотків також була погашена частково.

14.09.2015 між ТОВ "Фемелі Лайт Хаус" та ТОВ "Е-Комерс" було укладено договір про відступлення права вимоги № ЕК 28/15, відповідно до умов якого ТОВ "Е-Комерс" відступило, а ТОВ "Фемелі Лайт Хаус" набуло право вимоги до ТОВ "ВІКОТЕК" щодо погашення заборгованості за викуплені облігації та відсотків, нарахованих за період їх обігу, на загальну суму 18 545 016,15 грн.

Розпорядником майна боржника вимоги ТОВ "Фемелі Лайт Хаус" не визнані з огляду на те, що правочини, на підставі яких виникли зобов'язання, були укладені між заінтересованими особами, водночас, як встановлено господарським судом, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували наведені доводи, розпорядником майна суду не надано.

Боржником вимоги ТОВ "Фемелі Лайт Хаус" визнані в повному обсязі.

Розглянувши заяву ТОВ "Фемелі Лайт Хаус" з кредиторськими вимогами до боржника, дослідивши матеріали справи та оцінивши додані до заяви докази, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених кредитором вимог та визнав вказані вимоги в повному обсязі з включенням їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВІКОТЕК" на суму 18 545 016,15 грн до четвертої черги.

Також, до господарського суду надійшла заява Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "VICOTEC" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 7 351 365,20 грн.

Розглядаючи заяву Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "VICOTEC" з кредиторськими вимогами до боржника, судом першої інстанції в ухвалі від 25.04.2016 встановлено, що заявлені кредитором вимоги в розмірі 551 123,20 грн виникли у зв'язку з частковою оплатою ТОВ "ВІКОТЕК" простого векселя № 0, що підтверджується доданими до заяви доказами, а саме копіями векселя, акта приймання-передачі цінних паперів, акта про пред'явлення векселя до оплати, а також акта звірки взаєморозрахунків станом на 01.09.2015.

Заявлені кредитором вимоги на суму 6 800 242,00 грн виникли за договором відступлення права вимоги, за умовами якого Підприємство з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "VICOTEC" набуло у Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестінвест" право грошової вимоги до ТОВ "ВІКОТЕК" за договором купівлі-продажу векселів № 23/1-К від 17.06.2004.

Вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "VICOTEC" визнані боржником в повному обсязі.

Розпорядником майна боржника вимоги Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "VICOTEC" не визнані з огляду на те, що правочини, на підставі яких виникли зобов'язання, були укладені між заінтересованими особами, водночас, як встановлено господарським судом, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували наведені доводи, розпорядником майна суду не надано.

Розглянувши заяву Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "VICOTEC" з кредиторськими вимогами до боржника на суму 7 351 365,20 грн, дослідивши матеріали справи та оцінивши додані до заяви докази, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених кредитором вимог та визнав вказані вимоги в повному обсязі.

Разом з тим, у судовому засіданні представник Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "VICOTEC" подав заяву про заміну кредитора, а саме заміну Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "VICOTEC" його правонаступником - ТОВ "Фемелі Лайт Хаус", яка обґрунтована тим, що 25.04.2016 між Підприємством з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "VICOTEC" (первісний кредитор) та ТОВ "Фемелі Лайт Хаус" (новий кредитор) був укладений договір відступлення прав вимоги відповідно до п. 1.1 якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_1", яке виникло у первісного кредитора за простим векселем № 0 від 25.02.2004, договору купівлі-продажу цінних паперів № 23/1-К від 17.06.2004, договору відступлення права вимоги б/н від 25.06.2004 та угоди про графік розрахунків б/н від 26.05.2010.

З огляду на викладене, розглянувши заяву Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "VICOTEC" про заміну кредитора, дослідивши матеріали справи та оцінивши додані до заяви докази, місцевий господарський суд вважав за доцільне подану заяву задовольнити, замінити Підприємство з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "VICOTEC" його правонаступником - ТОВ "Фемелі Лайт Хаус", та відповідно включити до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВІКОТЕК" вимоги ТОВ "Фемелі Лайт Хаус", як правонаступника Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "VICOTEC", на загальну суму 7 351 365,20 грн до четвертої черги.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 08.08.2017, враховуючи вищевказані обставини, погодився із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених кредитором ТОВ "Фемелі Лайт Хаус" вимог, визнання таких вимог в повному обсязі та включення їх до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВІКОТЕК" на суму 18 545 016,15 грн до четвертої черги задоволення.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції погодилась із обґрунтованим включенням місцевим господарським судом вимоги ТОВ "Фемелі Лайт Хаус", як правонаступника Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу фірма "VICOTEC", до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВІКОТЕК" на загальну суму 7 351 365,20 грн до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

З огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних ухвалі від 25.04.2016 та постанові від 08.08.2017 обставини справи, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується із зазначеними висновками судів попередніх інстанцій щодо визнання та включення до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВІКОТЕК" грошових вимог ТОВ "Фемелі Лайт Хаус" на загальну суму 25 896 381,35 грн.

Щодо доводів заявників касаційних скарг ПАТ "Банк Форвард" та ОСОБА_4, що укладені між боржником, ПАТ "Світ Електроніки", ТОВ "Е-Комерс" та ТОВ "Фемелі Лайт Хаус" договори про відступлення прав вимоги суперечать вимогам статей 2, 4, 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", а отже в силу положень ст.ст. 203, 215 ЦК України є нікчемними, суд касаційної інстанції зазначає, що згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України однією із підстав заміни кредитора у зобов'язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Інших обмежень права кредитора на укладення договору уступки права вимог законодавство не містить.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи та зазначено судом апеляційної інстанції, 25.07.2017 ОСОБА_4 подав до суду апеляційної інстанції клопотання про визнання недійсними в порядку п.1 ч.1 ст.83 ГПК України: договору відступлення права вимоги від 14.09.2015 №ЕК28/15, договору відступлення права вимоги від 25.04.2016 №21/04, укладені між ТОВ "Фемілі Лайт Хаус" та ТОВ "Е-Комерс2; договору про відступлення права вимоги від 05.05.2014 №СЕ-58/14, договір про відступлення права вимоги від 30.04.2014 №СЕ-57-1/14, укладені між ТОВ "Е-Комерс" та ПАТ "Світ Електроніки"; договору №21/04 про відступлення права вимоги від 25.04.2016, укладений між ТОВ "Фемілі Лайт Хаус2 та Підприємством з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу "Фірма "VICOTEC"; договір відступлення права вимоги б/н від 25.06.2004, укладений між ТОВ "Вестінвест" та ПІІ "Фірма "VICOTEC".

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд апеляційної інстанції вищевказані доводи в постанові відхилив, оскільки на думку колегії суддів апеляційної інстанції укладені договори про відступлення права вимоги не є договорами факторингу в розумінні вимог Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та ст. 1077 ЦК України, а отже до них не можуть застосовуватись встановлені вимоги щодо дійсності угод факторингу.

Колегія суддів касаційної інстанції не приймає до уваги вищезазначені висновки суду апеляційної інстанції, вважає, що Київський апеляційний господарський суд безпідставно на стадії апеляційного перегляду ухвали за результатами попереднього засідання в частині визнання грошових вимог окремого кредитора припустився правового аналізу по суті вказаних правочинів, в яких боржник не є стороною , оскільки вищезазначене клопотання ОСОБА_4 не було предметом розгляду в господарському суді першої інстанції, процедура визнання договорів недійсними є предметом окремого позовного провадження, яке повинно здійснюватись в установленому законом порядку в судовому засіданні за участю та із викликом всіх учасників правовідносин за вказаними договорами про відступлення права вимоги .

Відповідно до вимог ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що доказів визнання вищевказаних договорів про відступлення права вимоги в установленому законом порядку недійсними ПАТ "Банк Форвард" та ОСОБА_4 не надано, а отже, виходячи із принципу презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) такі договори є правомірними.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що правові підстави для скасування ухвали господарського суду міста Києва від 25.04.2016 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 910/22788/15 в частині визнання кредиторських вимог ТОВ "Фемелі Лайт Хаус" до боржника - відсутні.

Щодо кредиторських вимог ОСОБА_4, судами попередніх інстанцій в оскаржуваних ухвалі від 25.04.2016 та постанові від 08.08.2017 встановлено, зокрема, що ПАТ КБ "Правекс-Банк" заявлено вимоги, які виникли у зв'язку з невиконанням боржником взятих на себе зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії за програмою мультивалютного кредитування № 5-008/07 в загальному розмірі 1 548 432,44 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.10.2015 становить 34 955 397,31 грн, з яких: 18 285 507,00 грн - сума простроченої кредитної заборгованості, 1 117 447,65 грн - сума прострочених процентів, 14 618 246,99 грн - пеня по кредиту, 934 196,17 грн - пеня по процентах.

Із матеріалів справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 29.08.2007 між ПАТ КБ "Правекс-Банк" та ТОВ "ВІКОТЕК" було укладено договір про відкриття кредитної лінії по програмі мультивалютного кредитування № 5-008/07, відповідно до умов якого Банк надає позичальнику кредитну лінію в іноземній валюті на загальну суму 810 000 доларів США (п. 1.1. Кредитного договору).

Пунктами 1.2 та 4.1 кредитного договору, з урахуванням змін та доповнень передбачено, що кредит надається позичальнику строком з 29.08.2007 по 01.09.2010 зі сплатою 15 % річних, з 01.09.2010 по 18.09.2011 зі сплатою 12,5 % річних, з 18.08.2011 по 14.08.2012 зі сплатою 11 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії за програмою мультивалютного кредитування № 5-008/07 між ПАТ КБ "Правекс Банк" та ТОВ "ВІКОТЕК" було укладено:

договір іпотеки від 29.08.2007 № 5-008/07-01, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстрованим № 908у, предметом якого є вбудоване нежитлове приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 551,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; договірна вартість предмета іпотеки становить 1 556 378,00 грн;

договір іпотеки від 29.08.2007 № 5-008/07-02, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстрованим № 910у, предметом якого є нежиле приміщення загальною площею 522,7 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2; договірна вартість предмета іпотеки становить 2 885 365,11 грн.

Також, в забезпечення виконання ТОВ "ВІКОТЕК" зобов'язань перед ПАТ КБ "Правекс-Банк" за договором про відкриття кредитної лінії за програмою мультивалютного кредитування № 5-008/07 між ПАТ КБ "Правекс Банк", ПАТ "Світ електроніки" та ТОВ "ВІКОТЕК" було укладено договір застави товарів в обороті № 5-008/07, згідно умов якого в заставу банку передано майно ПАТ "Світ Електроніки", яке за згодою сторін оцінене в 6 000 000,00 грн (п. 1.4 договору застави).

Крім того, рішенням господарського суду міста Києва від 29.09.2014 у справі № 910/8279/14 задоволено позов ПАТ КБ "Правекс-Банк" до ТОВ "ВІКОТЕК" та ПАТ "Світ Електроніки" про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії за програмою мультивалютного кредитування від 29.08.2007 № 5-008/07 та стягнуто з боржника на користь ПАТ КБ "Правекс-Банк" 9 235 280,61 грн простроченої кредитної заборгованості, 564 378,26 грн процентів по кредиту, 1 282 677,86 грн пені по кредиту, 78 159,89 грн пені по процентах.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов в оскаржуваній ухвалі від 25.04.2016 висновку, з яким в оскаржуваній постанові від 08.08.2017 погодився суд апеляційної інстанції, про обґрунтованість заявлених ПАТ КБ "Правекс-Банк" вимог до боржника за договором про відкриття кредитної лінії за програмою мультивалютного кредитування від 29.08.2007 № 5-008/07 та визнання вказаних вимог в частині, яка підтверджена рішенням господарського суду міста Києва від 29.09.2014 у справі № 910/8279/14, а саме на загальну суму 11 160 496,62 грн, з яких: на суму 10 441 743,10 грн - підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВІКОТЕК" окремо, як забезпечені заставою (іпотекою) майна боржника, та на суму 718 753,52 грн до шостої черги.

Крім того, господарський суд визнав обґрунтованими вимоги кредитора, які складають витрати зі сплати судового збору за звернення до суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника на суму 2 436,00 грн.

Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 08.02.2016 замінено ПАТ КБ "Правекс-Банк" його правонаступником - ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс".

25.04.2016 ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" звернулось до суду із заявою про заміну кредитора, а саме - заміну ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" його правонаступником - ОСОБА_4, на підставі договору від 26.11.2015 відступлення прав вимоги, укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (первісний кредитор) та ОСОБА_4 (новий кредитор), за, зокрема, договором про відкриття кредитної лінії за програмою мультивалютного кредитування № 5-008/07 від 29.08.2007.

Відповідно до п. 1.1. договору про відступлення права вимоги від 26.11.2015 первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до позичальників за кредитними договорами в порядку і в обсязі, визначених цим договором відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, але не виключно, п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України.

Згідно п.1.2. договору про відступлення права вимоги, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора за кредитними договорами в повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги, включаючи, але не обмежуючись: право вимоги повернення отриманих коштів, право вимоги отримання нарахованих та несплачених процентів в розмірі, передбаченому Кредитними договорами, інші платежі, передбачені умовами Кредитних договорів.

30.11.2015 між первісним кредитором та новим кредитором було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки відповідно до умов якого до нового іпотекодержателя перейшли права вимоги, зокрема за: договором іпотеки № 5-008/07-01 від 29.08.2007, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстровим №908у та договором іпотеки № 5-008/07-02 від 29.08.2007, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстровим №910у.

Відповідно до п. 1.3. договору відступлення прав за договорами іпотеки, сторони домовились, що заміна сторони, яка іменується Іпотекодержатель у зобов'язаннях, що виникли на підставі вищезазначених Договорів іпотеки, вважається такою, що відбулася, а права вимоги та всі інші права за Договорами іпотеки вважаються відступленими Новому Іпотекодержателю з моменту підписання цього договору уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін та нотаріального посвідчення цього договору.

З моменту набуття чинності цього договору до нового іпотекодержателя переходять усі права і зобов'язання первісного іпотекодержателя як сторони, що іменується Іпотекодержатель у зобов'язаннях, які виникли на підставі договорів іпотеки, в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором.

Керуючись вимогами ст. 21 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 512 ЦК України, ст. 25 ГПК України, з врахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов в оскаржуваній ухвалі від 25.04.2016 висновку, з яким в оскаржуваній постанові від 08.08.2017 погодився суд апеляційної інстанції, про заміну ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" його правонаступником - ОСОБА_4, та включення до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВІКОТЕК" грошових вимог ОСОБА_4 на загальну суму 56 908 780,62 грн, з яких: 2 436,00 грн до першої черги, 718 753,52 грн до шостої черги, 56 187 591,10 грн - окремо, як вимоги, що забезпечені заставою майна боржника.

Крім того, колегією суддів суду апеляційної інстанції відхилено доводи ОСОБА_4 щодо включення до реєстру вимог кредиторів грошових вимог, які заявлялись ПАТ КБ "Правекс-Банк" станом на 26.10.2015 у відповідності до п. 1.1 іпотечних договорів як таких, що повністю забезпечені заставою майна боржника, оскільки майновий поручитель, в даному випадку - боржник, відповідає перед кредитором лише в межах вартості предмету застави (іпотеки), як то передбачено статтею 11 Закону України "Про іпотеку", та яка узгоджена сторонами в укладених іпотечних договорах і підлягає зміні лише за згодою сторін.

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується із зазначеними висновками судів попередніх інстанцій в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_4 та вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника;

конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що виходячи із вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", обов'язок розгляду грошових вимог та надання правового аналізу наданих кредитором письмових доказів, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру та змісту, а також, обов'язок встановлення розміру та моменту виникнення грошових вимог, покладений на господарський суд.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ПАТ КБ "Правекс-Банк" (правонаступником якого є - ОСОБА_4) заявлено вимоги, які виникли зокрема у зв'язку з невиконанням боржником взятих на себе зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії за програмою мультивалютного кредитування № 5-008/07 в загальному розмірі 1 548 432,44 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.10.2015 становить 34 955 397,31 грн, з яких: 18 285 507,00 грн - сума простроченої кредитної заборгованості, 1 117 447,65 грн - сума прострочених процентів, 14 618 246,99 грн - пеня по кредиту, 934 196,17 грн - пеня по процентах.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії за програмою мультивалютного кредитування № 5-008/07 між ПАТ КБ "Правекс Банк" та ТОВ "ВІКОТЕК" було укладено:

договір іпотеки від 29.08.2007 № 5-008/07-01, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстрованим № 908у, предметом якого є вбудоване нежитлове приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 551,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; договірна вартість предмета іпотеки становить 1 556 378,00 грн;

договір іпотеки від 29.08.2007 № 5-008/07-02, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстрованим № 910у, предметом якого є нежиле приміщення загальною площею 522,7 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2; договірна вартість предмета іпотеки становить 2 885 365,11 грн.

Також, в забезпечення виконання ТОВ "ВІКОТЕК" зобов'язань перед ПАТ КБ "Правекс-Банк" за договором про відкриття кредитної лінії за програмою мультивалютного кредитування № 5-008/07 між ПАТ КБ "Правекс Банк", ПАТ "Світ електроніки" та ТОВ "ВІКОТЕК" було укладено договір застави товарів в обороті № 5-008/07, згідно умов якого в заставу банку передано майно ПАТ "Світ Електроніки", яке за згодою сторін оцінене в 6 000 000,00 грн (п. 1.4 договору застави).

Суд касаційної інстанції вважає, що в даному випадку, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, в ухвалі від 25.04.2016 не дав належної правової оцінки змісту заяви ПАТ КБ "Правекс-Банк" з кредиторськими вимогами до боржника - ТОВ "ВІКОТЕК" в частині договору про відкриття кредитної лінії по програмі мультивалютного кредитування № 5-008/07 від 29.08.2007, зокрема, не встановив належним чином правового статусу боржника, а саме господарським судом не з'ясовано, чи є в даному випадку боржник, до якого з грошовими вимогами звертався Банк, особою яка безпосередньо отримувала кредитні кошти, чи боржник є перед Банком майновим поручителем за іншу особу.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду , відхиляючи доводи ОСОБА_4 щодо включення до реєстру вимог кредиторів грошових вимог, які заявлялись ПАТ КБ "Правекс-Банк" станом на 26.10.2015, зазначила, що боржник - майновий поручитель в даному випадку відповідає перед кредитором лише в межах вартості предмету застави (іпотеки), як то передбачено статтею 11 Закону України "Про іпотеку", та яка узгоджена сторонами в укладених іпотечних договорах і підлягає зміні лише за згодою сторін, проте, в порушення вимог ст.ст. 43, 84, 99, 101 ГПК України, таких своїх висновків з посиланням на відповідні норми права не мотивувала та належним чином правового статусу боржника також не встановила.

Суд касаційної інстанції вважає, що встановлення у справі про банкрутство вищезазначених обставин має вирішальне значення для визначення правового статусу боржника і надання оцінки правовідносинам, що склались між боржником та кредитором у справі про банкрутство, а також для визначення обсягу відповідальності боржника перед кредитором.

Оскільки, якщо боржник був позичальником за основним кредитним зобов'язанням, що забезпечувалось його майном, застосуванню підлягають норми ч. 2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", згідно якої забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

При цьому, виходячи із вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кредитор в частині вимог, що не забезпечені майном боржника, повинен подати заяву у встановлені Законом строки.

Виходячи із вимог ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до реєстру вимог кредиторів окремо вносяться вимоги, які забезпечені заставою майна боржника.

Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Враховуючи викладене, господарському суду необхідно з'ясувати в ухвалі, які саме вимоги кредитора забезпечені заставою майна боржника їх склад та розмір, виходячи з умов кредитного договору та договорів забезпечення.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що згідно вимог ч. 2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов'язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Крім того, як вже зазначалось, ПАТ КБ "Правекс-Банк" (правонаступником якого є - ОСОБА_4) заявлено вимоги, які виникли зокрема у зв'язку з невиконанням боржником взятих на себе зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії за програмою мультивалютного кредитування № 5-008/07 в загальному розмірі 1 548 432,44 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.10.2015 становить 34 955 397,31 грн, з яких: 18 285 507,00 грн - сума простроченої кредитної заборгованості, 1 117 447,65 грн - сума прострочених процентів, 14 618 246,99 грн - пеня по кредиту, 934 196,17 грн - пеня по процентах.

Господарський суд міста Києва дійшов в оскаржуваній ухвалі від 25.04.2016 висновку, з яким в оскаржуваній постанові від 08.08.2017 погодився суд апеляційної інстанції, про обґрунтованість заявлених ПАТ КБ "Правекс-Банк" вимог до боржника за договором про відкриття кредитної лінії за програмою мультивалютного кредитування від 29.08.2007 № 5-008/07 та визнання вказаних вимог лише в частині, яка підтверджена рішенням господарського суду міста Києва від 29.09.2014 у справі № 910/8279/14, а саме на загальну суму 11 160 496,62 грн, з яких: на суму 10 441 743,10 грн - підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВІКОТЕК" окремо, як забезпечені заставою (іпотекою) майна боржника, та на суму 718 753,52 грн до шостої черги.

Згідно із ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Виходячи із вимог ст.ст. 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В даному випадку, суди попередніх інстанцій в оскаржуваних ухвалі та постанові, в порушення вимог ст.ст. 43, 99, 101 ГПК України, не надали належної правової оцінки кредиторським вимогам ПАТ КБ "Правекс-Банк", які виникли у зв'язку з невиконанням боржником взятих на себе зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії за програмою мультивалютного кредитування № 5-008/07 в загальному розмірі 1 548 432,44 дол. США, зокрема не встановили, та не надали оцінки , чи виконано рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/8279/14 повністю чи частково, в матеріалах справи взагалі відсутня належним чином завірена копія вказаного рішення господарського суду , в оскаржуваних ухвалі та постанові відсутні посилання на його текст та обставини, встановлені вказаним рішенням.

Крім того, в порушення вимог ч. 2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та вимог чинного цивільного законодавства, ст.ст. 43, 84 ГПК України, в ухвалі та постанові відсутні правовий аналіз та мотиви з яких судами не були визнані вимоги заявлені кредитором до боржника , а лише - в частині, яка підтверджена рішенням господарського суду міста Києва від 29.09.2014 у справі № 910/8279/14.

Також, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою господарського суду міста Києва від 08.02.2016 замінено ПАТ КБ "Правекс-Банк" його правонаступником - ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс".

25.04.2016 ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" звернулось до суду із заявою про заміну кредитора, а саме заміну ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" його правонаступником - ОСОБА_4, на підставі договору від 26.11.2015 відступлення прав вимоги, укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (первісний кредитор) та ОСОБА_4 (новий кредитор), за, зокрема, договором про відкриття кредитної лінії за програмою мультивалютного кредитування № 5-008/07 від 29.08.2007.

30.11.2015 між первісним кредитором та новим кредитором було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки відповідно до умов якого до нового іпотекодержателя перейшли права вимоги, зокрема за: договором іпотеки № 5-008/07-01 від 29.08.2007, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстровим №908у та договором іпотеки № 5-008/07-02 від 29.08.2007, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. за реєстровим №910у.

Включивши до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВІКОТЕК" окремо вимоги ПАТ КБ "Правекс-Банк" (правонаступником якого є - ОСОБА_4) на суму 10 441 743,10 грн, як такі, що забезпечені заставою (іпотекою) майна боржника, згідно договорів іпотеки та договору застави, судами першої та апеляційної інстанцій, в порушення вимог ст.ст. 43, 99, 101 ГПК України, в даному випадку не з'ясовано належним чином, чи перейшло до ОСОБА_4 право вимоги за договором застави товарів в обороті № 5-008/07, яким також забезпечувалось виконання ТОВ "ВІКОТЕК" зобов'язань перед ПАТ КБ "Правекс-Банк" за договором про відкриття кредитної лінії за програмою мультивалютного кредитування № 5-008/07.

Крім того, судами попередніх інстанцій визнано та включено до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВІКОТЕК" вимоги на суму 718 753,52 грн до шостої черги, проте, в порушення вимог ст.ст. 43, 99, 101 ГПК України, ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції, не встановлено та не зазначено, що є складовими частинами даної суми і чому вказані вимоги визнано саме в такому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст.11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що ухвала господарського суду міста Києва від 25.04.2016 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 910/22788/15, в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_4 підлягають скасуванню, а справа, в цій частині підлягає передачі на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Форвард" залишити без задоволення

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 25.04.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 910/22788/15 в частині визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фемелі Лайт Хаус" залишити без змін.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 25.04.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 910/22788/15 в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_4 скасувати.

Справу № 910/22788/15 в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_4 передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий І.Ю. Панова

Судді В.Я. Погребняк

Б.М. Поляков