КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Справа№ 910/10329/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Чугунов М.В. - представник за довіреністю від 31.12.2015 р.;

від відповідача: Оснач О.П. - представник за довіреністю № 22/1/49 від 03.01.2017 р.;

від третьої особи 1: Оснач О.П. - представник за довіреністю № 22/1/49 від 03.01.2017 р.;

від третьої особи 2: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року

по справі № 910/10329/17 (суддя - Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест"

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" Славкіної Марини Анатоліївни

Треті особи: 1) Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк"

2) Публічне акціонерне товариство "Тростянецький м'ясокомбінат"

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни про скасування рішення №11/1-47262 від 23.09.2016 року у формі повідомлення про нікчемність правочину, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк".

Позовні вимоги мотивовані тим, що у повідомленні про нікчемність правочину за кредитним договором, укладеним між позивачем та ПАТ «ВіЕйБі Банк» № 135-2013 від 25.10.2013 р., відсутні будь-які належні та допустимі докази нікчемності правочину, що був вчинений між позивачем та ПАТ «ВіЕйБі Банк», або відомості про те, що банк уклав правочин, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що відповідач ані у повідомленні, ані під час судового засідання не зміг обґрунтувати в чому саме полягає нікчемність правочину, зазначеного у повідомленні, та із витягу з акту від 09.02.2015 р. перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком в період з 21.11.2013 р. по 20.11.2014 р., вбачається, що перевірка здійснена неналежним чином.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" по справі № 910/10329/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Київського господарського суду від 24.10.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 28.11.2017 року.

У судове засідання 28.11.2017 року представник третьої особи 2 не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 28.11.2017 року апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача та третьої особи 1 у судовому засіданні 28.11.2017 року проти апеляційної скарги заперечив, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 25.10.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" (позичальник) було укладено кредитний договір №135-2013 (кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 135 000 000,00 грн., а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені цим договором, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором.

Процентна ставка за користування кредитом становить 25% річних. Кінцевий термін погашення кредиту позичальником 24.10.2014р. включно. Кредит надається позичальнику на наступні цілі: ведення поточної діяльності (п.п.1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору).

Відповідно до п. 15.4. кредитного договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до договору зобов'язань.

Численними договорами до договору №135-2013 від 25.10.2013р. вносились зміни в частині нарахування процентів за користування кредитом.

Договорами про внесення змін від 15.08.2014 р. до договору №135-2013 від 25.10.2013р. сторони виклали п.п.1.2., 1.3. кредитного договору в наступній редакції:

«1.2. Процентна ставка за користування кредитом у гривні починаючи з 01.11.2014 р. встановлюється у розмірі 13 % річних.

1.3. Кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 24.10.2020 р. включно.»

Також, сторони погодили з 01.11.2014 р. встановити індивідуальні умови користування траншем в розмірі 135 000 000,00 грн., а саме строк користування траншем по 23.10.2015 р.; процентна ставка за користування траншем - 13 % річних.

Також, 01.02.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (банк) та Публічним акціонерним товариством "Тростянецький м'ясокомбінат" (вкладник) було укладено договір № 2078-НВ строкового банківського вкладу "Комфорт", відповідно до п.1.1 якого вкладник вносить, а банк приймає на рахунок № 4 в користування грошові кошти в сумі 4 500 000,00 грн. на умовах цього договору.

Згідно п.1.2 договору №2078-НВ від 01.02.2013р. термін повернення вкладу 10.01.2015 р.

Процента ставка за вкладом встановлюється в розмірі 14% річних. Поповнення вкладником рахунку не передбачено (п.п.1.3, 1.4 договору №2078-НВ від 01.02.2013р.).

За умовами п.5.1 договору №2078-НВ від 01.02.2013р. банк зобов'язаний повернути вклад не пізніше терміну, вказаного в п.1.2 цього договору, на умовах, визначених цим договором. У разі, якщо днем повернення вкладу згідно з п.1.2 договору є вихідний або святковий день, вклад повертається наступного за ним робочого дня.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання банком і вкладником та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по ньому (п. 8.1 договору №2078-НВ від 01.02.2013р.).

Численними додатковими угодами до договору №2078-НВ від 01.02.2013р. вносились зміни.

14.11.2014р. з депозитного рахунку Публічне акціонерне товариство "Тростянецький м'ясокомбінат" було здійснено перерахування грошових коштів в розмірі 17 462 084,09 грн. в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р., що підтверджується банківською випискою, наявною в матеріалах справи.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року №733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський акціонерний банк", згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк".

Наказом № 90 від 15.12.2014р. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіною Мариною Анатоліївною було призначено перевірку правочинів Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення правочинів (в тому числі, договорів), що є нікчемними.

Наказом № 23/1 від 20.01.2015р. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіною Мариною Анатоліївною призначено альтернативну перевірку правочинів Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", вчинених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення правочинів (в тому числі, договорів), що є нікчемними.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №63 від 20 березня 2015р., розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 155-14 від 25 серпня 2015 року делеговано всі повноваження ліквідатора відповідача, визначені ст. ст. 37, 38 ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіній М.А. на час здійснення процедури ліквідації банку.

22 лютого 2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 213, яким: продовжено строк здійснення процедури ліквідації банку на два роки по 19 березня 2018 року включно; продовжено повноваження ліквідатора банку, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, ст. ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіній М.А. строком на два роки до 19 березня 2018 року включно.

Наявним в матеріалах справи витягом з акту б/н від 09.02.2015р. підтверджується, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський Акціонерний Банк" було проведено перевірку правочинів (в тому числі), вчинених (укладених) банком в період з 21.11.2013 р. по 20.11.2014 р. Зокрема, відповідачем виявлено нікчемність правочину щодо погашення заборгованості позивача за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р.

На підставі результатів перевірки уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський Акціонерний Банк" було направлено позивачу та третій особі 2 повідомлення №11/1-47262 від 23.09.2016р. про нікчемність правочину щодо погашення заборгованості за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р., за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку за договором банківського вкладу №2078-НВ від 01.02.2012р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" та Публічним акціонерним товариством "Тростянецький м'ясокомбінат".

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, зазначив, що вказане рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни є неправомірним та необґрунтованим, а вчинений правочин не містить умов, які передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. До того ж, позивачем наголошено, що у відповідності до вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" перевірка правочинів банку на предмет відповідності їх законодавству вчиняється уповноваженою особою саме у період дії тимчасової адміністрації.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів обґрунтованості позовних вимог у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України невідповідності п.7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" Славкіної Марини Анатоліївни у формі повідомлення №11/1-47262 від 23.09.2016р. про нікчемність правочину щодо погашення заборгованості за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк", за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку за договором банківського вкладу №2078-НВ від 01.02.2013р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" та Публічним акціонерним товариством "Тростянецький м'ясокомбінат". Також вказав на те, що правочин щодо погашення заборгованості позивача за кредитним договором вчинений за рахунок коштів з вкладного рахунку третьої особи 2, відкритого саме на підставі договору №2078-НВ від 01.02.2013р.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляну на наступне.

Згідно із ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За приписом ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою законодавства, яке полягає у наданні особі, що вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб, встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить ст. 20 Господарського кодексу України.

Таким чином, відповідно до приписів ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України застосування судом будь-якого способу судового захисту вимагає наявності наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб'єктивного права або інтересу; порушення (невизнання або оспорювання) означеного права/інтересу відповідачем; належність обраного способу судового захисту (з точки зору адекватності порушення і спроможності його усунути та поновити (захистити) право або інтерес та закріплення положеннями діючого законодавства).

Тобто, важливою умовою застосування судом певного способу захисту права або інтересу є його належність - встановлення судом тих обставин, що вжиття саме обраного позивачем способу захисту спроможне поновити порушені права особи, що звертається до суду з відповідним позовом.

При цьому, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки, положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Враховуючи те, що наслідком прийняття оскаржуваного рішення у формі повідомлення є створення конкретного цивільного правового результату для позивача, отже дії відповідача з прийняття вказаного рішення у формі повідомлення мають всі ознаки одностороннього правочину, а тому до його вчинення поширюються загальні вимоги цивільного законодавства, передбачені ст.203 Цивільного кодексу України.

Процедура з виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою вказаного нормативно-правового акту є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Частиною 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації уповноважена особа повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відносини, що виникають у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а саме, підготовку, затвердження та реалізацію плану врегулювання, розробленого на основі найменш витратного для Фонду способу виведення неплатоспроможного банку з ринку регулює Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затверджене рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 5 липня 2012 року (далі - Положення), дія якого поширюється на всі банки, зареєстровані відповідно до законодавства України, у разі віднесення їх до категорії неплатоспроможних, крім публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (до прийняття відповідного закону щодо участі такого банку у Фонді) та санаційного банку, створеного до набрання чинності Законом.

Відповідно до п. 4.12 глави 4 розділу ІІ якого, в редакції, чинній на час складання акту перевірки, при виконанні своїх обов'язків уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію, зокрема, має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що уповноважена особа Фонду на тимчасової адміністрації зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними безпосередньо протягом дії тимчасової адміністрації.

Колегією суддів встановлено, що на виконання вимог ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом тимчасової адміністрації банку уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" видано наказ № 90 від 15.12.2014 р. «Про перевірку договорів» та наказ № 23/1 від 20.01.2015 р. «Про здійснення альтернативної перевірки договорів» стосовно проведення перевірок договорів (правочинів).

Пунктом 7 розділу ІІ Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 826 від 26 травня 2016 року (далі - Порядок), передбачено, що за наслідками проведення перевірки комісією правочинів (договорів) на предмет нікчемності складаються та подаються на розгляд Уповноваженій особі Фонду пропозиції та висновки, які оформлюються відповідним актом (ами) перевірки. При цьому акт перевірки повинен містити: інформацію щодо складу комісії; перелік правочинів (у тому числі договорів) щодо кожного правочину (договору), що перевірялися, а саме: номер рахунку/договору, назва операції, наявність/відсутність факту нікчемності, підстава нікчемності (норма закону) (у разі виявлення факту нікчемності), інформація про те, яким чином вчинення (укладення) даного правочину призвело до збільшення витрат Фонду, пов'язаних з виведенням неплатоспроможного банку з ринку (у разі нікчемності правочину на підставі п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"); інформацію щодо конфлікту інтересів членів комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, на початку 2015 року було проведено перевірку правочинів (в тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації, а саме, в період з 21 листопада 2013 року по 20 листопада 2014 року, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, про що складено акт від 9 лютого 2015 року. В ході перевірки виявлено нікчемність правочину щодо здійснення погашення заборгованості за кредитним договором № 135-2013 від 25.10.2013 р., укладеного між ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та ТОВ «М'ясопродінвест».

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації Фонд повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський Акціонерний Банк" було направлено позивачу та третій особі 2 повідомлення №11/1-47262 від 23.09.2016р. про нікчемність правочину щодо погашення заборгованості за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк", за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку за договором банківського вкладу №2078-НВ від 01.02.2013р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" та Публічним акціонерним товариством «Тростянецький м'ясокомбінат».

Тимчасова адміністрація банку тривала з 21 листопада 2014 року по 20 березня 2015 року.

Таким чином, враховуючи те, що акт перевірки правочинів складено комісією 9 лютого 2015 року, а процедуру ліквідації банку розпочато з 20 березня 2015 року, а тому перевірка правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними в порядку ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проведена згідно з процедурою, встановленою законодавством, у зв'язку з чим колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що відповідна перевірка здійснена у період процедури ліквідації банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Згідно із положеннями п. 8 розділу ІІ Порядку уповноважена особа Фонду протягом двох робочих днів з дня подання відповідного акта перевірки розглядає пропозиції й висновки, викладені у ньому, та у разі згоди з висновками готує та підписує відповідний розпорядчий документ та вчиняє інші необхідні дії. У розпорядчому документі зазначається інформація про наявність/відсутність обґрунтованих підстав нікчемності правочинів (договорів) та обов'язково додається перелік нікчемних правочинів (договорів) із зазначенням номера рахунку/договору, назви операції, підстави нікчемності (норма закону) щодо кожного правочину (договору). Про прийняте рішення Уповноважена особа Фонду повідомляє протягом одного робочого дня Фонд, сторони виявленого нікчемного правочину (договору) та у разі потреби - правоохоронні органи.

З зазначеного вище вбачається, що нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" наведено перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

Разом з цим, як вбачається з повідомлення №11/1-47262 від 23.09.2016р. правочини, про нікчемність яких повідомлено позивача, а саме щодо погашення заборгованості за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк", визнано нікчемними з посиланням на те, що фактично банк уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо невстановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

З витягу з акту від 09.02.2015 р. вбачається, що по даним правочинам у ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" відсутні оригінали кредитних договорів, договорів застави та інших документів кредитних та юридичних справ, оскільки 17.11.2014 р. останні були вилучені співробітниками Служби безпеки України, що підтверджується запитом № 51/12-061 від 17.11.2014 р. та листом № 06-843/1БТ від 17.11.2014 р.

Крім того, у акті робиться висновок, що оскільки відсутні оригінали кредитних договорів, договорів застави та інших документів кредитних та юридичних справ провести належним чином перевірку правочинів (у тому числі укладених договорів) щодо наявності ознак нікчемності не вбачається можливим.

Разом з тим, ані в повідомленні про нікчемність правочину №11/1-47262 від 23.09.2016р., ані в витязі з акту від 09.02.2015 року не вказано, які саме умови правочину (погашення заборгованості за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р., за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку за договором банківського вкладу №2078-НВ від 01.02.2013р.) передбачають надання позивачу переваг (пільг), прямо не встановлених для нього законодавством чи внутрішніми документами банку, не зазначено також, яким саме документам банку або НБУ суперечать правочини, щодо нікчемності яких уповноваженою особою було повідомлено позивача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що всупереч вимогам чинного законодавства оскаржуване повідомлення про нікчемність правочину не містить суті порушення вказаним правочином вимог ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зазначення наявності неправомірних пільг позивачу, у зв'язку з чим вбачає підстави для скасування рішення відповідача у формі повідомлення №11/1-47262 від 23.09.2016 року про нікчемність правочину (погашення заборгованості за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р.)

Зазначена правова позиція, зокрема, узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, яка викладена в постановах від 12.10.2017 р. у справі № 910/940/17 та від 09.11.2017 р. у справі № 910/2168/17.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 104 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року у справі № 910/10329/17 підлягає скасуванню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" на рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року у справі № 910/10329/17 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 02.10.2017 року у справі № 910/10329/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" задовольнити повністю.

3. Скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" Славкіної Марини Анатоліївни у формі повідомлення №11/1-47262 від 23.09.2016 року про нікчемність правочину, а саме щодо погашення заборгованості за кредитним договором №135-2013 від 25.10.2013р., укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк", за рахунок коштів, розміщених на депозитному рахунку за договором банківського вкладу №2078-НВ від 01.02.2013р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" та Публічним акціонерним товариством «Тростянецький м'ясокомбінат».

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 27 Т; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясопродінвест» (03150, м. Київ, вулиця Червоноармійська, буд. 66Б; ) 1 600,00 грн. судового збору за подачу позовної заяви та 1 760,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/10329/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко