ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Справа № 905/1025/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівАлєєвої І.В., Сибіги О.М.
за участю представників:
позивачаКрупник О.М.
відповідачане з'явився (про час та місце судового засідання повідомлено належно)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиПриватного акціонерного товариства"Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 15.08.2017
у справі№905/1025/15 Господарського суду Донецької області
за позовомПриватного акціонерного товариства"Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат"
доПриватного акціонерного товариства "Донецьксталь" -металургійний завод" в особі філії "Металургійний комплекс"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаFinstas Trading Co Ltd
простягнення 20763519,61 грн.
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат", звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" в особі філії "Металургійний комплекс" про стягнення 20763519,61 грн., з яких основний борг у сумі 12068632,12 грн., інфляційні в сумі 6830220,25 грн., 3% річних у сумі 345693,07 грн. та пеня в сумі 1518974,17 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України неодноразово подавались заяви про зменшення та збільшення розміру позовних вимог. Остаточно Приватне акціонерне товариство "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" просило стягнути з Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" в особі філії "Металургійний комплекс" 8580239,42 грн., з яких інфляційні в сумі 7225961,53 грн., 3% річних у сумі 529946,89 грн. та пеня в сумі 824331,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.01.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Fintest Trading Co Ltd, м.Нікосіа, Кіпр.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.03.2017 (головуючий суддя Левшина Г.В., судді Попов О.В., Паляниця Ю.О.) позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" задоволені в повному обсязі. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" в особі філії "Металургійний комплекс" Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь - металургійний завод" на користь Приватного акціонерного товариства "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" інфляцію в сумі 7225961,53 грн., 3% річних в сумі 529946,89 грн., пеню в сумі 824331,00 грн. та судовий збір в сумі 30196,65 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.08.2017 (головуючий суддя Зубченко І.В., судді Марченко О.А., Радіонова О.О.) рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2017 залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою апеляційного господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 15.08.2017 в частині відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2017 до 15.08.2018, в іншій частині постанову залишити без змін.

Скаржник вважає, що постанова апеляційної інстанції в частині відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.03.2017 до 15.08.2018 прийнята з порушенням вимог чинного законодавства України, при цьому судом не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, які мають значення, неправильно та неповно досліджені докази, а також невірно застосовано норми як матеріального так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.10.2017 у даній справі визначено склад колегії суддів: головуючий суддя -Данилова М.В., судді Алєєва І.В., Сибіга О.М.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.11.2017 касаційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.03.2013 між Приватним акціонерним товариством "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь" - металургійний завод" в особі філії "Металургійний комплекс" (покупець) був укладений договір поставки №114/.

За умовами п.1.1 договору постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити флюсо-доломітну продукцію виробництва Приватного акціонерного товариства "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" (далі - ресурси) на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 2.1 узгоджено, що кількість, номенклатура ресурсів зазначаються у специфікаціях до договору, які є його невід'ємною частиною.

Згідно п.2.3 договору під партією ресурсів розуміються ресурси, передані на умовах даного договору за одним транспортним документом. Мінімальною партією ресурсів, які постачаються залізничним транспортом, є один вагон, мінімальною партією ресурсів, які постачаються автотранспортом - кількість ресурсів, які поставляються за одним транспортним документом.

Розділом 3 договору сторони узгодили умови та строк поставки. Так, відповідно до п.3.1, 3.2 поставка ресурсів здійснюється видами транспорту, вказаними у специфікаціях. Постачальник зобов'язується поставити ресурси на умовах поставки, вказаних у специфікаціях згідно з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року. Строки постачання визначаються у специфікаціях.

Відповідно до п.3.3 договору (з урахуванням протоколу врегулювання розбіжностей) постачальник зобов'язаний надати покупцю наступні документи: рахунок на оплату; транспортні та супровідні документи: накладну на ресурси при постачанні автомобільним транспортом, залізничну накладну при постачанні залізничним транспортом; сертифікат або паспорт якості постачальника або виробника; інші документи, вказані у специфікації.

За умовами п.4.1 поставка ресурсів здійснюється за цінами, які визначені згідно з умовами поставки, вказані у специфікаціях та включають всі податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, пов'язані з постачанням ресурсів.

Пунктом 10.2 договору в редакції додаткової угоди №1 від 25.02.2014 передбачено, що договір набирає чинності 01.04.2013 та діє до 31.03.2015. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов'язань за договором.

З огляду на матеріали справи, сторонами до договору поставки №114/ від 18.03.2013 підписано специфікації №10 від 30.04.2014, №11 від 30.05.2014, №12 від 27.06.2014, №13 від 30.07.2014, у яких узгоджено найменування ресурсу, його кількість та вартість, умови та дати поставки, строки оплати тощо.

На виконання умов договору №114/ від 18.03.2013 у період з 16.05.2014 по 10.08.2014 Приватним акціонерним товариством "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" було передано, а Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь" - металургійний завод" в особі філії "Металургійний комплекс" прийнято ресурси на суму 12068632,12 грн., що не оспорюється відповідачем та про що свідчать наявні в матеріалах справи акти прийому-передачі, підписані сторонами без будь-яких зауважень, залізничні накладні.

Неналежне виконання покупцем умов договору поставки №114/ від 18.03.2013 у частині здійснення повних та своєчасних розрахунків за отриманий товар стало підставою звернення постачальника з відповідним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Приймаючи рішення по даній справі суди попередніх інстанцій правомірно виходили з наступного.

Так, укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та статей 264 - 271 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося раніше, в період з 16.05.2014 по 10.08.2014 позивачем було передано, а відповідачем прийнято ресурси на суму 12068632,12 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи акти прийому-передачі та залізничні накладні.

Згідно з п.5.1 договору оплата покупцем ресурсів здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у договорі.

У зв'язку з тим, що здійснення поставок ресурсів має ритмічний та безперервний характер при постійних зв'язках з покупцем, сторони дійшли згоди про встановлення наступної періодичності оплати за поставлені ресурси: протягом строку, вказаного у специфікаціях; не рідше одного разу на місяць; не пізніше останнього дня місяця (п.5.2 договору).

Разом з тим, за умовами п.5 специфікацій до договору №114/ від 18.03.2013 оплата за кожну партію ресурсів здійснюється покупцем протягом 3 календарних днів з дати виставлення рахунку. Покупець не має права відмовитися від оплати ресурсу після виставлення постачальником рахунку.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи платіжних доручень, відповідачем у період з 11.08.2015 по 28.03.2016 було перераховано на користь Приватного акціонерного товариства "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" грошові кошти в сумі 11224133,00 грн. При цьому, в графі "Призначення платежу" зазначених платіжних документів покупцем вказано - "Оплата, дог. №114/ від 18.03.2013". Відповідно до платіжних документів від 22.07.2015 та 11.04.2016 покупцем перераховано постачальнику заборгованість у розмірі 250000,00 грн.

Крім того, за змістом банківських виписок від 30.05.2016, від 16.06.2016, від 17.06.2016, від 05.07.2016, від 06.07.2016, від 07.07.2016, від 08.07.2016 та від 11.07.2016 Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь" - металургійний завод" в особі філії "Металургійний комплекс" на користь Приватного акціонерного товариства "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" перераховано грошові кошти в сумі 594499,12 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем було прострочено виконання зобов`язань щодо сплати позивачу грошових коштів за договором поставки №114/ від 18.03.2013.

У зв'язку з неналежним виконанням Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь" - металургійний завод" в особі філії "Металургійний комплекс" грошових зобов'язань щодо сплати вартості отриманого протягом травня 2014 року -серпня 2014 року товару, Приватним акціонерним товариством "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" на підставі статті 625 Цивільного кодексу України нараховано та пред'явлено до стягнення за період з 20.05.2014 по 10.07.2016 3% річних у сумі 529946,89 грн. та інфляційні в сумі 7225961,53 грн. за період з червня 2014 року по червень 2016 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, колегія суддів погоджується з тим, що він є арифметично вірним та таким, що відповідає нормам законодавства.

Крім 3% річних та інфляційних Приватним акціонерним товариством "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" на підставі п.7.2 договору поставки нараховано та пред'явлено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" в особі філії "Металургійний комплекс" пеню в сумі 824331,00 грн. за період з 19.06.2014 по 10.07.2016.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з п.7.2 договору, у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати ресурсів відповідач сплачує пеню у розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, проте, не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період.

Колегія суддів перевіривши розрахунок пені погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що він є арифметично вірним та таким, що відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи.

Враховуючи вищевикладене, касаційний господарський суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства"Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат".

Разом з тим, з огляду на важкий фінансовий стан підприємства, що унеможливлює своєчасне виконання рішення господарського суду Донецької області, відповідачем була надана заява про відстрочку виконання судового рішення по справі №905/1025/15 на три роки.

Відповідно до пункту 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд при прийнятті рішення має право відстрочити або розстрочити його виконання.

Надання відстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Обґрунтовуючи клопотання про надання відстрочки виконання рішення Приватне акціонерне товариство "Донецьксталь" - металургійний завод" посилається на наявність обставин, які обумовлюють неспроможність відповідача виконати рішення суду повністю у встановлений строк, зокрема: проведення антитерористичної операції та фактичне ведення бойових дій у м. Донецьк стало причиною блокування залізничних перегонів, що позбавило підприємство можливості отримувати сировину та вивозити виготовлену продукцію, і, як наслідок, призвело до зупинення основних промислових агрегатів, обладнання та зупинення роботи підприємства; втрата повного контролю над управлінням Філією "Металургійний комплекс" Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" у зв'язку із захопленням адміністративних будівель та виробничих площ у м. Донецьк невідомими особами; наявність значної кредиторської заборгованості; збитковість діяльності підприємства.

На підтвердження зазначених доводів надано наказ директора Філії "Металургійний комплекс" Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" №64 від 22.02.2017 про встановлення початку простою з 27.02.2017 у зв'язку з зупиненням поставок сировини, матеріалів та відвантаження готової продукції споживачам та неможливістю подальшого здійснення виробничої діяльності по незалежним від підприємства обставинам.

Також, відповідачем надано лист Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" №01/629 від 23.02.2017 про тимчасове припинення перевезення вантажів та порожніх вагонів як на тимчасово неконтрольовану територію України, так і в зворотному напрямку, а також лист Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" №в.о.Н.Дон.Філія-01/714 від 02.03.2017, за змістом якого альтернативних залізничних маршрутів, по яких можливе переміщення вагонів/вантажів з окремих районів Луганської та Донецької областей (тимчасово окупованих територій) на підконтрольну територію України, немає.

В підтвердження скрутного матеріального становища відповідачем надано і звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 12 місяців 2016 року; звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 1 квартал 2017 року; звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2 квартал 2017 року; баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2016 року; баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.03.2017 року; баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2017 року.

Таким чином, беручи до уваги те, що обставини, наведені Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь" - металургійний завод" в обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення є винятковими і ускладнюють виконання рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про задоволення заяви відповідача про відстрочку виконання судового рішення по справі №905/1025/15 строком на три роки.

При цьому судова колегія зазначає, що обставини, наведені Приватним акціонерним товариством "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" у своїй скарзі, не є наслідком комерційного ризику в розумінні статті 44 Господарського кодексу України та їх виникнення об'єктивно не залежало від способу чи методів здійснення заявником його господарської діяльності, а було зумовлене настанням непередбачуваних, невідворотних та надзвичайних подій, які підтверджено належними доказами.

До того ж, матеріали справи не містять доказів скрутного фінансового становища Приватного акціонерного товариства "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат".

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів зауважує, що в касаційній скарзі скаржник фактично просить надати нову оцінку доказам у справі, які на його думку неправильно були оцінені судом апеляційної інстанції під час розгляду справи.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Приватного акціонерного товариства"Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11110,11111 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства"Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 15.08.2017 у справі №905/1025/15 Господарського суду Донецької області залишити без змін.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді І.Алєєва

О.Сибіга