ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.11.2017 Справа №905/2101/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Кащеєві А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Астон", м. Краматорськ

про стягнення штрафу у сумі 10318,00грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Публічне акціонерне товариство "Енергомашспецсталь", м.Краматорськ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 підприємства "Астон", м. Краматорськ про стягнення штрафу у сумі 10318,00грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем в порушення умов п.9.10. договору оперативної оренди транспортного засобу №22/210 від 06.04.2015 не надав податкову накладну в електронній формі та на момент подання позову не реєстрував її відповідно до норм ПК України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.09.2017 порушено провадження по справі №905/2101/17.

06.10.2017 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №205/17 від 02.10.2017, в якому останній заперечує щодо позовних вимог оскільки ввіжає, що п. 9.10 договору оперативної оренди транспортного засобу №22/210 від 06.04.2015 містить умови, що подпадають під юрисдикцію Податкового кодексу України.

23.10.2017 від відповідача надійшли письмові пояснення №224/17 від 18.10.2017 з документами, в яких відповідач проти задоволення позову заперечує.

02.11.2017 позивач надав письмові пояснення №17/1162 від 01.11.2017 з документами, в яких наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Через канцелярію суду 23.11.2017 позивач надав доповнення до пояснень №17/1229 від 20.11.2017, в яких просить суд стягнути з відповідача штраф за несвоєчасне надання податкової накладної в електронному вигляді та реєстрацію її в Єдиному реєстрі податкових накладних в сумі 10318,00грн.

У судових засіданнях позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судові засіданні не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом направлення ухвал на юридичну адресу відповідача.

Пунктом 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції встановлено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, строк розгляду справи продовжувався на 15 днів на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача суд встановив:

06.04.2015 між ОСОБА_1 підприємством "Астон" (Орендодавець) та Публічним акціонерним товаристваом "Енергомашспецсталь" (Орендар) було укладено договір оперативної оренди транспортного засобу №22/210 (договір), згідно п.1.1. якого Орендодавець зобовязується передати в платне користування на визначений строк Орендарю транспортний засіб, зазначений у п.1.2.договору, а Орендар зобовязується за користування транспортним засобом вносить орендну плату (додаткова угода № 2 від 01.10.2016 до договору).

Згідно з п.1.2. договору предметом оренди є: легковий автомобіль універсал -В, марка і модель Nissan X Trail, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) JN1TBNT32U0000162, рік випуску - 2014, справний (додаткова угода № 2 від 01.10.2016 до договору).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що строк оренди складає 36 місяців з моменту передачі транспортного засобу Орендатору.

Якщо жодна із сторін до закінчення строк дії договору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично продовжується на строк, раніше встановлений договором (п.4.2. договору).

Розмір орендної плати складає 12897,50грн., крім того ПДВ 20% 2579,50грн, всього 15447,00грн в місяць (п.5.1. договору в редакції додаткової угоди №2 від 01.10.2016 до договору).

Згідно п.5.2. договору орендна плата перераховується на поточний рахунок Орендодавця не пізніше 10 числа кожного місяця, наступного за звітним з моменту підписання акту виконаних робіт, відповідно до виставлених рахунків.

Згідно п.9.8. договору з метою виконання норм ПКУ відповідно до ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна повинна бути складена в момент виникнення податкових зобовязань Орендодавця, зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних та надана Орендатору в електронному вигляді.

У разі несвоєчасної надання податкової накладної або оформленої з порушення податкового законодавства Орендодавець сплачує штраф в розмірі податкового кредиту (ПДВ 20% по конкретній податковій накладній) (п.9.10.договору).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач передав, а позивач прийняв у строкове платне користування транспортний засіб, що підтверджується відповідними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №10 від 30.04.2017, №13 від 31.05.2017, №14 від 30.06.2017, №19 від 31.07.2017, які підписані сторонами без зауважень.

На виконання умов договору, відповідач вистав позивачу рахунки фактури за оренду транспортного засобу №72 від 30.04.2017 на суму 15477,00грн., №95 від 31.05.2017 на суму 15477,00грн., №107 від 30.06.2017 на суму 15477,00грн., №138 від 31.07.2017 на суму 15477,00грн.

В порушення пунктів 9.10 договору відповідач не надав податкову накладну в електронній формі та на момент подання позовної заяви не зареєстрував її відповідно до норм ПК України, у зв'язку із чим, позивачем нараховано та заявлено до стягнення штраф у сумі 10318,00грн.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом. (п.201.10 ст. 201 ПКУ).

Пунктом 9.10. укладеного договору сторони передбачили, що у разі несвоєчасної надання податкової накладної або оформленої з порушення податкового законодавства Орендодавець сплачує штраф в розмірі податкового кредиту (ПДВ 20% по конкретній податковій накладній).

Проте, суд зауважує, що зобовязання щодо своєчасності внесення відповідачем податкових накладних до Єдиного реєстру податкових накладних не є зобовязанням господарським, відповідальність за порушення якого може врегульовуватись умовами договору, а за своєю правовою природою це зобовязання є податковим, яке регулюється нормами податкового законодавства, та за порушення якого нормами Податкового кодексу України передбачена окрема відповідальність у вигляді штрафних санкцій згідно кодексу, також ним врегульований порядок дій сторін внаслідок невиконання однією з них вимог щодо своєчасної реєстрації податкових накладних.

Суд зазначає, що обумовлені у договорі такі обов'язки відповідача як здійснити реєстрацію податкової накладної, розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку, не є господарським зобов'язанням та/або правилом здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання цих умов договору не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 230, ст. 218 ГК України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій, навіть, якщо їх сплата передбачена у договорі.

Крім того умовами п. 9.10. договору не визначений розмір штрафних санкцій, оскільки він може бути визначений або у вигляді конкретної суми, або у відсотках від суми невиконаного зобов'язання, посилання в договорі на необхідність визначення такого розміру - податкового кредиту (ПДВ 20% по конкретній податковій накладній) не може розцінюватись як визначений сторонами розмір штрафних санкцій відповідно до вищенаведених вимог закону, що підлягає стягненню в примусовому порядку.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає віднесенню на позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", м. Краматорськ до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Астон", м. Краматорськ про стягнення штрафу у сумі 10318,00грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 23.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення буде складено та підписано 27.11.2017.

Повний текст рішення підписано 27.11.2017.

Суддя Г.Є. Курило