КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Справа№ 910/1364/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Разіної Т.І.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання: Пугачовій А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 28.11.2017 року по справі №910/1364/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.10.2017

у справі №910/1364/17 (суддя Зеленіна Н.І.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай"

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський хлібзавод", 2. Публіного акціонерного товариства "СБЕРБАНК"

про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнської громадської організації "Союз інвесторів України" від 16.12.2016 у справі №67/16

за позовом у третейській справі Публіного акціонерного товариства "СБЕРБАНК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський хлібзавод"

третя особа - Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський хлібозавод" (надалі відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" (надалі відповідач-2) про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській організації "Союз інвесторів України" від 16.12.2016 р. у справі №67/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський хлібозавод", третя особа: Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай", про стягнення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 у справі №910/1364/17 відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський хлібозавод" та Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про скасування рішення третейського суду від 16.12.2016 р. у справі №67/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський хлібозавод", третя особа: Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай", про стягнення заборгованості.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції від 11.10.2017, Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу суду скасувати, та прийняти нове судове рішення, яким рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській організації "Союз інвесторів України" від 16.12.2016р. у справі №67/16 скасувати, посилаючись при цьому на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, у доводах апеляційного оскарження позивач наголосив на тому, що місцевим господарським судом було здійснено розгляд спору, не передбаченого третейською угодою, розглянутий третейським судом спір підлягає до розгляду державним судом; Пунктом 9.5 договору застави не відповідає закону, оскільки в момент його підписання між позивачем та відповідачем спору не існувало, третейське застереження підписувалося з метою врегулювати порядок вирішення спірних питань, які виникатимуть в майбутньому, що суперечить ЗУ «Про третейські суди». Відтак, на думку скаржника, спочатку повинен виникнути спір, а потім сторони зобов'язані укласти третейську угоду про передачу конкретного спору на розгляд до третейського суду. Крім того, скаржник наголосив, що третейське рішення винесено передчасно, без дослідження усіх обставин справи та про порушення ст.ст 32, 33 ГПК України. Серед іншого, скаржник наголосив на тому, що місцевий господарський суд, переглядаючи третейське рішення не перевірив надані банком розрахунки заборгованості та штрафних санкцій, які є помилковими та необґрунтованими.

Відповідач-1 та відповідач-2 не скористалися своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 96 ГПК України, та не надали колегії суддів письмові відзиви на скаргу позивача, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України не перешкоджає апеляційному перегляду ухвали суду першої інстанції.

Під час судового засідання від 28.11.2017 представник відповідача-2 просив колегію суддів залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 у справі №910/1364/17 залишити без змін, як таку, що прийнята у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

До судового засідання від 28.11.2017 представники позивача та відповідача-1 не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

За пунктом 3.9.2 постанови пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку не з'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1. підпункту 3.9. названої постанови пленуму ВГСУ.

Враховуючи, що присутній представник банку не заперечував проти розгляду апеляційної скарги у відсутності представників позивача, відповідача-1, з огляду на обмежені строки апеляційного перегляду ухвали місцевого господарського суду, виходячи з того, що явка сторін по справі обов'язковою не визнавалась, колегія суддів перейшла до здійснення апеляційного перегляду оскарженої ухвали за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника Публіного акціонерного товариства "СБЕРБАНК", перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 по даній справі залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській організації "Союз інвесторів України" у складі Третейського судді Пошелюзного С.В. від 16.12.2016р. задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котовський хлібозавод", та звернено стягнення на предмет застави за Договором від 11.06.2014р.

Не погоджуючись з вказаним рішенням третейського суду, Публічне акціонерне товариство "Одеський коровай" оскаржило його до господарського суду міста Києва.

Як на підставу для скасування вказаного третейського рішення заявник посилався, зокрема, на те, що дана справа не підвідомча третейському суду; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою; судом не перевірено надані банком розрахунки заборгованості та штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону України "Про третейські суди" третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості.

Так, згідно ч. 5 ст. 39 Закону України "Про третейські суди" сторони мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь у засіданнях третейського суду, надавати докази, брати участь у дослідженні доказів, подавати клопотання, давати письмові та усні пояснення, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників розгляду, заявляти відводи, користуватися іншими правами відповідно до третейської угоди у третейському суді для вирішення конкретного спору чи регламенту третейського суду та цього Закону.

Водночас, положеннями ст. 51 Закону України "Про третейські суди" та статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Слід зазначити, що при розгляді заяви про скасування рішення третейського суду справа не розглядається по суті, суд лише з'ясовує наявні виключні підстави для скасування рішення третейського суду, передбачені ст. 122-5 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 122-6 ГПК України, за наслідками розгляду справи про оскарження рішення третейського суду господарський суд виносить (постановляє) ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для прийняття (ухвалення) рішення.

Дослідивши доводи наведені при розгляді заяви Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській організації "Союз інвесторів України" у третейській справі №67/16 від 16.12.2016р., місцевим господарським судом не встановлено передбачених ст. 122-5 ГПК України підстав для скасування рішення третейського суду, в зв'язку з чим, у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" відмовлено, як заявленої необґрунтовано.

Як у господарськогому суді першої інстанції, так і у доводах апеляційного оскарження, заявник зазначив, що спір у даній справі не підлягає вирішенню у третейських судах, розглянутий третейським судом спір підлягає до розгляду державним судом. Позивач вважає, що п. 9.5 договору застави не відповідає закону, оскільки в момент його підписання між позивачем та відповідачем спору не існувало, третейське застереження підписувалося з метою врегулювати порядок вирішення спірних питань, які виникатимуть в майбутньому, що суперечить ЗУ «Про третейські суди». Відтак, на думку скаржника, спочатку повинен виникнути спір, а потім сторони зобов'язані укласти третейську угоду про передачу конкретного спору на розгляд до третейського суду.

За результатом дослідження матеріалів справи, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу наведенні посилання сторони, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів господарської та третейської справи, 24.06.2010р. між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" та Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай" укладено договір про відкриття кредитної лінії №17-в/10 і договір про відкриття кредитної лінії №18-в/10.

11.06.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Котовський хлібозавод" (Заставодавець) та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії", яке в подальшому перейменовано в Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" (Заставодержатель) укладено договір застави.

Зазначений Договір застави укладено з метою забезпечення виконання Публічним акціонерним товариством "Одеський коровай" зобов'язань за догодами про відкриття кредитної лінії №17-в/10 та №18-в/10 від 24.06.2010 р., зі змінами і доповненнями (п. 1.1. Договору застави).

Пунктом 9.5. Договору застави сторони погодили, що усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013р., видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду http://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" зі списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду http://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовились, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" є остаточним і обов'язковим з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладання договору.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Статтею 14 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. За домовленістю сторін вони можуть доручити третій особі (юридичній або фізичній) призначення чи обрання третейського суду чи суддів. Для призначення чи обрання третейських суддів у кожній справі необхідна їхня згода. У постійно діючих третейських судах призначення чи обрання третейських суддів здійснюється із затвердженого відповідно до статті 8 цього Закону списку третейських суддів, який за регламентом цього постійно діючого третейського суду може мати обов'язковий чи рекомендаційний характер.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону, склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду. У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду. За всіх умов третейський суд може розглядати справи в будь-якій непарній кількості третейських суддів. Якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

Таким чином, зазначені доводи заявника не відповідають детальним умовам третейського застереження та визнаються судом безпідставними. Крім того, чинним законодавством, зокрема ЗУ "Про третейські суди", Господарським процесуальним кодексом не визначено такої норми, яка б передбачала, що сторони зобов'язані укласти третейську угоду про передачу конкретного спору на розгляд до третейського суду вже після виникнення відповідного спору.

Доводи скаржника про те, що третейське рішення винесено передчасно, без дослідження усіх обставин справи колегія суддів також не приймає до уваги, визнає їх необґрунтованими, та такими, що не спростовують правових висновків суду першої інстанції, оскільки заявником не наведено виключних обставин за яких рішення третейського суду може бути скасовано в розумінні ст. ст.122-5 ГПК України.

Серед іншого, колегія суддів визнає необґрунтованими посилання заявника на те, що третейський суд не перевірив правильність нарахування заявлених банком до стягнення сум. Зазначені апеляційні заперечення не мають жодного значення для вирішення даного спору, оскільки серед виключних підстав для скасування рішення третейського суду (ст. 122-5 Господарського процесуального кодексу України), відсутня така підстава як не перевірка розрахунків.

Таким чином, за оцінкою колегії суддів, дослідивши третейське застереження, які міститься у Договорі застави від 11.06.2014р., укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю "Котовський хлібозавод" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії", яке в подальшому перейменовано в Публічне акціонерне товариство "Сбербанк", з подальшими змінами та доповненнями, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що третейська справа № 67/16, підвідомча Постійно діючому Третейському суду при Всеукраїнській організації "Союз інвесторів України" відповідно до закону та укладених правочинів; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, в межах третейської угоди, відтак, доводи і твердження заявника не відповідають фактичним обставинам справи і не приймаються судом до уваги, у задоволенні позову правомірно відмовлено.

Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду по даній справі заявником не наведено.

У відповідності до ст. 124, пунктів 2, 3, 4 частини другої ст. 129 Конституції України та статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженої ухвали у даній справі колегія суддів не вбачає.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 49 ГПК України та судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-106, 122-5, 122-6 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеський коровай" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 у справі №910/1364/17 залишити без змін.

3. Матеріали господарської справи №910/1364/17 та третейської справи №67/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.І. Разіна

Л.В. Чорна