ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 листопада 2017 року Справа № 910/12280/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Удовиченка О.С.,
суддів:Куровського С.В., Поліщука В.Ю.
розглянувши касаційну скаргу ТОВ "Рівненський насіннєвий завод Євронасіння" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни

на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2017 року

у справі господарського суду№910/12280/17 міста Києва

за позовомТОВ "Рівненський насіннєвий завод Євронасіння"
доТОВ "Фортек Груп"
простягнення 1020273, 00 грн.
В С Т А Н О В И В :

Подана ліквідатором ТОВ "Рівненський насіннєвий завод Євронасіння" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни касаційна скарга на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2017 не може бути прийнята Вищим господарським судом України до розгляду з таких підстав.

Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України, якою встановлено форму та зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1113 ГПК України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" №1801-VIII від 21.12.2016, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2017 року становив 1 600 грн.

Отже, за подання скаржником у вересні 2017 року касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду від 01.09.2017 року про повернення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 27.07.2017 року у даній справі підлягав сплаті судовий збір в розмірі 1 600 грн.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, відстрочення сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із касаційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

При цьому, "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду, при цьому, ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій з боку держави, не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах та не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги від 25.09.2017, скаржником не додано належних доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду від 01.09.2017 року у встановлених порядку та розмірі, при цьому, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття судом рішення у справі, обґрунтоване складним фінансовим станом підприємства-боржника та відсутністю у нього коштів для сплати судового збору на момент звернення до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою у вересні 2017.

Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування наявності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2017, колегія суддів касаційного суду не знаходить підстав для задоволення клопотання ТОВ "Рівненський насіннєвий завод Євронасіння" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни про відстрочення сплати судового збору, оскільки в порушення положень статей 33, 34 ГПК України скаржником не надано доказів на підтвердження того, що його матеріальне становище покращиться протягом визначеного статтею 1118 ГПК України строку розгляду касаційної скарги та скаржник буде спроможний сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі до прийняття судом касаційної інстанції рішення за результатами розгляду касаційної скарги по суті.

При цьому, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов'язані із складним фінансовим становищем підприємства, та відсутність у нього коштів для сплати судового збору не можуть вважатися безумовною підставою для звільнення від такої сплати.

З огляду на зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України відмовляє ТОВ "Рівненський насіннєвий завод Євронасіння" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2017 року у справі №910/12280/17.

За таких обставин, касаційна скарга боржника не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 ГПК України. При цьому, виходячи з положень частини 3 статті 1113 ГПК України, скаржник вправі повторно звернутися до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою після усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 8 Закону України "Про судовий збір", статтями 86, 111, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В :

1. Відмовити ТОВ "Рівненський насіннєвий завод Євронасіння" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2017 року у справі №910/12280/17.

2. Касаційну скаргу ТОВ "Рівненський насіннєвий завод Євронасіння" в особі ліквідатора Ващишиної Оксани Вікторівни на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2017 року у справі №910/12280/17 повернути скаржнику.

Головуючий О.С. Удовиченко

Судді С.В. Куровський

В.Ю. Поліщук