ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
"04" грудня 2017 р. Справа № 916/2646/16
За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю „Банкет Ка
До відповідача: Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго
про визнання недійсним рішення комісії
Колегія суддів у складі: Головуючий суддя Д'яченко Т.Г.
Судді: Смелянець Г.Є., Волков Р.В.
Представники сторін не викликались
Суть спору: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Банкет Ка звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго, у якій просить суд визнати недійсним рішення комісії Південного РЕМ з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією, оформленого протоколом №181 від 30.08.2016 року.
Рішенням господарського суду Одеської області від 29.10.2017р. позов задоволено, визнано недійсним рішення комісії Південного РЕМ з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією, оформлене протоколом №181 від 30.08.2016 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго на користь Товариство з обмеженою відповідальністю „Банкет Ка витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн.

Відповідно до ст. 88 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо: з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення; не вирішено питання про розподіл судових витрат або про повернення судового збору з бюджету. Додаткове рішення, ухвала можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Згідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 4.10 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 21.02.2013 № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський суд не прийняв рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат чи про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також з власної ініціативи він на підставі статті 88 Господарського процесуального кодексу України має право прийняти додаткове рішення (ухвалу, постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання. Таке рішення (ухвалу, постанову) може бути прийнято з питань розподілу сум судового збору або їх повернення і в тому разі, якщо відповідна вимога у розгляді справи з якихось причин не заявлялася.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в рішенні господарського суду Одеської області від 29.11.2017 у справі №916/2646/16 судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат позивача, а саме вимоги позивача, щодо відшкодування йому витрат, понесених на оплату послуг адвоката у розмірі 15000 грн.

Згідно абз.абз. 1, 2, 4 п. 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21 лютого 2013 року №7, витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №6-рп/2013 у справі №1-4/2013.

Як встановлено судом, 16 вересня 2016 року між Адвокатом ОСОБА_1, що діє на підставі Свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю №2272, виданого Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області від 31 липня 2012 року, та позивачем у справі - Товариством з обмеженою відповідальністю „Банкет Ка укладено Договір про надання правової допомоги №16/09-2016, згідно до якого адвокат зобовязується надавати Клієнту правову допомогу з метою захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування і супроводу справи у звязку із подачею Клієнтом позовної заяви до господарського суду Одеської області (відповідач - Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго, предмет позову: визнання недійсним рішення комісії Південного РЕМ з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією, оформленого протоколом №181 від 30.08.2016 року, а Клієнт зобовязується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

За надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 15000 грн. (п. 3.1. Договору про надання правової допомоги №16/09-2016 від 16 вересня 2016 року.

На підтвердження статусу адвоката ОСОБА_1Ю, позивачем надано суду копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 31.07.2012 року за №2272 та ордер серія ОД №044089 від 21 вересня 2016 року.

В матеріалах справи міститься видатковий касовий ордер від 22 вересня 2016р., відповідно до якого позивачем на користь ОСОБА_1 було перераховано плату за адвокатські послуги у розмірі 15000 грн. на підставі Договору про надання правової допомоги №16/09-2016.

Згідно п. 6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21 лютого 2013 року №7, розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК України, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг. Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Дослідивши вимогу позивача щодо стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 15000 грн., суд вважає такі вимоги правомірними та такими, що підлягають задоволенню судом.

Враховуючи усе вищевикладене, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення у справі №916/2646/16.

Керуючись, ст.ст. 44, 49, 82, 88 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго (65031, м. Одеса, вул. М. Боровського, 28Б; код 00131713) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю „Банкет Ка (65113, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 172/1; код 37609502) витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 15000 (пятнадцять тисяч) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя Т.Г. Д'яченко

Суддя Г.Є. Смелянець

Суддя Р.В. Волков