ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р. Справа № 925/1308/17

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Поліщук Ю.В., за участю представників сторін: позивача - Крупи Р.А. за довіреністю; відповідача - Понуровського Ю.О. особисто, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Управління Механізації Будівництва-23" до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Понуровського Юрія Олексійовича про стягнення 266 073 грн. 98 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне товариство "Управління Механізації Будівництва-23" звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Понуровського Юрія Олексійовича (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору поставки № 17/10 від 17.10.2016 року, суму пені в розмірі 266073 грн. 98 коп. та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх обов'язків, визначених договором поставки № 17/10 від 17.10.2016 року, щодо порядку і строків поставки товару - нафтопродуктів (бітум нафтовий дорожній БНД 60/90), у зв'язку з чим у відповідача виникло зобов'язання перед позивачем із сплати пені згідно з п. 7.3. договору поставки.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 20.10.2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній порушено провадження у справі № 925/1308/17, справу призначено до судового розгляду.

Відповідач 13.11.2017 року в порядку ст. 59 ГПК України подав письмовий відзив на позовну заяву ( а.с. 41), за змістом якого позов визнав, проте просив суд на підставі ст. 83 ГПК України зменшити розмір пені, яка підлягає до стягнення, до 200000 грн. 00 коп.

В судовому засіданні, яке відбулося 14.11.2017 року, позивач позов з підстав і в розмірі, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю, заяву відповідача про зменшення розміру пені поклав на розсуд суду, відповідач позов визнав і просив суд позов задовольнити частково на суму 200000 грн. з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позовні вимоги задовольняє частково з наступних підстав.

17.10.2016 року відповідач - суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа Понуровський Юрій Олексійович, як продавець, і відповідач - публічне акціонерне товариство «Управління механізації будівництва - 23», як покупець, уклали договір поставки № 17/10 (далі-Договір, а.с. 29-31) згідно з п. 1.1 якого, продавець зобов'язався передати у власність покупця (поставити), а покупець зобов'язався прийняти у свою власність і оплатити нафтопродукти, а саме Бітум нафтовий дорожній БНД 60/90 в порядку та на умовах, визначених цим Договором; поставка товару проводиться окремими партіями.

Сторони у договорі погодили усі істотні умови, а саме: обов'язки та відповідальність сторін (п.п. 1, 7), якість товару (п.3), умови продажу (п.4), ціна і умови розрахунків (п.5), прийняття товару за кількістю і якістю (п. 6), особливі умови та форс мажор (п.п. 8,10), вирішення суперечок (п.9), строк дії договору та інші умови (п.11), зокрема, у п.п. 2.1, 2.2 зазначено, що продавець зобов'язаний передати у власність покупця товар, а покупець цей товар прийняти у відповідності з розділом 1 цього Договору з оформленням видаткових накладних на товар і інших документів (в разі необхідності) та своєчасно і в повному обсязі оплатити його вартість.

Відповідно до п.п. 7.3 Договору, в разі порушення строків поставки, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми за непоставлений товар за кожен день прострочення поставки.

Договір підписаний повноважними представниками сторін, скріплений їхніми печатками, набрав чинності з дня його підписання. Строк дії зазначений до 31.12.2016 року включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного завершення, проте п.п.11.2 передбачено, що дія договору автоматично продовжується на один календарний рік, якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення строку договору не повідомить другу сторону в письмовій формі про його розірвання.

У додатку 1 до Договору (а.с. 32) сторони склали і погодили графік поставок до договору поставки №17/10 від 17.10.2016 року, який є його невід'ємною частиною та набирає чинності з моменту його підписання - 17.10.2016 року на загальну суму 10448387 грн. 92 коп., яка може бути змінена за згодою сторін.

Згідно додаткової угоди від 01.12.2016 року до договору поставки (а.с. 33) сторони п. п. 2.1.1, 4.4, 11.1 договору виклали в іншій редакції, зокрема: у п.п. 2.1.1 зазначили, що на кожну партію поставленого товару продавець зобов'язаний оформити та зареєструвати у строки та в порядку встановленому чинним законодавством податкову накладну; у п.п. 4.4. зазначили, що товар вважається належним чином поставленим продавцем і прийнятий покупцем за кількістю та якістю у випадку підписання документів зазначених в п. 2.1.1 та реєстрації продавцем у строки та в порядку встановленому чинним законодавством податкової накладної (-х) щодо поставленого товару; у п.п. 11.1 зазначили, що договір діє до 16.10.2017 року включно, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання.

Із видаткових накладних, складених за період з 18.10.2016 року по 12.12.2016 року (а.с. 51-65) вбачається, що відповідачем здійснювалися поставки товару (бітуму дорожнього), а позивачем такий товар приймався, про що свідчать підписи та печатки сторін.

12.01.2017 року відповідачем на адресу позивача направлений лист (а.с. 34) у якому відповідач повідомляє, що може поставити товар в строки і об'ємах, визначених договором, проте не може належно виконати п. 2.1.1 та п. 4.4. Договору, а саме на кожну партію поставленого товару оформити та зареєструвати у строки та порядку, встановленому чинним законодавством, податкову накладну, оскільки ГУ ДФС у Черкаській області заблоковано прийняття та реєстрацію податкових накладних від відповідача в Єдиному реєстрі податкових накладних, тому просить позивача надати згоду на поставку товару без оформлення та реєстрації у строки та порядку, встановленому чинним законодавством, податкових накладних.

У відповідь на вищезазначений лист відповідача, позивач листом №47/1 від 20.01.2017 року (а.с. 35) повідомив, що не надає згоду на поставку товару без реєстрації податкових накладних та зазначає, що згідно умов п.п. 7.3 Договору відповідач буде зобов'язаний сплатити пеню за кожен день прострочення поставки.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в порушення графіку поставки товару відповідачем із січня 2017 року по червень 2017 року поставка товару не здійснювалася, розмір не поставленого товару за період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року становить 528 тонн на загальну суму 4901598 грн. 24 коп.

У зв'язку із неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по договору поставки товару, 01.07.2017 року позивачем направлена вимога про сплату пені із відповідним розрахунком (а.с.36-38) у якій позивач просить відповідача сплатити кошти (пеню) у загальній сумі 266073 грн. 98 коп.

Зазначена вимога відповідачем залишена без відповіді та виконання, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду.

Відповідач у відзиві на позов та у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, що також підтверджується і наданим представником позивача актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.10.2016 року по 13.11.2017 року між позивачем і відповідачем, підписаний представниками обох сторін та скріплений печаткою відповідача (а.с.67), проте, просить суд в порядку ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України при винесені рішення зменшити суму пені, яка підлягає стягненню до 200000 грн.

Отже, предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення пені на підставі п.п. 7.3. Договору поставки № 17/10 від 17.10.2016 року за прострочення поставки товару згідно встановленого графіку, вимоги позивача ґрунтуються на правах і зобов'язаннях сторін цього Договору.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов'язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов'язання, відповідальність за порушення зобов'язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов'язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу статті 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин, види штрафних санкцій визначено главами 24, 26 ГК України.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Так, відповідно до п. 7.3 Договору, у разі порушення строків поставки продавець сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми за непоставлений товар за кожен день прострочення поставки.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

Відтак, з врахуванням обставин справи та вищенаведених приписів законодавства суд вважає, що при обставинах що склалися, вимога позивача про стягнення з відповідача суми штрафу за вчинення спірного порушення у сфері господарювання є обґрунтованою, доказаною, розрахунок розміру штрафу судом перевірено і визнано вірним, у зв'язку з чим позов підлягав би задоволенню повністю.

Проте, відповідач звернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру пені, заявленої у позові, навів у клопотанні обґрунтовані підстави для цього. Позивач в особі свого представника в засіданні суду проти задоволення судом цього клопотання відповідача не заперечував.

Враховуючи наведені відповідачем докази обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені, визнання ним своєї провини і дійове каяття, відсутність заперечень на них у відповідача, приймаючи до уваги майнові інтереси обох сторін, суд відповідно до норм ч. 3 ст. 193, ч. 1 ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, п. 3 ст. 83 ГПК України, роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених в постановах від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», зменшує розмір штрафу, що підлягає стягненню з відповідача до 200000 грн..

На підставі статті 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 3992 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Понуровського Юрія Олексійовича, місце проживання: 18009, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства "Управління Механізації Будівництва-23", місцезнаходження: 38762, Полтавська область, Полтавський район, с. Терешки, вул. Шевченка, буд.11, - 200000 грн. пені, 3992 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текс рішення підписано 24.11.2017 року.

Суддя В.М. Грачов