РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2017Справа №910/17137/17

За позовом: публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "АДОНІС-СЕРВІС";

про: стягнення 1.666.951,38 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Півень Д.О. - за довіреністю від 21.09.2017 № 17092101;

відповідача: Курій О.П. - за довіреністю від 07.04.2017 № б/н.

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "КИЇВЕНЕРГО" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "АДОНІС-СЕРВІС" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 1.666.951,38 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за укладеним між сторонами спору договором на постачання теплової енергії у гарячій воді від 18.10.2011 № 7560197, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 1.666.951,38 грн., з яких: 1.469.675,45 грн. - основна заборгованість, 37.444,14 грн. - 3 % річних та 159.831,79 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.10.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/17137/17. Розгляд справи призначено на 20.11.2017.

До господарського суду від представника відповідача надійшла заява про розстрочення виконання рішення на 24 місяці у зв'язку із скрутним фінансовим становищем.

В судовому засіданні 20.11.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між публічним акціонерним товариством "КИЇВЕНЕРГО", як постачальником, (далі - позивач) та товариства з обмеженою відповідальністю "АДОНІС-СЕРВІС", як споживачем, (далі - відповідач) укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 18.10.2011 № 7560197 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов'язується виробити та поставити теплову енергію відповідачеві для потреб опалення вентиляції та гарячого водопостачання, а останній - отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в Договорі (п. 1 Договору).

В пункті 2.1 Договору визначено, що при виконанні умов Договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені Договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими органом виконавчої влади, що здійснює державне регулювання у сфері теплопостачання - національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України, положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Пунктом п. 2.2.1 Договору визначено, що позивач зобов'язується безперебійно постачати теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності із відповідачем (додатки 3, 4) для потреб опалення - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими відповідачем величинами приєднаного теплового навантаження, визначених у додатку 1.

Положеннями п. 2.3.1 Договору передбачено, що відповідач зобов'язується додержуватися кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку 1, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначених у додатку 2.

Виходячи з п. 9 Додатку № 2 до Договору, відповідач щомісяця з 12 по 15 отримує оформлену позивачем рахунок-фактуру на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми фактично сплаченої теплової енергії в поточному місяці, акт приймання-передавання товарної продукції, облікову картку фактичного споживання за попередній період та акт звіряння, які оформлює і повертає один примірник позивачеві протягом двох днів з моменту їх одержання.

Умовами п. 10 Додатку № 2 до Договору визначено, що відповідач щомісячно:

- забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на розрахунковий рахунок позивача або транзитний рахунок ГІОЦ КМДА;

- до 25 числа поточного місяця сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок позивача згідно з його розрахунком.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1 ст. 275 Господарського кодексу України встановлено за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Так, позивач у період з 01.10.2016 по 01.09.2017 на підставі Договору здійснив на користь відповідача енергопостачання, що підтверджується обліковими картами (табуляграмами) та довідкою про надходження коштів за спожиту згідно Договору теплову енергію, які наявні в матеріалах справи у вигляді копій.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок неналежного виконання відповідачем його грошового зобов'язання за Договором, відповідач оплату поставленої йому теплової енергії у період з 01.10.2016 по 01.09.2017 на користь позивача не здійснив, що призвело до виникнення у відповідач перед позивачем заборгованості за Договором в сумі 1.469.675,45 грн.

Крім того, враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов'язання за Угодою, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача відповідальності на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України шляхом стягнення 3 % річних в сумі 37.444,14 грн. та інфляційних втрат в сумі 159.831,79 грн.

Виходячи з поданої представником позивача до суду довідки про стан розрахунків за спожиту від позивача теплоенергію відповідачем в період з 09.2017 по 10.2017 заборгованість відповідача перед позивачем за укладеним між сторонами спору Договором становить 1.369.675,45грн.

Таким чином, станом на момент вирішення судом даного спору по суті, заборгованість відповідача перед позивачем в частині сплати основної заборгованості становить 1.369.675,45грн.

Враховуючи вказане суд дійшов висновку, що провадження у даній справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача частини основної заборгованості в сумі 100.000,00 грн. підлягає припиненню в порядку, передбаченому п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, з підстав відсутності предмету спору в цій частині.

Щодо решти заявлених позовних вимог, то вони підлягають задоволенню повністю, з урахуванням такого.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання").

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем вартості оплату поставленої йому теплової енергії у період з 01.10.2016 по 01.09.2017 в сумі 1.369.675,45 грн. сторонами спору до суду не подано.

З урахуванням всіх обставин справи та в їх сукупності, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості за спожиту електроенергію, яка виникла внаслідок порушення останнім правил користування електричною енергією, підлягає задоволенню в розмірі 1.369.675,45 грн.

З огляду на обставини даної справи, відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 ЦК України), тому він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

А тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими.

Надані позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, а тому вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 159.831,79 грн. та 3 % річних у розмірі 37.444,14 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

В обґрунтування поданої до суду заяви про розстрочення виконання рішення відповідач зазначає, що останній є лише обслуговуючою організацією в забезпеченні мешканців житлового будинку житлово-комунальними послугами, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. 9, а не безпосереднім споживачем таких послуг. Утворена заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання споживачами обов'язків зі сплати житво-комунальних послуг. Отримання відповідачем грошових коштів та подальший розрахунок з кредиторами, зокрема, позивачем, залежить безпосередньо від оплати споживачами наданих їм житлово-комунальних послуг.

Враховуючи викладені обставини та фінансовий стан відповідача (неможливість розрахунку з позивачем одним платежем), з метою запобігання можливого зупинення надання відповідачем житлово-комунальних послуг, відповідач просить суд розстрочити сплату боргу згідно з поданим до суду графіком на 24 місяці.

Беручи до уваги викладене вище, суд вирішив задовольнити заяву відповідача про розстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 910/17137/17 та розстрочити виконання вказаного судового акту на 24 місяці з урахуванням часткової сплати відповідачем основної заборгованості в сумі 100.000,00 грн.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі № 910/17137/17 в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "АДОНІС-СЕРВІС" суми основної заборгованості в розмірі 100.000,00 грн. - припинити.

3. Решту позовних вимог задовольнити повністю.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "АДОНІС-СЕРВІС" (02095, м. Київ, вул. Княжий затон, буд. 9; ідентифікаційний код 37331470) на користь публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, буд. 5; ідентифікаційний код 00131305) основну заборгованість в сумі 1.369.675 (один мільйон триста шістдесят дев'ять тисяч шістсот сімдесят п'ять) грн. 45 коп. 3 % річних в сумі 37.444 (тридцять сім тисяч чотириста сорок чотири) грн. 14 коп.; інфляційні втрати в сумі 159.831 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот тридцять одна) грн. 79 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 25.004 (двадцять п'ять тисяч чотири) грн. 27 коп.

5. Розстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва від 20.11.2017 у справі № 910/17137/17 виходячи з наступного графіку:

№Гранична дата сплати платежуСума платежу
1.20.12.201765.289,64
2.20.01.201865.289,64
3.20.02.201865.289,64
4.20.03.201865.289,64
5.20.04.201865.289,64
6.20.05.201865.289,64
7.20.06.201865.289,64
8.20.07.201865.289,64
9.20.08.201865.289,64
10.20.09.201865.289,64
11.20.10.201865.289,64
12.20.11.201865.289,64
13.20.12.201865.289,64
14.20.01.201965.289,64
15.20.02.201965.289,64
16.20.03.201965.289,64
17.20.04.201965.289,64
18.20.05.201965.289,64
19.20.06.201965.289,64
20.20.07.201965.289,64
21.20.08.201965.289,64
22.20.09.201965.289,64
23.20.10.201965.289,64
24.20.11.201965.289,66
Всього 1.566.951,38

6. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27 листопада 2017 року

Суддя С.В. Балац