УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28.11.2017Справа № 910/21060/17

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ БІЗНЕС ГРУП"

про стягнення 167 156,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ Бізнес Груп» про стягнення 167 156,73 грн.

Подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С» (вх. №21060/17 від 24.11.2017) підписана ОСОБА_2 (представник позивача за довіреністю), при цьому в позовній заяві відсутні посилання на конкретний доказ таких повноважень (індивідуально - визначений документ (номер, дата) з необхідним переліком повноважень), відповідно до якого ОСОБА_2 має бути визнаний судом в якості "Представника позивача", який має необхідні повноваження на вчинення підпису позовної заяви від імені позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 ГПК України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб"єктом підприємницької діяльності або його представником.

Згідно вимог ч. 3 ст. 57 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Приписами ст. 237 ЦК України визначається поняття та підстави представництва, відповідно до ч.ч 1, 3 якої представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник від імені особи, яку він представляє, здійснює тільки певні юридичні дії внаслідок повноваження. Наявність у представника повноважень є обов'язковою умовою будь - якого представництва.

Документи, що посвідчують повноваження представників, і порядок їх оформлення визначаються ст. 28 ГПК України, відповідно до якої представниками юридичних осіб можуть бути особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Довіреність відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Фактично до позовної заяви у якості додатків додана довіреність № б/н від 01.06.2017 (надалі за текстом - "Довіреність"), за змістом якої встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «С К С» уповноважує ОСОБА_2 бути представником останнього з наданням, зокрема, права підписувати та подавати будь-якого змісту заяв, скарги, клопотання та звернення, отримувати будь-які документи, які стосуються предмета даної довіреності, в тому числі сплачувати всі збори і мита внесення яких є обов'язковим для виконання всіх дій передбачених цією довіреністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України господарський суду порушує справи за позовними заявами і вирішує господарські спори у порядку позовного провадження (ч. 1 ст. 4-1 ГПК України).

Позовна заява - процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду.

Подання позовної заяви є формою реалізації права на позов.

В той же час, заявами в розумінні ГПК України є: заява про залучення третіх осіб (ст. 27), заява про вжиття запобіжних заходів (ст.ст. 43-1, 43-3), заява про відновлення та продовження процесуальних строків (ст. 53), заява про забезпечення позову (ст. 66), заява про відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем, про умови мирової угоди (ст. 78), заява про винесення додаткового рішення, ухвали (ст. 88), заява про роз"яснення, виправлення рішення, ухвали (ст. 89), заява про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами (ст. 113), заява про виправлення помилки в наказі, визання наказу таким, що не підлягає виконанню (ст. 117), заява про поновлення пропущеного строку для пред"явлення наказу до виконання (ст. 119), заява про видачу дубліката наказу (ст. 120), заява про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови (ст. 121), заява про поворот виконання рішення, постанови (ст. 122).

Враховуючи вищезазначене та приймаючи до уваги зміст наданих представнику ОСОБА_2 прав за довіреністю, суд приходить до висновку, що останньому надане ТОВ «С К С» в особі директора ОСОБА_3 право, зокрема, підписувати та подавати будь-якого змісту заяви, при цьому в довіреності № б/н від 01.06.2017 не передбачене та не конкретизоване право на підписання позовних заяв від ТОВ «С К С».

З огляду на наведене, суд вважає, що позивачем не доведена суду підставність права підпису "Представника позивача за довіреністю" ОСОБА_2 позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «С К С».

Крім того згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

В якості доказу направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів позивачем додано фіскальний чек № 9768 та опис вкладення у цінний лист з яких вбачається, що засвідчений календарним штемпелем відділу поштового зв'язку опис вкладення у цінний лист був датований 15.11.2017, при цьому у фіскальному чекові ПАТ «Укрпошта» міститься інша дата, а саме 16.11.2017.

З огляду на зазначене, у суду відсутня можливість встановити факт направлення відповідачу 16.11.2017 саме позовної заяви та доданих до неї документів, які були зазначені позивачем у описі вкладення у цінний лист від 15.11.2017.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідачі позбавляються можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись, п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Звернути увагу позивача, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя Пукшин Л.Г.