РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017Справа №910/17547/15

За позовомКомпанії GOLDEN EXPRESS LTD (Команія «Голден Експресс ЛТД»)
доПублічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»
провиселення з нежитлового приміщення

Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився
від відповідача: Авраміч В.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Компанія GOLDEN EXPRESS LTD (Команія «Голден Експресс ЛТД») звернулася до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі - «Банк») про виселення з нежитлового приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю підстав для перебування відповідача у нежитловому будинку, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, 19, 21, 23, та належить позивачу на праві власності, у зв'язку з чим останнім заявлено вимогу про виселення Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» з такого приміщення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.07.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 29.07.2015 р.

29.07.2015 р. судове засідання не відбулося, у зв'язку з чим ухвалою господарського суду міста Києва від 04.08.2015 р. розгляд справи призначено на 31.08.2015 р.

21.08.2015 р. представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи №910/8959/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Контракт 2007», КОМПАНІЇ «ГОЛДЕН ЕКСПРЕСС ЛТД» (GOLDEN EXPRESS LTD), КОМПАНІЇ «ДЕВІЖН МЕНЕДЖМЕНТ ЛТД» (DEVISION MANAGMANT LTD) та КОМПАНІЇ «БРОДІС ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД» (BRODIES HOLDINGS LIMITED) про визнання недійсними договорів.

Також 21.08.2015 р. представник відповідача до канцелярії суду подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що позивач не є єдиним власником спірного нерухомого майна, а також позивачем не надано доказів знаходження установи Банку у спірному приміщенні станом на час розгляду справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.09.2015 р. зупинено провадження у справі № 910/17547/15 до вирішення справи господарського суду міста Києва № 910/8959/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Контракт 2007», КОМПАНІЇ «ГОЛДЕН ЕКСПРЕСС ЛТД» (GOLDEN EXPRESS LTD), КОМПАНІЇ «ДЕВІЖН МЕНЕДЖМЕНТ ЛТД» (DEVISION MANAGMANT LTD) та КОМПАНІЇ «БРОДІС ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД» (BRODIES HOLDINGS LIMITED) про визнання недійсними договорів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.11.2017 р. поновлено провадження у справі у зв'язку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення, розгляд справи призначено на 27.11.2017 р.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

При цьому, статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У даному випадку суд обмежений строком розгляду справи, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у даній справі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, надав додаткові письмові пояснення по справі, проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що станом на момент розгляду даної справи власником спірного нерухомого майна є саме Банк.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Контракт 2007» як орендодавцем та Відкритим акціонерним товариством АБ «Укргазбанк» як орендарем був укладений договір оренди приміщення №1-11/08, за змістом якого орендодавець передає орендарю за плату на певний строк на умовах цього договору у користування нежитлові приміщення загальною площею 5 035,90 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, 19, 21, 23, яке згідно з технічним паспортом на нежитловий будинок складається із:

- підвалу загальної площею 810,7 кв.м;

- цокольного поверху загальною площею 762,8 кв.м;

- першого поверху загальною площею 840,1 кв.м;

- другого поверху загальною площею 878,6 кв.м;

- третього поверху загальною площею 865,4 кв.м;

- четвертого поверху загальною площею 750,3 кв.м;

- технічного поверху загальною площею 128,3 кв.м.

На підставі договору купівлі продажу від 06.04.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. за реєстровим №420, позивачем було придбано у ТОВ «Контракт 2007» ? частини вказаного нерухомого майна, відомості про що були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна (витяг №35977022 від 06.04.2015 р.).

Позивач вказує, що у зв'язку з закінченням дії договору оренди приміщення №1-11/08 від 14.11.2008 р. Банк зобов'язаний був повернути таке майно орендодавцю, чого відповідачем зроблено не було.

Більш того, за твердженням позивача, відповідач продовжує утримувати приміщення та перешкоджати здійсненню позивачем права володіння та користування нежитловим будинком, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, 19, 21, 23.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю, на думку позивача, підстав для виселення відповідача із спірного приміщення.

Згідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

У статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Статями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно зі ст. ст. 33-34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного рішення справи.

Виходячи із змісту ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України обов'язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21.10.2015 р. у справі №3-649гс15.

В позовні заяві Компанія GOLDEN EXPRESS LTD вказує на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 06.04.2015 р. він придбав у ТОВ «Контракт 2007» у приватну власність ? нежитлового будинку, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Старонаводницька, 19, 21, 23.

При цьому, безпідставне знаходження установи Банку в такому приміщення після закінчення терміну дії договору оренди №1-11/08 від 14.11.2008 р., на думку позивача, свідчить про наявність його порушеного права на вільне володіння та користування спірним майном, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом про виселення.

Згідно із частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

У відповідності до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як на підставу для набуття права власності на спірне майно, а саме на його ? частини, позивач посилається на договір купівлі-продажу від 06.04.2015 р., укладений з ТОВ «Контракт 2007», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. за №420.

Під час розгляду даної справи судом було встановлено, що на розгляді господарського суду міста Києва знаходилася справа №910/8959/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Контракт 2007», КОМПАНІЇ «ГОЛДЕН ЕКСПРЕСС ЛТД» (GOLDEN EXPRESS LTD), КОМПАНІЇ «ДЕВІЖН МЕНЕДЖМЕНТ ЛТД» (DEVISION MANAGMANT LTD) та КОМПАНІЇ «БРОДІС ХОЛДІНГС ЛІМІТЕД» (BRODIES HOLDINGS LIMITED) про визнання недійсними договорів.

Одним із договорів, дійсність яких оспорювалася в такій справі, є договір купівлі-продажу від 06.04.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. за реєстровим №420.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.11.2015 р. у справі №910/8959/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2016 р., визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового будинку від 06.04.2015 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Контракт 2007», Компанією «ДЕВІЖН МЕНЕДЖМЕНТ ЛТД» ([DEVISION MANAGMANT LTD) та Компанією «ГОЛДЕН ЕКСПРЕСС ЛТД» (GOLDEN EXPRESS LTD), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 420.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування. Зокрема, господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Аналогічну позицію щодо преюдиціальної дії рішень суду наведено у п.2.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Наведеної позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 30.01.2013 р. по справі №5020-660/2012 та від 06.03.2014 р. по справі №910/11595/13.

Не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір. Наведеної позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 30.01.2013р. по справі №5020-660/2012, від 06.03.2014р. по справі №910/11595/13, від 23.02.2016р. по справі №910/16120/14.

Отже, рішення господарського суду міста Києва від 26.11.2015 р. у справі №910/8959/15, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення, а встановлені ним обставини повторного доказування не потребують.

Вказаним рішенням встановлено, що 10.10.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Банк, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Плесецький гранітний кар'єр» було укладено кредитний договір № 58-V, в забезпечення виконання зобов'язань за яким між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інгултранс» як іпотекодавцем було укладено договір іпотеки без укладення заставної від 06.11.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстровано за реєстровим № 9273.

Згідно з умовами вказаного договору, іпотекодавець передав Банку в іпотеку, в тому числі, нерухоме майно - жилий будинок літера «А», загальною площею 5035,90 кв.м., житловою площею 998,80 кв.м., що знаходиться за адресою: буд. 19, 21, 23 (дев'ятнадцять, двадцять один, двадцять три) по вулиці Старонаводницькій в місті Києві.

Відповідно до рішень господарського суду м. Києва від 30.10.2008 р. по справах №24/431 та № 24/430, які набрали законної сили, право власності на спірний об'єкт нерухомості було визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Контракт 2007».

В той же час, рішенням господарського суду міста Києва від 01.08.2012 р. заяву Банку про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва у справі № 33/119 від 06.06.2011 р. задоволено, стягнуто на користь Банку заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Плесецький гранітний кар'єр» за кредитним договором від 10.10.2008 р. №58-V в сумі 183 669 027, 49 грн., шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, за договором іпотеки без оформлення заставної від 06.11.2008 р., в тому числі на нерухоме майно загальною площею 5035,90 кв.м., що знаходиться за адресою: буд. 19, 21, 23 по вулиці Старонаводницькій в місті Києві.

У зв'язку з тим, що ТОВ «Контракт 2007» спірне майно було відчужено без згоди Банку як іпотекодержателя, договір купівлі-продажу нежитлового будинку від 06.04.2015 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Контракт 2007», Компанією «ДЕВІЖН МЕНЕДЖМЕНТ ЛТД» ([DEVISION MANAGMANT LTD) та Компанією «ГОЛДЕН ЕКСПРЕСС ЛТД» (GOLDEN EXPRESS LTD), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 420, був визнаний недійсним.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Таким чином, договір купівлі-продажу нежитлового будинку від 06.04.2015 р., на підставі якого позивач у даній справі придбав частину спірного нерухомого майна, визнаний судом недійсним, а відтак не створює юридичних наслідків у вигляді набуття позивачем права власності на таке майно.

Більш того, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №105071892 від 24.11.2017 р., право власності на нерухоме майно загальною площею 5035,90 кв.м., що знаходиться за адресою: буд. 19, 21, 23 по вулиці Старонаводницькій в місті Києві, станом на момент розгляду даної справи зареєстроване за Банком.

Тобто, саме відповідач на момент прийняття рішення у даній справі є власником спірного нерухомого майна, і, відповідно, саме йому належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном згідно із частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України.

За таких обставин, з огляду недоведеність позивачем наявності порушеного суб'єктивного права, на захист якого поданого позов, позовні вимоги Компанії GOLDEN EXPRESS LTD з підстав, заявлених у даній позовній заяві, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Компанії GOLDEN EXPRESS LTD відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.11.2017 р.

Суддя В.П. Босий