ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

13.11.2017р. Справа № 905/1383/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Ніколаєвої Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про зміну порядку виконання рішення за вх. № 27703/17 від 30.10.2017р.

по справі № 905/1383/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до відповідача ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа»

про стягнення 32 409 237,74 грн.,

за участю учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_2, за довіреністю № 14-77 від 14.04.2017р.

від відповідача (заявника): ОСОБА_3, за довіреністю № 40/01 від 31.10.2017р.

ОСОБА_4, за довіреністю № 46/01 від 10.11.2017р.

від органу ДВС: не зявився

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. по справі № 905/1383/15 позов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено частково. Стягнуто з ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 28 361 212,96 грн. інфляційних втрат, 2 534 854,57 грн. 3 % річних, 69 667,93 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

09.11.2015р. на виконання вказаного рішення суду господарським судом виданий відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.01.2016р., яка залишена без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.03.2016р., заяву ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про розстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. по справі № 905/1383/15 задоволено частково. Розстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. по справі № 905/1383/15 в сумі 29 216 067,53 грн. строком на 24 місяця із щомісячною сплатою по 1 217 336,14 грн., а в останній місяць 1 217 336,31 грн. до 28 числа кожного місяця, починаючи з лютого 2016р. В решті заяви відмовлено.

30.10.2017р. за вх. № 27703/17 господарський суд одержав заяву ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», згідно з якою останнє просить суд змінити порядок виконання ухвали господарського суду Донецької області від 28.01.2016р. по справі № 905/1383/15 в частині зменшення періоду розстрочки рішення господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. та визначити датою закінчення розстрочки виконання рішення по справі № 905/1383/15 01.12.2017р.

В обґрунтування відповідач (заявник) посилається на включення його підприємства до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії; необхідність у реалізації відповідачем ст.5 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії»; зазначає про відмову стягувача в укладанні договору реструктуризації заборгованості за договором, за яким є рішення суду про розстрочку виконання рішення суду, у зв'язку з чим боржник не може реалізувати умови спеціального закону, що дозволило б значно зменшити фінансове навантаження на підприємство та поліпшити розрахунки із стягувачем.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.2017р. розгляд заяви призначений у судовому засіданні на 13.11.2017р.

08.11.2017р. за вх. № 28769/17 господарський суд одержав додаткові пояснення ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», згідно з якими останнє просить суд також прийняти до уваги те, що підприємство відповідача (заявника) перебуває у скрутному фінансовому становищі, що обумовлено тим, що основними джерелами надходження грошових коштів відповідачу (заявнику) є одержання оплати за надання послуг з теплопостачання (централізованого опалення) та гарячого водопостачання. У неопалювальний сезон обігові грошові кошти на рахунках підприємства майже відсутні, надходження грошових коштів здійснюється тільки за рахунок оплати боргів минулих періодів. Водночас, відповідача (заявник) надає комунальні послуги за регульованим тарифом, який не відшкодовує собівартість теплової енергії на сто відсотків, внаслідок чого підприємство несе прямі збитки через непокриття різниці в тарифах та несвоєчасне відшкодування заборгованості з державного бюджету з пільг та субсидій. Крім того, після впровадження нової моделі ринку природного газу у підприємства виникли зобовязання не тільки перед постачальником природного газу, а й перед підприємствами, що здійснюють транспортування та розподіл природного газу. Сплата заборгованості перед постачальником природного газу, газотранспортним та газорозподільним підприємствами є першочерговою для підприємства відповідача (заявника), з огляду те, що підприємство відповідача (заявника) відноситься до обєктів життєзабезпечення та стратегічного призначення, та, відповідно, на неможливість допущення обмеження (припинення) постачання природного газу. Також, відповідач (заявник) зазначає, що проведення АТО на території Донецької області та повязані з цим негативні наслідки впливають на платоспроможність відповідача (заявника). Відповідач (заявник) посилається на те, що прийняття ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії» підтверджує, що держава визнала необхідність підтримки теплопостачальних організацій та затвердила заходи врегулювання їх заборгованості.

Представник позивача у судовому засіданні 13.11.2017р. заперечив проти задоволення заяви та просив суд відмовити у її задоволенні, а також надав до суду письмові заперечення на заяву про заміну способу та порядку виконання рішення за вх. № 29133/17 від 13.11.2017р., згідно з якими позивач посилається на те, що, по перше, боржник не позбавлений можливості самостійно виконати рішення суду від 26.10.2015р. по справі № 905/1383/15 до визначеного у заяві строку - 01.12.2017р., а тому необхідність у зміні способу та порядку виконання рішення суду відсутня; по друге, заміна способу та порядку виконання рішення шляхом зменшення періоду розстрочки виконання рішення зумовлена необхідністю ухилення боржника від виконання такого рішення, що ймовірно стане підставою для врегулювання заборгованості на підставі Закону № 1730; по третє, зміна способу та порядку виконання рішення суду допустима лише в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений, тобто виконання рішення у спосіб та порядок, який визначений ухвалою ГСДО від 28.01.2016р. має порушувати права обох сторін та заміна таких способу та порядку має відновити такі права.

Представники відповідача (заявника) у судовому засіданні 13.11.2017р. підтримали заяву та просили суд її задовольнити, а також надали до суду клопотання за вх. № 29117/17 від 13.11.2017р. разом з письмовими поясненнями, згідно з якими відповідач (заявник) посилається на те, що з 28.01.2016р. останнім сплачено 844 491,19 грн., заборгованість за наказом № 905/1383/15 складає 28 271 576 грн.

Представник від органу ДВС про дату та час судового засідання 13.11.2017р. повідомлений належним чином, але у судове засідання не зявився.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про її задоволення з наступних мотивів:

Як вище встановлено судом, ухвалою ГСДО від 28.01.2016р. по справі № 905/1383/15 розстрочено виконання рішення ГСДО від 26.10.2015р. по справі № 905/1383/15 строком на 24 місяця із щомісячною сплатою по 1 217 336,14 грн., а в останній місяць 1 217 336,31 грн. до 28 числа кожного місяця, починаючи з лютого 2016р.

Предметом розгляду справи № 905/1383/15 було стягнення з відповідача (заявника) інфляційних втрат та 3% річних у звязку з неналежним виконанням відповідачем (заявником) умов договору на купівлю-продаж природного газу від 06.02.2012р. № 02/0602/12 щодо своєчасної оплати вартості спожитого газу. При цьому, такі нарахування здійснені позивачем на суму заборгованості, яка стягнута з відповідача (заявника) постановою ХАГС від 14.01.2015р. по справі № 905/2905/14, яка залишена без змін постановою ВГСУ від 05.03.2015р.

Відповідно до ст.121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У п. 7.8 вказаної Постанови розяснено, що господарський суд не має права самостійно скасувати надану ним відстрочку чи розстрочку виконання судового рішення, в тому числі й з тих мотивів, що такі умови не виконуються відповідачем. Але оскільки відстрочка і розстрочка є складовими способу та порядку виконання судового рішення, то умови їх надання може бути переглянуто у процесі розгляду господарським судом заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Діючим законодавством не передбачено переліку таких обставин. Таким чином, суд оцінює докази відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 17, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Конституційним Судом України у п.2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012р. зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012р. №11-рп/201зазначено, що зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення. За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина судового розгляду (Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший повязані з обовязковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово.

30.11.2016р. набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» № 1730 від 03.11.2016р., яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст.1 вказаного Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Згідно зі ст.2 Закону дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитий природний газ.

Статтею 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

За приписами ст. 5 Закону реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

Реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення.

На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

Кожна із сторін зобовязана укласти договір про реструктуризацію заборгованості у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості.

Відповідно до ст. 7 Закону на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

В силу приписів п. 4 ст. 5 Закону виконання зобовязань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості забезпечується шляхом прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду, до комунальної власності якої належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, та який виступає гарантом виконання такого договору на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету).

Метою вказаного Закону є поліпшення фінансового становища, зокрема, підприємств теплоенергетики, запобігання їх банкрутству та підвищення рівня інвестиційної привабливості шляхом впровадження механізмів врегулювання їх кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії. Механізм врегулювання заборгованості, встановлений цим Законом, направлений на покращення фінансово-економічного стану субєктів господарювання у сферах газопостачання, електропостачання, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, забезпечення умов для поступового зниження кредиторської заборгованості за енергоносії та підвищення рівня поточних розрахунків за них.

Виходячи з положень Закону, для здійснення процедури врегулювання заборгованості - зменшення, списання та/або реструктуризація, необхідною умовою є включення до реєстру обсягів заборгованості теплопостачального підприємства, з метою її врегулювання за домовленістю сторін шляхом вчинення відповідних правочинів. При цьому, у разі укладання договору про реструктуризацію та належного його виконання підлягають списанню в т.ч. суми інфляційних втрат та 3% річних.

З реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств центрального водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії вбачається, що ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» включено до переліку підприємств щодо яких запроваджено процедуру врегулювання заборгованості за спожитий природний газ згідно приписів приведеного вище Закону.

На звернення ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» листом ПАТ «НАК «Нафтогаз України» № 26-7152/1.8-17 від 03.10.2017р. «Щодо реалізації положень Закону України від 03.11.2016р. № 1730-VІІІ» повідомлено про те, що на підставі ст. 5 Закону за умови надання гарантії вирішено реструктурувати заборгованість ККП «Маріупольтепломережа» за природний газ, використаний на 01.01.2016р. та не погашена станом на 10.08.2017р. за договором від 06.02.2012р. № 02/0602/12 БО у сумі 13 458 282,68 грн., та на підставі ч.1 ст.7 Закону у разі повного виконання боржником договорів про реструктуризацію заборгованості підлягатимуть подальшому списанню суми неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних, підтверджених судовими рішеннями за договором від 06.02.2012р. №02/0602/12 БО у справі №905/2905/14 на суму 1 140 503,22 грн., у справі №905/1383/15 на суму 28 271 576,34 грн. Фактична сума заборгованості, що підлягатиме реструктуризації, визначатиметься на момент укладання відповідного договору.

У судовому засіданні представники відповідача (заявника) надали усні пояснення про те, що питання щодо надання гарантії позивачу буде вирішено на початку грудня 2017р.

Враховуючи наведене, а також те, що ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» запроваджено ряд заходів, якими передбачено погашення заборгованості теплопостачальних підприємств, зокрема, ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», за спожитий природний газ саме у процедурі врегулювання заборгованості шляхом її реструктуризації на підставі відповідного договору, а також списання сум інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на цю заборгованість (у разі належного виконання договору про реструктуризацію заборгованості), суд дійшов висновку про те, що такі обставини зумовлюють і зміну порядку виконання судового рішення по справі № 905/1383/15.

Виконання відповідачем (заявником) порядку виконання рішення по даній справі, встановленого ухвалою ГСДО від 28.01.2016р. по справі № 905/1383/15 (шляхом сплати щомісячних платежів) унеможливить втілення мети ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», яка направлена саме на зменшення фінансового навантаження теплопостачальних підприємств та поліпшення розрахунків з постачальником природного газу.

При цьому, з матеріалів справи вбачається утрудненість фінансового стану заявника, що зумовлює порушення останнім графіку погашення заборгованості, передбаченого ухвалою ГСДО від 28.01.2016р. по справі № 905/1383/15.

Крім того, суд враховує, що відповідно до розділу ІІ Прикінцеві та Перехідні положення ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» внесені зміни до ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження». Так, згідно з п.п. 10 п.1, п. 4 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її дочірня компанія «Газ України», Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Такі зміни направлені для надання можливості теплопостачальним підприємствам для погашення заборгованості саме шляхом участі у процедурі врегулювання заборгованості за спожитий природний газ відповідно до приписів ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», оскільки стягнення у відповідних виконавчих провадженнях на період їх зупинення не проводиться. Натомість, наявність діючої розстрочки позбавляє відповідача (заявника) можливості скористатися законодавчо встановленим механізмом підтримки теплопостачальних підприємств.

Водночас, суд враховує, що в даному випадку жодного ухилення боржника від виконання рішення не вбачається з огляду на те, що вищенаведені положення Закону визначають право постачальника природного газу на розірвання договору про реструктуризацію заборгованості постачальником природного газу в односторонньому порядку; дострокового стягнення всієї реструктуризованої та непогашеної заборгованості згідно з договором про реструктуризацію заборгованості; нарахування на непогашену суму реструктуризованої заборгованості неустойки (штрафів, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань у разі повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону, у розмірі, що дорівнює сумі тримісячних платежів за цим договором (п. 5 ст. 5 Закону).

Крім того, положення Закону щодо списання нарахованих інфляційних нарахувань та 3 % річних за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості є визначеним заходом державної підтримки сталого функціонування підприємств теплоенергетики.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про відхилення посилань позивача, викладених у запереченнях за вх. № 29131/17 від 13.11.2017р. та, відповідно, про задоволення заяви ККП Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про зміну порядку виконання рішення за вх. № 27703/17 від 30.10.2017р., із врахуванням при цьому того, що зміна порядку виконання рішення не призведе до порушення гарантованих ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. прав позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про зміну порядку виконання рішення за вх. № 27703/17 від 30.10.2017р. задовольнити.

2. Змінити порядок виконання ухвали господарського суду Донецької області від 28.01.2016р. по справі № 905/1383/15 в частині зменшення періоду розстрочки рішення господарського суду Донецької області від 26.10.2015р.

3. Визначити датою закінчення розстрочки виконання рішення по справі № 905/1383/15 01.12.2017р.

Ухвала суду набирає законної сили в день її винесення.

Ухвалу може бути оскаржено у встановленому ГПК України порядку.

Суддя Л.В. Ніколаєва