ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017р. Справа № 917/1746/17

За позовом Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Вячеслава Чорновола, 22-а, м. Полтава, 36024

до Служби автомобільних доріг у Полтавській області, вул. Вячеслава Чорновола, 22-а, м. Полтава, 36024

про стягнення 13357203,02 грн. (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог)

Суддя Семчук О.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 01-11/46-1 від 11.05.2017р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 01-01/08 від 06.01.2017р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 14.11.2017р. до 13 год. 00 хв. 29.11.2017р.

Дочірнє підприємство "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - позивач/ ДП "Полтавський облавтодор") звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Служби автомобільних доріг України в Полтавській області (далі - відповідач/ Служба автомобільних доріг України) про стягнення 14090335,74 грн., в тому числі 1074323,00 грн. 3% річних та 13016012,74 грн. інфляційних. В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про закупівлю послуг за бюджетні кошти № 01-08-12 від 23.05.2012р.

24.11.2017р. від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх. № 14373), згідно якої позивач просить стягнути з відповідача 13357203,02 грн., з яких 1072052,00 грн. 3% річних та 12285151,02 грн. інфляційних.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси, заява про зменшення позовних вимог приймається судом до розгляду.

У разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір (п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду, в зв'язку з цим спір вирішується виходячи з нової ціни позову, а саме: про стягнення з відповідача 13357203,02 грн., з яких 1072052,00 грн. 3% річних та 12285151,02 грн. інфляційних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.10.2017р. порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 14.11.2017р.

В судовому засіданні 14.11.2017р. судом було оголошено перерву до 13 год. 00 хв. 29.11.2017р.

Відповідач у відзивах просить відмовити у позові, оскільки нарахування стягуваних за позовом сум відбулося не з вини відповідача, а через відсутність цільового бюджетного фінансування.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечує.

В судовому засіданні 29.11.2017р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2012р. між позивачем (підрядник за договором) та відповідачем (замовник за договором) було укладено договір про закупівлю послуг за бюджетні кошти № 01-08-12 від 23.05.2012р. (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 04 від 30.12.2013р. підрядник зобов'язався у 2012-2014 роках надати замовникові послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський в межах Полтавської області (Лот № 12, км 231+550 - км 239+000), зазначені в технічному завданні, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Пунктом 4.1. договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення підрядником рахунка на оплату послуг або після підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в); або поетапної оплати замовником наданих послуг (проміжними платежами на підставі форми № КБ-2в після прийняття їх замовником).

Згідно пункту 4.2. договору до рахунка додаються акт приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в), довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма № КБ-3). Відповідно до пункту 6.1.3. договору замовник розраховується з підрядником за надані послуги, виходячи з їх фактичного обсягу та вартості, визначеної в договірній ціні та уточненої при потребі у порядку, визначеному в пункті 3.3 ДБН Д. 1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва» (зі змінами та доповненнями). Згідно пункту 6.1.3. договору термін розрахунків за надані послуги залежить від надходження відповідних коштів від головного розпорядника коштів на розрахунковий рахунок замовника. Згідно розділу XI договору фінансування робіт (послуг) здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та державних кредитних ресурсів.

Відповідно до пункту 10.1. договору з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 04 від 30.12.2013р. договір набуває чинності з 23.05.2012р. і діє до 31.12.2014р.

Позивач своєчасно та з належною якістю власними та залученими силами і засобами відповідно до завдання відповідача та умов договору, додаткових угод до нього, діючих будівельних норм і стандартів виконав роботи на суму 13 817 053,20 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт № 1 за березень 2014 року від 04.03.2014р. на суму 13 358 521,20 грн., № 2 за березень 2014 року від 04.03.2014р. на суму 167 443,20 грн., № 3 за березень 2014 року від 04.03.2014р. на суму 291 088,80 грн., а також довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за березень 2014 року від 04.03.2014р. на суму 13 817 053,20 грн. (копії вказаних документів - в матеріалах справи).

Відповідач, порушуючи умови договору, не виконав свої зобов'язання щодо оплати робіт у порядку та розмірі, передбачених договором.

Сума боргу 13 817 053,20 грн. за вищевказаними актами приймання виконаних будівельних робіт стягнута із відповідача на користь позивача за рішенням господарського суду Полтавської області від 12.03.2015р. у справі № 917/2729/14, на примусове виконання якого судом було видано наказ від 31.03.2015р. Зазначена заборгованість сплачена замовником на користь підрядника у повному обсязі 06.10.2016р., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача за 06.10.2016р.

Позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 1072052,00 грн. 3% річних та 12285151,02 грн. інфляційних за період з 05.03.2014р. по 06.10.2016р.

Відповідач у відзивах просить відмовити у позові, оскільки нарахування стягуваних за позовом сум відбулося не з вини відповідача, а через відсутність цільового бюджетного фінансування. Також відповідачем у відзивах наведено контррозрахунки стягуваних за позовом сум, згідно яких 3% річних становить 1072052,00 грн., інфляційні - 12 285 151,02 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору підряду.

За визначенням ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За загальним правилом, встановленим в ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність у відповідача зобовязань щодо проведення платежів за виконані роботи підтверджується рішенням господарського суду Полтавської області від 12.03.2015р. у справі № 917/2729/14.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Таким чином, враховуючи те, що зобов'язання по оплаті виконаних робіт були виконані відповідачем 06.10.2016р. позивач правомірно нарахував 3% річних та інфляційні на прострочені суми оплати до дня повної їх оплати.

Щодо заперечень відповідача стосовно того, що нарахування стягуваних за позовом сум відбулося не з вини відповідача, а через відсутність цільового бюджетного фінансування, суд зазначає наступне.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов 'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. № 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 року».

Судом перевірено надані сторонами розрахунки 3% річних та інфляційних і встановлено, що позивачем неправомірно нараховано 3% річних на суму основного боргу за 06.10.2016р., оскільки заборгованість станом на 06.10.2016р. була вже погашена.

Проте, враховуючи заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, суми 3% річних та інфляційних втрат, які заявлено до стягнення, підлягають стягненню у повному обсязі.

У наданих відповідачем контррозрахунках суми річних та інфляційних збігаються з сумами, заявленими позивачем до стягнення.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути зі Служби автомобільних доріг в Полтавській області (вул. Вячеслава Чорновола 22-А, м. Полтава, Полтавська область, 36024; ідентифікаційний код 25898491) на користь Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Вячеслава Чорновола 22-А, м. Полтава, 36024, код ЄДРПОУ 25898 грн. 00 коп. 3% річних та 12285151 грн. 02 коп. інфляційних, 200358 грн. 05 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.11.2017р.

Суддя О.С. Семчук