ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 р. Справа № 909/1124/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гриняк Б.П. , секретар судового засідання Михайлюк А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"

вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070

адреса для листування: вул. У. Самчука, 26/1, м. Львів, 79008

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Декра"

вул. Чорновола, 103, м. Івано-Франківськ, 76005

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

ОСОБА_1

АДРЕСА_1, 76014

про стягнення 24 442,17 швейцарських франків, що станом на 02.12.2016 р. складає 618 677,67 грн. - заборгованість по кредиту і процентам та 50 925,49 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості

за участю :

Від позивача: ОСОБА_2, (довіреність № 13-2-2/15419 від 02.03.2017р. ) - представник;

Від відповідача: ОСОБА_3, (довіреність № 05/17 від 27.04.2017р. ) - представник ;

Від третьої особи представник не з'явився.

ВСТАНОВИВ: 06.12.2016р. Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Декра" про стягнення заборгованості по кредиту і процентам за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.07.2007 у розмірі 24442,17 швейцарських франків, що станом на 02.12.2016 складає 618677,67 грн. та пені за несвоєчасне погашення кредиту і відсотків за користування кредитом у розмірі 50925,49 грн. на підставі договору поруки № 1/0-П від 02.07.2007.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14.02.2017р. у справі № 909/1124/16 , залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2017р. у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.08.2017р. рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.02.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2017р. у справі № 909/1124/16 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області.

За результатами проведеного автоматичного розподілу справу № 909/1124/16 передано на новий розгляд судді Гриняку Б.П.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві , просить суд позов задовольнити повністю. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 20 числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України починається перебіг позовної давності до вимог боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя.

Стверджує, що правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобовязань.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги заперечує, мотивуючи їх безпідставністю та необґрунтованістю, просить в позові відмовити повністю.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що ухвалою Івано-Франківскього міського суду Івано-Франківської області від 27.01.2016р. у справі №344/12753/15-ц провадження в справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Декра» про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині позовних вимог до ТзОВ «Фінансова компанія «Декра» закрито.

Умовами договору поруки не встановлено строк її припинення в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, а лише - про його дію до повного виконання зобовязань. Порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя в судовому порядку. Посилається на преклюзивний характер строку поруки, а звідси на пропуск позивачем шестимісячного строку на предявлення вимоги протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив , своїх пояснень по суті заявлених вимог суду не надав.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, вислухавши представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (тепер ПАТ «УкрСиббанк», позивач по справі) та ОСОБА_1 (третя особа) укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 02.07.2007 (а.с.13-17) (далі кредитний договір).

Відповідно до п.1.1.-1.3. кредитного договору, позивач надав третій особі кредит (грошові кошти) в розмірі 30 000,00 швейцарських франків, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 30 червня 2028 року згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 8,99 % річних.

Відповідно до Додатку №1 до кредитного договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно умов кредитного договору відбувається з 01 по 20 число кожного місяця.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань третьої особи за кредитним договором, між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Декра» (відповідач) (далі ТзОВ «Фінансова компанія «Декра») укладено договір поруки №1/0-П від 02.07.2007 року (далі договір поруки) .

Відповідно до п.1.1., 1.3., 1.4. договору поруки, відповідач зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання третьою особою всіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність третьої особи як боржника та відповідача як поручителя є солідарною.

Згідно з п. 2.2. договору поруки, у випадку невиконання боржником (третя особа) своїх зобовязань за основним договором (кредитний договір) кредитор (позивач) має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими для виконання поручителем на 10-ий робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

Пунктом 3.1. договору поруки передбачено строк його дії - до повного припинення всіх зобовязань боржника (третя особа) за основним договором (кредитний договір).

У звязку з невиконанням ОСОБА_1 (третя особа) своїх зобовязань за кредитним договором і наявністю заборгованості станом на 30.04.2015 в розмірі 21 108,61 швейцарських франків (з яких: 19 880,75 швейцарських франків кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість 952,40 швейцарських франків; 1227,86 швейцарських франків заборгованість по процентам) позивач надіслав письмову вимогу №30-11/25650 від 28.05.2015 р. ТзОВ «Фінансова компанія «Декра» (відповідач), яка ним отримана 02.06.2015р., що не заперечується останнім.

Як вбачається зі змісту даної письмової вимоги, позивач просить погасити прострочене зобовязання протягом 10 робочих днів з дати відправлення цієї вимоги ( до 12.06.2015 р.) в розмірі: 952,40 швейцарських франків прострочена заборгованість; 1227,86 швейцарських франків заборгованість по процентам. У випадку не усунення порушень на 11 робочий день з дати відправлення цієї вимоги про дострокове повернення кредиту, позивач зазначає, що вимагатиме виконання ТзОВ «Фінансова компанія «Декра» (відповідач) зобовязань ОСОБА_1 (третя особа), а саме: сплати заборгованості по поверненню суми кредиту в повному обсязі, нарахованих процентів, що разом становить 21108,61 швейцарських франків.

Судом встановлено, що ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.01.2016р. у справі №344/12753/15-ц провадження в справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Декра» про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині позовних вимог до ТзОВ «Фінансова компанія «Декра» закрито.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки . Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків , зокрема , є договір. Аналогічне правило випливає із ст. 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Всупереч умов Кредитного договору третя особа не здійснювала платежі для погашення кредиту та процентів, чим порушила взяті на себе договірні зобов'язання.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором позики встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Статтями 251, 252, 253 Цивільного кодексу України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Тобто юридичне значення має саме сплив визначеного проміжку часу, внаслідок якого виникають, змінюються або припиняються цивільні правовідносини.

За змістом ч.4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами ( ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (така правова позиції викладена в постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 у справі № 6-616цс15).

У разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши боржнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, при цьому договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України, для пред'явлення вимоги поручителю обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника. Такі правові позиції викладено в постановах Верховного Суду України у справах № 6-28цс14, № 6-41цс14, № 6-106цс14, № 6-125цс14, № 6-128цс14. Про те, що під час застосування положень частини четвертої статті 559 ЦК України необхідно дотримуватись позиції викладеної в наведених постановах Верховного Суду України також зазначено в постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 у справі № 910/1407/15-г, яка прийнята на спільному засіданні господарської та цивільної судових палат Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 11128 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги поручителю обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника (позичальника за кредитним договором).

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу (така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 29.03.2017 у справі № 6-3087цс16, від 29.06.2016 у справі № 6-272цс16, від 23.12.2015 у справі № 6-436цс15, яка є обов'язковою в силу приписів ст. 11128 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема Договору про надання споживчого кредиту №0 від 02.07.2007 р. , зобов'язання позичальника по погашенню кредиту та відсотків за користування ним визначено частинами, що підтверджується зокрема "Графіком погашення кредиту". Перші зобов'язання по даному договору виникли з серпня місяця 2007 року і тривають до 30.06.2028 року.

Разом з тим , позивачем на виконання ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 02.11.2017 р. подано розрахунок по тілу кредиту та відсотках із врахуванням суми боргу за період що не перевищує шестимісячного строку до дати пред'явлення позову до суду із врахуванням строку позовної давності щодо стягнення заборгованості по пені, згідно якого заборгованість відповідача за Кредитним договором станом на 02.12.2016 р. складає : 17 380,70 швейцарський франків - заборгованість по сплаті кредиту ( тіло кредиту) , за період з 02.06.2016 р. по 02.12.2016 р. ; 1 038,12 - швейцарських франків - заборгованість по сплаті відсотками за період з 01.05.2016 р. по 30.11.2016 р.; 10 852,48 грн. - заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту ( тіла кредиту) в період з 03.06.2016 р. по 02.12.2016 р.; 14 633,82 грн. - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення відсотків у період з 03.06.2016 р. по 02.12.2016 р.

Зазначений розрахунок заборгованості розрахований позивачем із врахуванням п.1.3.4 Кредитного договору, щодо строку сплати нарахованих процентів з 01 по 20 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані банком такі процент, та Додатку №1 до Кредитного договору щодо строку сплати кредиту ( тіла кредиту).

Таким чином, з урахуванням умов Договору про надання споживчого кредиту №0 від 02.07.2007 р., умов Договору поруки №1/0-ІІ від 02.07.2007 р., вимоги кредитора до поручителя по погашенню заборгованості по Кредитному договору з урахуванням норм ст. 559 Цивільного кодексу України , повинні бути пред'явленні по тілу кредиту з 02.06.2016 р. по 02.12.2016 рік на суму 17 380,70 швейцарських франків; по сплаті відсотків за період з 01.06.2016 р. по 30.11.2016 рік на суму 1 038,12 швейцарських франків.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити пеню у разі невиконання або неналежного виконання ним господарського зобов'язання. Статтею 232 Господарського кодексу України передбачено те, що Законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Зобов'язання за кредитним договором не відносяться до окремих видів зобов'язань щодо яких Законом визначається розмір штрафних санкцій, а тому санкції застосовуються в розмірі передбаченому договором.

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, позичальник сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Таким чином, правомірним є стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту ( тіла кредиту) в період з 03.06.2016 р. по 02.12.2016 рік на суму 10 852,48 грн. та пені за несвоєчасне погашення відсотків у період з 03.06.2016 р. по 02.12.2016 р.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені господарським судом обставини, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача 18 418,80- швейцарських франків, що станом на 02.12.2016 р. складає 466 214,75 грн. та 25 486,30 грн. - пені. В решті позовних вимог слід відмовити в зв'язку з необґрунтованістю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

В п. 4.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Відповідно до п. 4.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.13 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; при задоволенні позову в повному обсязі відшкодування витрат позивача, що пов'язані зі сплатою судового збору, покладається на відповідача; в разі відмови у позові повністю ці витрати покладаються на позивача. Такі правила розподілу судового збору застосовуються у спорах як майнового, так і немайнового характеру. Якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Так, за подачу апеляційної та касаційної скарги, скаржником - позивачем сплачено у відповідності до Закону України «Про судовий збір» та зазначених в ньому ставок, 11048,42 грн. - судового збору за розгляд апеляційної скарги та 12 052,86 грн. за розгляд касаційної скарги .

У відповідності до постанови Вищого господарського суду України від 02.08.2017р., постанови апеляційної та касаційної скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

З врахуванням наведеного, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, та за результатами часткового задоволення позову, суд приходить до висновку про відшкодування позивачу судового збору за розгляд справи в усіх інстанціях відповідно до пропорційно задоволеної суми позову, а отже відшкодуванню підлягає судовий збір за розгляд справи в першій інстанції в сумі 7375,50 грн., за розгляд справи в апеляційній інстанції - 8065,35 грн. , за розгляд справи в касаційній інстанцій інстанції в сумі 8798,59 грн.

Керуючись ст. 49 , 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Декра" про стягнення 24 442,17 швейцарських франків, що станом на 02.12.2016р. складає 618 677,67 грн. - заборгованість по кредиту і процентам та 50 925,49 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Декра" вул. Андріївська, 2/12, м. Київ, 04070, ( адреса для листування: вул. У. Самчука, 26/1, м. Львів, 79008) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", вул. Чорновола, 103, м. Івано-Франківськ, 76005, ( ) 18 418,80 ( вісімнадцять тисяч чотириста вісімнадцять швейцарських франків, 80 сантимів) швейцарських франків , 25 486,30 грн. ( двадцять п'ять тисяч чотириста вісімдесят шість гривень 30 коп. ) - пені , 7 375,50 грн. ( сім тисяч триста сімдесят п'ять гривень 50 коп.) - судовий збір за розгляд справи в першій інстанції, 8 065,35 грн. ( вісім тисяч шістдесят п'ять гривень 35 коп.) - судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції та 8 798,59 грн. ( вісім тисяч сімсот дев'яносто вісім гривень 59 коп.) - судовий збір за розгляд справи в касаційній інстанцій.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.11.17

Суддя Гриняк Б.П.