ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" листопада 2017 р.Справа № 922/3146/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Міжнародної благодійної організації "Милосердя"
до 1. Харківської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" , 2. Головного управління Держгеокадастру у Харківській областіГоловне управління Держгеокадастру у Харківській області
про захист прав на землю та прав інтелектуальної власності
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача-1 - ОСОБА_1, довіренсть №530 від 21.07.2017 р.;

відповідача-2 - ОСОБА_2, довіреність №32-20-14-689/0/19-17 від 12.01.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2017 року Міжнародна благодійна організація Милосердя звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківської регіональної філії державного підприємства Центр державного земельного кадастру про захист права інтелектуальної власності, заявивши вимоги про: визнання порушеним право інтелектуальної власності позивача на технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки МБО "Милосердя" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані за межами населеного пункту на території Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області; зобовязати Харківську регіональну філію Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" вчинити дії по реєстрації договорів оренди строком на 50 років земельної ділянки сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь загальною площею 63,7408 га ріллі, в тому числі: кадастровий номер 020080001 площею 22,4032 га земельних угідь; кадастровий номер 010070129 площею 14,8514 га земельних угідь; кадастровий номер 010070130 площею 8,3162 га земельних угідь; кадастровий номер 020050001 площею 8,2113 га земельних угідь; кадастровий номер 010070131 площею 7,4613 га земельних угідь; кадастровий номер 020100001 площею 2,4974 га земельних угідь, за рахунок земель державного резервного фонду, що розташовані за межами населеного пункту на території Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області, без зміни цільового призначення землі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладених МБО "Милосердя" та Харківською районною державною адміністрацією, про що видати відповідні витяги із Державного земельного кадастру на вказані земельні ділянки. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач відмовив у здійсненні реєстрації договорів оренди, укладених між позивачем та Харківською районною державною адміністрацією, Харківської області на вищевказані земельні ділянки та видачі витягів із Державного земельного кадастру. В якості правових підстав посилається на норми статей 17, 22, 93, 123, 124, 125, 126, 152, 158, 186 Земельного кодексу України, статті 16, 792 Цивільного кодексу України, статті 4, 5, 13, 15, 17, 21 Закону України "Про оренду землі", статті 2, 5, 13, 18, 20, 21, 23 Закону України "Про оцінку земель".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28 вересня 2017 року залучено до участі у справі другого відповіача Головне управління Держгеокадастру у Харківській області

В судовому засіданні 21 листопада 2017 року судом на підставі статті 77 ГПК України було оголошено перерву до 11 год. 15 хв. 28 листопада 2017 року.

Позивач у судове засідання не зявився, явку свого повноважного представника не забезпечив, витребуваних судом документів не надав.

Представник першого відповідача проти позову заперечує та зазначає, що з 01 січня 2011 року відповідно до положень чинного законодавства Харківська регіональна філія ДП "Центр Державного земельного кадастру" не виконує повноваження щодо реєстрації прав на земельні ділянки та їх обтяжень. У зв'язку з чим, ХРФ ДП "Центр ДЗК" було забезпечено передачу усіх матеріалів щодо реєстрації речових прав на земельні ділянки до органів Держгеокадастру України. У зв"язку з цим просить провадження у справі припинити або враховуючи повторну неявку представника позивача, неподання витребуваних судом доказів позов залишити без розгляду.

Присутній у судовому засіданні представник другого відповідача проти задоволення позову заперечує та зазначає, що з огляду на положення Цивільного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки МБО "Милосердя" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані за межами населеного пункту на території Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області не відносить до об'єктів права інтелектуальної власності та не може бути об'єктом захисту прав інтелектуальної власності. Крім того, видача витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не відносить до компетенції ХРВ ДП "Центр Державного земельного кадастру". Позивач не надав до суду документів, які б підтверджували проведення державної реєстрації земельних ділянок, кадастрові номери яких зазначені в позовній заяві.

Розглянувши клопотання першого відповідача про припинення провадження у справі, викладене заперечені на позов (вх. №31905 від 28.09.2017 р.), суд не знаходить правових підстав для його задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах (п. 4.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів того, що у справі №922/2616/17, яке перебуває у провадженні Господарського суду Харківської області, прийнято рішення і воно набрало законної сили. Таким чином, підстави для застосування положень статті 80 ГПК України у даному разі відсутні.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд Харківської області дійшов висновку про залишення позовної заяви Міжнародної благодійної організація Милосердя без розгляду, з огляду на наступне.

Застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Неявка позивача в судове засідання перешкоджає з'ясуванню судом всіх обставин справи, з'ясуванню питання щодо підтримання заявлених позовних вимог станом на час розгляду справи, всебічному і об'єктивному дослідженню правомірності позовних вимог по справі та прийняттю правильного і обґрунтованого рішення в межах встановлених процесуальних строків.

З урахуванням, що доведення обґрунтованості своїх вимог, наявність права вимоги до вказаної відповідачем особи, покладено положеннями Господарського процесуального кодексу України на позивача, невиконання вимог суду, зокрема в цій частині, є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п. 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 4.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р. передбачено, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК України) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК України) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК України.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Ухвалами Господарського суду Харківської області від 19 вересня 2017 року та від 28 вересня 2017 року позивача було зобов'язано, зокрема, про таке:

- технічну документацію із землеустрою на земельні ділянки з кадастровими номерами 020080001; 010070129; 010070130; 020050001; 010070131; 020100001;

- докази наявності прав інтелектуальної власності на спірну технічну документацію із землеустрою.

- докази укладення позивачем договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 020080001; 010070129; 010070130; 020050001; 010070131; 020100001;

- докази подачі відповідачем договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 020080001; 010070129; 010070130; 020050001; 010070131; 020100001 на реєстрацію відповідачеві;

- надіслати другому відповідачу копію позовної заяви доданих до неї документів, докази відправлення надати суду;

- надати письмові пояснення щодо припинення провадження у справі;

- докази відмови Харківської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" у здійсненні реєстрації договорів оренди землі, укладених між МБО "Милосердя" та Харківською районною державною адміністрацією.

Також, ухвалами Господарського суду Харківської області від 10 жовтня 2017 року та від 07 листопада 2017 року явка представників учасників судового процесу визнана обов'язковою.

Позивач вказані вимоги суду не виконав в повному обсязі та не повідомив суд про наявність поважних причин невиконання вимог ухвал суду та неподання витребуваних документів, також не забезпечив явку свого повноважного представника в судові засідання.

Разом з тим, суд без дослідження витребуваних ухвалами документів позбавлений можливості встановити фактичні обставини справи, визначити права та обов'язки сторін між, якими виникли правовідносини, надати їм належну правову кваліфікацію, що у підсумку унеможливлює ухвалення правильного рішення у справі відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р. передбачено, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги повторну неявку в судове засідання представника позивача, чия явка була визнана обов"язковою, ненадання позивачем витребуваних судом доказів, без яких не вбачається можливим встанволення дійсних обставин справи і ухвалення правильного рішення, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

З урахуванням викладеного та керуючись п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Суддя ОСОБА_3

/справа №922/3146/17/