ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Справа № 908/896/17

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

головуючого - суддів:Поляк О.І. (доповідач), Данилової М.В., Ходаківської І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Комунального закладу "Палац культури "Орбіта"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 25.07.2017
у справі № 908/896/17 Господарського суду Запорізької області
за позовомКомунального закладу "Палац культури "Орбіта"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Орбіта-Сервіс"
провідшкодування земельного податку,

за участю представників

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Комунальний заклад "Палац культури "Орбіта" (далі - позивач) звернувся до Господарський суд Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Орбіта-Сервіс" (далі - відповідач) заборгованості по відшкодуванню земельного податку у сумі 18416,67 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.06.2017 (суддя Мірошніченко М.В.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.07.2017 (головуючий суддя - Марченко О.А., судді: Татенко В.М., Радіонова О.О.) у справі № 908/896/17 в позові відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою, Комунальний заклад "Палац культури "Орбіта" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення та неправильне застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 282.1.4., 284.1, 284.3 Податкового кодексу України, ст.ст. 17, 26, 53 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник вважає, що оскільки відшкодування плати за землю є нормативно визначеним обов'язком відповідача, яки має виконуватися на користь Комунального закладу "Палац культури "Орбіта" - балансоутримувача орендованого відповідачем майна, попередні судові інстанції безпідставно відмовили в позові.

Від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просив залишити судові рішення у справі без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Розпорядженням Вищого господарського суду України від 17.11.2017 № 08.03-04/6158 у зв'язку із призначенням судді Бакуліної С.В. суддею Верховного Суду, згідно указу Президента України №357/2017 від 10.11.2017, справу № 908/896/17 передано на повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 908/896/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: Поляк О.I. - головуючий, Данилова М.В., Ходаківська І.П.

Представники сторін не скористались правом на участь в засіданні суду касаційної інстанції.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.09.2001 між Комунальним підприємством "Палац культури "Орбіта" (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Орбіта-Сервіс" (орендарем) укладено договір № 1 оренди нежитлових приміщень, розташованих в палаці культури "Орбіта" за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, 9 (далі - договір), за умовами якого орендодавець на підставі Наказу Управління комунальної власності Запорізької міської ради від 07 травня 2001 року № 96 передає, а Орендар приймає в строкове платне користування частину підвалу та приміщення палацу культури, розташованих за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, 9 (далі - об'єкт оренди).

Цей договір діє з 01.09.2001 по 01.09.2011, строком десять років. (10.1. договору)

Пунктом 10.6 Договору визначено, що в разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору протягом одного місяця після закінчення його строку, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Доказів розірвання, припинення або визнання недійсним спірного договору, сторонами не представлено.

В подальшому між сторонами підписувались додаткові угоди до договору, якими вносилися зміни та доповнення до договору.

Зокрема, додатковою угодою від 02.04.2007 розділ 3 договору доповнено пунктом 3.4 наступного змісту:

"Орендар компенсує Орендодавцю частину плати податку на землю пропорційно орендованої площі згідно з діючим законодавством України. Вказана компенсація здійснюється згідно п. 3.3 Додаткової угоди від 01.04.2004 до Договору оренди від 01.09.2001 № 1".

01.02.2008 між Комунальним підприємством "Палац культури "Орбіта", Товариством з обмеженою відповідальністю "Орбіта-Сервіс" та Управлінням комунальної власності Запорізької міської ради укладено додаткову угоду до договору, за змістом якої орендодавцем майна за договором оренди № 1 від 01.09.2001 визнано Управління комунальної власності Запорізької міської ради, а балансоутримувачем - Комунальний заклад "Палац культури "Орбіта".

Додатковою угодою від 29.04.2011 до договору оренди № 1 від 01.09.2001 сторонами змінено Орендодавця майна з Управління комунальної власності Запорізької міської ради на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради. Одночасно, вказаною додатковою угодою визначено, що з дати підписання цієї додаткової угоди Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради приймає на себе всі права (в тому числі права вимоги), обов'язки та відповідальність орендодавця за договором оренди, що належали Управлінню комунальної власності Запорізької міської ради (в подальшому іменованому орендодавець, що вибув). Права, обов'язки та відповідальність сторони по договору оренди переходять до орендодавця в тому обсязі, в якому вони належали орендодавцю, що вибув, до набуття чинності цією додатковою угодою. З моменту набрання чинності цією додатковою угодою, орендодавець, що вибув, втрачає, а орендодавець набуває право вимагати виконання від орендаря своїх обов'язків щодо договору оренди № 1 від 01.09.2001 нежитлового приміщення по вул. Лермонтова, 9, які виникли до моменту набрання чинності цією додатковою угодою, а також тих, що виникнуть у майбутньому. Додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди № 1 від 01.09.2001, набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами всіх прийнятих згідно з договором оренди зобов'язань, умови якого стають обов'язковими для сторін (п. 2, 4, 6, 8 додаткової угоди від 29.04.2011).

Зазначаючи про те, що відповідач систематично та не в повному обсязі сплачує відшкодування земельного податку, у зв'язку з чим, останній має заборгованість перед балансоутримувачем майна, Комунальне підприємство "Палац культури "Орбіта" звернулося до господарського суду з цим позовом.

Вирішуючи спір у справі, попередні судові інстанції виходили з того, що внаслідок зміни умов договору оренди 01.09.2001 № 1 в частині визначення орендодавця комунального майна, відповідач (орендар) несе грошовий обов'язок в т.ч. по відшкодуванню земельного податку саме перед орендодавцем (Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради), але не перед КЗ "Палац культури "Орбіта" (позивачем), тому право вимоги заборгованості по відшкодуванню земельного податку має саме орендодавець, а не балансоутримувач, у зв'язку з чим, відмовили в позові.

Колегія суддів вважає висновки попередніх судових інстанцій помилковими та передчасними, з огляду на таке.

Згідно з п. 14.1.147 Податкового кодексу України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Пунктом 14.1.72 Податкового кодексу України визначено, що земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Відповідно до п. 269.1 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно з п. 270.1 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування, зокрема, є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Враховуючи, що предметом спору у справі є стягнення заборгованості по відшкодуванню земельного податку, попередні судові інстанції мали б встановити суб'єкта, який є платником такого податку, адже саме ця особа і може вимагати компенсації відповідних сум.

Втім, зазначивши, що внаслідок зміни умов договору оренди 01.09.2001 № 1 в частині визначення орендодавця комунального майна, відповідач несе грошовий обов'язок по відшкодуванню земельного податку саме перед Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, але не перед позивачем, попередні судові інстанції нормативно не обґрунтували ні наявність у Департаменту обов'язку по сплаті земельного податку, ані відсутність такого обов'язку у позивача та не звернули увагу на те, що вказаний обов'язок не є цивільним, який би набувався/втрачався за господарськими зобов'язаннями не пов'язаними зі зміною власника/балансоутримувача майна, а отже похідне від нього право на компенсацію земельного податку залишається за платником цього податку.

При цьому, враховуючи, що правову кваліфікацію матерально-правової природи вимоги про стягнення коштів має дати саме суд, виходячи з обставин на які в обґрунтування вимог посилається позивач, а також те, що у спірних правовідносинах саме відповідач є фактичним землекористувачем частини земельної ділянки на якій розташоване передане йому в оренду нерухоме майно, відсутність оформленого договору про відшкодування земельного податку, може свідчити виключно про безпідставність вимоги про сплату спірних сум на підставі приписів законодавства яким врегульовано зобов'язальні відносини сторін, що виникають з договору, втім не спростовувати наявність правових підстав для стягнення спірної суми як безпідставного збагачення однієї особи за рахунок іншої.

Втім, зазначеного вище попередні судові інстанції також не врахували, у зв'язку з цим не встановили обставини, які входять до предмету доказування у справі та не оцінили доводи сторін в контексті нормативних приписів, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційна скарга Комунального закладу "Палац культури "Орбіта" підлягає частковому задоволенню, а постанова Донецького апеляційного господарського суду від 25.07.2017 та рішення Господарського суду Запорізької області від 06.06.2017 у справі № 908/896/17 - скасуванню з передачею справи на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Керуючись статтями 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального закладу "Палац культури "Орбіта" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.07.2017 у справі № 908/896/17 задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.07.2017 у справі №908/896/17 та рішення Господарського суду Запорізької області від 06.06.2017 у справі №908/896/17 скасувати. Справу направити на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді М.В. Данилова

І.П. Ходаківська