ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Справа № 910/22175/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Вовк І.В. і Могил С.К.

розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування", м. Київ,

на рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2017

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017

зі справи № 910/22175/16

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування"), м. Київ,

до приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" (далі - ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія"), м. Київ,

про стягнення 50 000,00 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Брусков В.Я. адвокат (договір від 02.06.2017, ордер від 04.08.2017)

відповідача - не з'явився

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" про стягнення 50 000,00 грн. виплаченого страхового відшкодування на користь потерпілої особи.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.03.2017 у справі № 910/22175/16 (суддя Пригунова А.Б.), яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 (судді Буравльов С.І. - головуючий, Руденко М.А., Андрієнко В.В.) у задоволенні позову відмовлено, з посиланням на недоведеність наявності вини ОСОБА_5 (цивільно - правова відповідальність якого застрахована ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія") у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить суд касаційної інстанції судові акти попередніх інстанцій зі справи скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- 27.12.2013 ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" та публічним акціонерним товариством "Миронівський хлібопродукт" (далі - страхувальник) укладено Генеральний договір № 001-а/14корп-05 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземними транспортними засобами, та іншим майном, вказаними у сертифікатах, що є невід'ємною частиною цього договору;

- строк та територія дії Договору у відношенні конкретного транспортного засобу вказується у відповідному сертифікаті;

- відповідно до сертифікату від 17.07.2014 № 230 до Генерального договору № 001-а/14корп-05 застрахованим транспортним засобом є напівпричіп "SCHMITZ, SKO 24", 2009 року випуску, державний номер НОМЕР_1; строк дії сертифікату з 30.07.2014 по 29.07.2015;

- 01.04.2015 о 13 год. 10 хв. на трасі М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ (на Таганрог) сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Mersedes-Benz, Atego 1318, державний номер НОМЕР_2, що належить товариству з обмеженою відповідальністю "ТК" АГРОТРЕЙД" та перебував під керуванням ОСОБА_5, і автомобіля вантажного "Scania P380", державний номер НОМЕР_3 з напівпричепом "SCHMITZ, SKO 24", державний номер НОМЕР_1, власником якого є публічне акціонерне товариство "Миронівський хлібопродукт" під керуванням ОСОБА_6;

- в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" напівпричіп "SCHMITZ, SKO 24", державний номер НОМЕР_1;

- вартість матеріального збитку, завданого власнику напівпричепа "SCHMITZ, SKO 24", державний номер НОМЕР_1 відповідно до акту виконаних робіт від 30.06.2015 № SK-502701 товариства з обмеженою відповідальністю "Сканія Україна" складає 54 935,71 грн.;

- згідно зі страховим актом від 04.12.2015 № 1.003.15.04723/VESKO25388 сума страхового відшкодування власнику напівпричепа "SCHMITZ, SKO 24", державний номер НОМЕР_1, складає 52 335,71 грн.;

- платіжним дорученням від 07.12.2015 № 211 150 ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" перерахувало на користь публічного акціонерного товариства "Миронівський хлібопродукт" страхове відшкодування у розмірі 52 335,71 грн.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу - автомобіля Mersedes-Benz, Atego 1318, державний номер НОМЕР_2, застрахована ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2680032 строк дії з 08.08.2014 до 07.08.2015; ліміт відповідальності страховика за вказаний полісом за шкоду, завдану майну встановлено у розмірі 50 000,00 грн.; франшиза - 1000,00 грн.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 50 000,00 грн. виплаченого страхового відшкодування на користь потерпілої особи (з урахуванням ліміту відповідальності, встановленого згідно з полісом № АІ/2680032).

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові - ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування", який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно, відбувся перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація).

Так, при суброгації нове зобов'язання із відшкодування збитків не виникає, - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

У випадку ж регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Суди попередніх інстанцій, окрім приписів статтей 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", послалися також на приписи статті 1191 ЦК України, що є помилковим, оскільки статтею 1191 ЦК України врегульовано питання права зворотної вимоги до винної особи (регресу), у той час як для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. Так, при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з недоведеності позивачем належними та допустимими доказами наявності вини фізичної особи ОСОБА_5 (цивільно - правова відповідальність якого застрахована ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія") у вчиненні ДТП (за відсутності рішення місцевого суду щодо встановлення вини останнього).

Водночас, судами попередніх інстанцій не враховано, що відповідно до частини четвертої статті 35 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. В інших випадках питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справ, у тому числі матеріалів слідчих органів. Рішення господарського суду не може обґрунтовуватись тільки довідкою органу ДАІ або постановою про відмову у порушенні кримінальної справи (аналогічна позиція викладена у пункті 4 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 № 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди").

Відповідно до статті 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з приписами статті 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як унормовано у статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. У цьому зв'язку із загального змісту тих фактичних даних, що містяться у справі, останні (у тому числі копії матеріалів за фактом ДТП, які надані Лиманським ВП ГУНП в Одеській області на вимогу суду апеляційної інстанції) містять певну інформацію і суд зобов'язаний вжити заходів для їх перевірки, на предмет достовірності відображеної в них інформації. Разом з тим, суди попередніх інстанцій не вжили жодних заходів для встановлення особи, з вини якої сталася ДТП, на підставі тих доказів, що містяться у матеріалах справи.

За наведених обставин Вищий господарський суд України дійшов висновку про те, що подані за справою докази, а отже і обставини самої справи, були досліджені попередніми судовими інстанціями односторонньо і неповно, а тобто з порушенням вищенаведених вимог процесуального законодавства. Це дає підстави для скасування оскаржуваних судових рішень з передачею справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 1117, 1119-11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 зі справи № 910/22175/16 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Суддя В. Палій

Суддя І. Вовк

Суддя С. Могил