ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 листопада 2017 року Справа № 921/757/16-г/7

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Картере В.І. (доповідач),

суддів: Гольцової Л.А.,

Губенко Н.М.

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017

у справі № 921/757/16-г/7 господарського суду Тернопільської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Борен - А"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд"

про стягнення 8 629 304,36 грн., з яких: 4 065 000,00 грн. - основний борг, 478 783,15 грн. - 3% річних, 4 085 521,21 грн. - інфляційні нарахування

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 у справі № 921/757/16-г/17.

Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення касаційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 120% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з п. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий та немайновий характер, судовий збір підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Пунктом 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 роз'яснено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Крім того, у п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" роз'яснено, що сплата судового збору з апеляційної та касаційної скарги на рішення суду здійснюється, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

Як вбачається зі змісту поданої касаційної скарги, відповідачем оскаржується постанова господарського суду апеляційної інстанції, якою визнано недійсними: договір оренди № БА-3376 від 04.01.2014; договір оренди № БА-2380 від 17.11.2014; угода про зарахування зустрічних однорідних вимог від 15.05.2014 на суму 337 200,00 грн.; угода про зарахування зустрічних однорідних вимог від 18.07.2014 на суму 1 200 000,00 грн.; одностороння заява від 31.12.2015 на суму 703 687,00 грн.; одностороння заява на суму 536 000,00 грн.; додаткова угода від 02.12.2013 до договору купівлі-продажу № БА1684 від 28.08.2013. Крім того, постановою стягнуто з ТОВ "Тернопіль Мостобуд" на користь ТОВ "Борен - А" 2 240 887,00 грн. заборгованості, 3 944 455, 04 грн. інфляційних втрат та 449 122, 98 грн. 3 % річних. В решті рішення господарського суду Тернопільської області залишено без змін.

Пунктом 2.18 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, роз'яснено, що у разі подання апеляційної (касаційної) скарги на судове рішення, яким господарський суд з власної ініціативи визнав недійсним пов'язаний з предметом спору договір, що суперечить законодавству (п. 1 ст. 83 ГПК), сплата судового збору в зв'язку з оскарженням рішення у відповідній частині здійснюється на загальних підставах.

Отже, в даному випадку судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими для позовів як майнового так і немайнового характеру.

Відповідно, за подання касаційної скарги на оскаржувану постанову касатор повинен був сплатити суму судового збору у загальному розмірі 168 767,48 грн., а саме:

- 13 440,00 грн. за немайнові вимоги про визнання недійсними семи договорів;

- 155 327,48 грн. за майнову вимогу про стягнення грошових коштів.

Касатором не дотримано вказаних вимог, оскільки до касаційної скарги додане платіжне доручення № 1007 від 09.10.2017 про сплату судового збору у розмірі 155 327,48 грн., яке не може бути належним доказом сплати судового збору у визначеному чинним законодавством розмірі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Враховуючи викладене та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 у справі № 921/757/16-г/7 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Тернопіль Мостобуд".

.

Головуючий суддя: В. Картере
Судді: Л. Гольцова Н. Губенко