УХВАЛА

20.11.2017№ 910/15357/17

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРАФЕТ ХОУМ»

про стягнення 2 650 574, 66 грн.

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРАФЕТ ХОУМ»

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про визнання договору недійсним

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін (за первісним позовом):

від позивача: Шафранова О.В. адвокат за договором № 33 від 28.08.2017;

від відповідача: Руденко В.О. за довіреністю № 26 від 30.05.2017;

Лиска П.О. за довіреністю від 09.10.2017;

В судовому засіданні присутній: ОСОБА_5.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРАФЕТ ХОУМ» (далі - відповідач) про стягнення 2 650 574, 66 грн. заборгованості за Договором про надання послуг з впровадження CRM-системи № 20160601 від 01.06.2016.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, відповідно до змісту якої позивач просить суд накласти арешт, що знаходяться на банківських рахунках відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.09.2017 порушено провадження у справі № 910/15357/17, її розгляд призначено на 25.09.2017 року.

25.09.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

25.09.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.09.2017 заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову залишено без задоволення, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено перерву до 04.10.2017 року.

03.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

04.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи з метою мирного врегулювання спору та підписання мирової угоди.

В судовому засіданні 04.10.2017 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 23.10.2017 року.

23.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, заяву про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу, клопотання про витребування додаткових доказів у справі в порядку статті 38 ГПК України, клопотання про призначення експертизи комп'ютерної програми, клопотання про призначення технічної експертизи документів, клопотання про призначення експертизи друкарських форм, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, клопотання про продовження строку розгляду спору, клопотання про призначення колегіального розгляду справи, а також зустрічну позовну заяву про визнання договору недійсним.

В судовому засіданні 23.10.2017 року судом розглянуто подане відповідачем клопотання про призначення колегіального розгляду справи № 910/15357/17 та вирішено відмовити в його задоволенні.

Водночас, розгляд поданих відповідачем клопотань про витребування додаткових доказів у справі в порядку статті 38 ГПК України, клопотання про призначення експертизи комп'ютерної програми, клопотання про призначення технічної експертизи документів, клопотання про призначення експертизи друкарських форм, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, клопотання про продовження строку розгляду спору судом відкладено до встановлення фактичних обставин справи.

В судовому засіданні 23.10.2017 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 30.10.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.10.2017 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРАФЕТ ХОУМ» до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання договору недійсним прийнято для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/15357/17 та призначено до розгляду на 30.10.2017 року.

30.10.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 30.10.2017 року представник відповідача підтримав подані ним клопотання про витребування додаткових доказів у справі та про призначення у справі судової експертизи.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про витребування додаткових доказів у справі, суд дійшов висновку про його часткове задоволення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.10.2017 в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду спору у справі № 910/15357/17 на п'ятнадцять днів, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 20.11.2017 року.

13.11.2017 та 20.11.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

20.11.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про витребування додаткових доказів у справі в порядку статті 38 Господарського процесуального кодексу України та відзив на зустрічну позовну заяву.

В судовому засіданні 20.11.2017 року представником відповідача заявлено усне клопотання про залишення первісного позову без розгляду через невиконання позивачем вимог суду в частині надання оригіналів документів, необхідних для вирішення спору по суті.

Розглянувши зазначене клопотання суд вирішив відмовити в якого задоволенні, враховуючи наступне.

Підстави для залишення позову без розгляду визначені приписами статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Зазначений у статті 81 Господарського процесуального кодексу України перелік підстав залишення позову без розгляду є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з`явився на виклик у засідання господарського суду і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 4.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов`язаний з`ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об`єктивно оцінити їх поважність.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо одним з учасників судового процесу подано засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам, то господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала.

Як на тому наголошено у 2.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Відповідно до п. 2.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі неподання оригіналів документів на вимогу суду справа розглядається за наявними доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до вимог статей 32, 33, 43 ГПК.

Враховуючи вищевикладені обставини та обсяг наданих позивачем до матеріалів справи документів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для залишення позову без розгляду.

При цьому, суд відклав розгляд поданого позивачем клопотання про витребування додаткових доказів у справі в порядку статті 38 Господарського процесуального кодексу України до встановлення фактичних обставин справи.

Заслухавши в судовому засіданні 20.11.2017 року пояснення представників сторін та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтею 82 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Згідно зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, згідно з положеннями ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має створювати сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, в тому числі й шляхом витребування доказів на підставі поданого стороною або прокурором клопотання (ст. 38 ГПК України).

Також, за змістом системного аналізу приписів ст. ст. 43, 104 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення законності та обґрунтованості судового рішення, на місцевий господарський суд покладено обов'язок всебічно та повно з'ясувати і дослідити обставини справи, що мають значення для її вирішення по суті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, є підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Таким чином, суд, розглядаючи справу, має вживати заходів до всебічного й повного встановлення обставин спору, що не суперечить принципу змагальності, оскільки останній відображається в змісті процесуальних прав та обов'язків осіб, що беруть участь у справі та реалізується в сукупності з принципами рівності, диспозитивності та безпосередності.

Також, відповідно до п. 62 Додатку до Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 на 1098 засіданні заступників міністрів, - судді повинні розглядати кожну справу з належною ретельністю та впродовж розумного строку.

Під час розгляду справи відповідач стверджував, що керівник ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» ОСОБА_5. ніколи не підписував надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог Договір, Технічне завдання, Акти, Протоколи, та не володіє інформацією про особу, яка їх підписала.

В судовому засіданні 20.11.2017 року ОСОБА_5. також підтвердив, що ніколи не підписував зазначені документи.

Частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Як на тому наголошено в пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи для вирішення питання щодо підписання керівником ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» ОСОБА_5 Договору, Технічного завдання, Актів, Протоколів, оскільки вказана обставина є суттєвою і може вплинути на результати вирішення спору, а вирішення означеного питання потребує спеціальних знань.

В даному випадку, у справі має бути призначено судову почеркознавчу експертизу, основними завданнями якої є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису.

Відповідно до частин 2, 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31цього Кодексу.

У пункті 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" зазначено, що господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи.

Відповідно до п. 7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" з урахуванням вимог частини третьої статті 41 ГПК господарський суд доручає проведення судових експертиз установам та особам, зазначеним у статтях 7, 9 і 10 Закону.

Згідно з частиною другою статті 10 Закону судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта.

За загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до Закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України (стаття 9 Закону).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням пояснень відповідача щодо завантаженості Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та з метою розгляду даного спору в межах розумного строку, суд вважає за необхідне доручити проведення призначеної у справі № 910/15357/17 судової експертизи Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України.

Відповідно до роз'яснень, які надав Пленум Вищого господарського суду України в п. 23 своєї постанови від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого.

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи те, що саме відповідач в силу приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України повинен довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх заперечень за первісним позовом та зустрічних вимог, суд дійшов висновку, що витрати по проведенню експертизи на даному етапі покладаються на відповідача як на заінтересовану сторону.

При цьому, розгляд заявлених відповідачем клопотань про призначення у справі судової експертизи друкарських форм, судової технічної експертизи документів, судової експертизи комп'ютерної програми судом відкладено до встановлення фактичних обставин справи.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 910/15357/17 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса (61000, місто Харків, вулиця Золочівська, будинок 8а).

2. На вирішення експертизи поставити наступні питання:

- чи виконано підпис від імені ОСОБА_5 у Договорі № 20160601 про надання послуг з впровадження CRM-системи від 01.06.2016 на третьому аркуші у пункті 9 (Місцезнаходження і реквізити сторін) навпроти слова «Директор» перед рукописним виконанням тексту «ОСОБА_5.» тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?

- чи виконано підпис від імені ОСОБА_5 у Договорі № 20160601 про надання послуг з впровадження CRM-системи від 01.06.2016 на третьому аркуші внизу з правої сторони навпроти слова «Клієнт» ОСОБА_5 чи іншою особою?

- чи виконано рукописний текст у Договорі № 20160601 про надання послуг з впровадження CRM-системи від 01.06.2016 на третьому аркуші у пункті 9 (Місцезнаходження і реквізити сторін), а саме наступний текст: « 6», «АТ «Райффайзен Банк Аваль», « 380805», « 40148778», « 39», « НОМЕР_1» ОСОБА_5 чи іншою особою?

- чи виконано підпис у документі «Технічне завдання (додаток № 1 до Договору від 01.06.2016)» на другому аркуші навпроти «ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ» ОСОБА_5 чи іншою особою?

- чи виконано підпис у документі «Технічне завдання (додаток № 1 до Договору від 01.06.2016)» на другому аркуші внизу з правої сторони навпроти слова «Клієнт» ОСОБА_5, чи іншою особою?

- чи виконано підпис у документі Акт надання послуг № 16/1 від 29.07.2016 зверху в правій стороні внизу за словами «Директор Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРАФЕТ ХОУМ» ОСОБА_5 чи іншою особою?

- чи виконано підпис у документі Акт надання послуг № 16/1 від 29.07.2016 знизу в правій стороні внизу за словами «Від Замовника» ОСОБА_5 чи іншою особою?

- чи виконано підпис у документі Акт надання послуг № 22/1 від 30.09.2016 зверху в правій стороні внизу за словами «Директор Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРАФЕТ ХОУМ» ОСОБА_5 чи іншою особою?

- чи виконано підпис у документі Акт надання послуг № 22/1 від 30.09.2016 знизу в правій стороні внизу за словами «Від Замовника» ОСОБА_5 чи іншою особою?

- чи виконані підписи та рукописний текст у документах у графах, що є об'єктами досліджень, де виконаний підпис від імені «ТОВ «МАРАФЕТ ХОУМ», «Клієнт», «Замовник» щодо наступних документів; Договір № 20160601 про надання послуг з впровадження CRM -системи від 01.06.2016; Технічне завдання (додаток № 1 до Договору від 01.06.2016); Акт про прийняття-передачі виконаних робіт з презентації CRM та навчання від 02.12.2016; Протокол проведення випробувань CRM системи від 02.12.2016; Акт надання послуг № 16/1 від 29.07.2016; Акт надання послуг № 22/1 від 30.09.2016; Акт надання послуг № 27/2 від 30.11.2016, однією і тією ж самою особою?

3. Попередити експерта, який буде здійснювати судову експертизу, про кримінальну відповідальність згідно з ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

4. Зобов'язати учасників судового процесу надати на вимогу експерта оригінали всіх, необхідних для проведення експертизи, документів.

5. Оплату витрат по проведенню судової експертизи на даному етапі провадження у справі покласти на відповідача за первісним позовом - ТОВ «Марафет Хоум» і запропонувати йому вирішити питання з експертною установою щодо сплати, в т.ч. шляхом попередньої оплати, сум за проведення судової експертизи.

6. Зобов'язати учасників судового процесу повідомити господарський суд міста Києва про закінчення експертизи.

Суддя М.Є. Літвінова