КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2017 р. Справа№ 910/6702/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Гуменюк О.О. - представник, дов. № 01-09-1177 від 10.10.2017;

від відповідача: Бабіч П.В. - директор;

Фесюк Н.В. - представник, дов. б/н від 21.11.2017;

Слободянін М.В. - представник, дов. б/н від 26.09.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента-Груп Україна»

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2017

у справі № 910/6702/17 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Комунального підприємства по утриманню земельних насаджень Печерського району міста Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента-Груп Україна»

про стягнення 318 300,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Комунальне підприємство по утриманню земельних насаджень Печерського району міста Києва до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента-Груп Україна» про стягнення 318300,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.05.2017 у справі № 910/6702/17 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента-Груп Україна» на користь Комунального підприємства по утриманню земельних насаджень Печерського району міста Києва 318300,00 грн. збитків, 4774,50 грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ювента-Груп Україна» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2017 у справі № 910/6702/17 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2017 відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Ювента-Груп Україна» строк подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента-Груп Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2017 у справі № 910/6702/17 прийнято до провадження. Розгляд апеляційної скарги призначено на 23.11.2017.

Представник позивача у судовому засіданні 23.11.2017 просив рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2017 у справі № 910/6702/17 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Представники відповідача у судовому засіданні 23.11.2017 підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2017 у справі № 910/6702/17 скасувати, у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі; в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши представників позивача, відповідача, дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, додаткового письмового пояснення, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2017 у справі № 910/6702/17 має бути скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

Постановою Ради міністрів УРСР від 29.01.1960 № 105 Маріїнський парк оголошений Парком - пам'яткою садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення. Парк-пам'ятка садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Маріїнський » закріплений на праві повного господарського відання за комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва з 2002 року.

Наказом Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації від 14.02.2002 № 21 «Про закріплення основних фондів комунальної власності територіальної громади міста Києва» за комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Печерського району були закріплені на праві повного господарського відання основні фонди, а саме: будинок цегляний, поливна мережа та зелені насадження Маріїнського парку площею 37,84 га.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» Державне управління екології та природних ресурсів у м. Києві передало під охорону комунальному підприємству по утриманню зелених насаджень м. Києва заповідний об'єкт - Парк - пам'ятку садово-паркового мистецтва «Маріїнський» (охоронне зобов'язання № 9-1-2 від 17.02.2006).

Відповідно до зазначеного зобов'язання та заповідного режиму на заповідній території забороняється незаконна вирубка і пошкодження дерев та чагарників, а також знищення і пошкодження трав'яного покриву, газонів, квітників.

Розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.12.2016 № 664 «Про організацію новорічних заходів в Маріїнському парку м. Києва» було підтримано рішення творчої робочої групи щодо впровадження культурно-мистецького проекту товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента-груп Україна» - «Європейська резиденція Санта Клауса» з 19.12.2016 по 15.01.2017 в Маріїнському парку.

Пунктом 4.1 зазначеного розпорядження зобов'язано відповідача забезпечити дотримання вимог природоохоронного законодавства відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051, під час проведення заходів в Маріїнському парку.

Згідно із п. 6 розпорядження позивач повинен забезпечити постійний контроль за санітарним станом, своєчасне вивезення вмісту контейнерів та урн для збору побутових відходів, належне утримання туалетів у Маріїнському парку та прибирання снігу.

Як вбачається із матеріалів справи, 19.12.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір № 55, предметом якого є надання позивачем платних послуг по санітарному прибиранню території Маріїнського парку Печерського району м. Києва під час проведення новорічних заходів.

Із акту обстеження об'єкта благоустрою на предмет відновлення ступеню його пошкодження чи знищення та визначення відновної вартості робіт з його відновлення (відбудови) від 30.01.2017, який складено комісійно, із залученням головного спеціаліста сектору екології Печерської районної державної адміністрації м. Києва, вбачається, що під час проведення відповідачем культурно-мистецького проекту «Європейська резиденція Санта-Клауса» пошкоджені та знищені елементи благоустрою в Маріїнському парку, а саме: газон звичайний 2711 м.кв.; кущі Спіреї калиностної 221 шт; кущі Кизильника горизонтальног 23 шт.

Однак, представник відповідача участі в роботі комісії не приймав, під час підписання акта присутній не був.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів належать території загального користування - парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» збитки, завдані об'єкту благоустрою в результаті порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, підлягають відшкодуванню в установленому порядку. Оцінка завданих збитків проводиться балансоутримувачем у разі протиправного пошкодження чи знищення елементів благоустрою. У випадках пошкодження чи знищення елементів благоустрою, винна юридична чи фізична особа усуває пошкодження (відновлює елементи благоустрою) власними силами або за домовленістю з балансоутримувачем перераховує на його рахунок суму відновної вартості.

Відповідно до пункту 5 Порядку визначення відновної вартості об'єктів благоустрою, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 15.06.2006 № 826 за відсутності потреби у розробленні проектно-кошторисної документації на відновлення (відбудову) об'єкта благоустрою винна юридична чи фізична особа повинна забезпечити усунення власними силами пошкодження та/або відновлення (відбудови) об'єкта благоустрою чи перерахувати на рахунок балансоутримувача суму відновної вартості, зазначену в акті обстеження об'єкта. Якщо виникає потреба у розробленні проектно-кошторисної документації, відповідні витрати відносяться до відновної вартості об'єкта благоустрою. Відновною вартістю об'єктів благоустрою є вартість робіт з усунення пошкоджень (відновлення) елементів благоустрою до стану їх функціонального використання за призначенням, який відповідає вимогам державних стандартів, норм і правил.

Згідно з Методикою визначення відновної вартості об'єкта благоустрою, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.11.2008 № 326, розмір збитків складає 318 300,00 грн.

Позивач у листі від 06.02.2017 № 01-09-94 просив відповідача у добровільному порядку відшкодувати збитки, завдані об'єкту благоустрою (Маріїнському парку), в розмірі 318 300,00 грн.

Відповіді на лист позивача від 06.02.2017 № 01-09-94 відповідачем не надано.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтями 623 ЦК України та 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно із ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Суд зазначає, що збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 09.07.2014 у справі № 912/518/13 та від 16.06.2014 у справі № 905/6318/13.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому, враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності, хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Як вбачається із акту обстеження від 30.01.2017, під час складення зазначеного акту головний спеціаліст сектору екології Печерської РДА міста Києва Герговська С.М. хоча і була записана, як член комісії, однак огляд не проводила, оскільки серед підписів членів комісії її підпис відсутній.

Також слід зазначити, що акт обстеження від 30.01.2017 складений за відсутності представника відповідача, а з наданих позивачем документів неможливо встановити, чи були дійсно пошкоджені об'єкти благоустрою та чи розташовані вони на території виділеної для проведення відповідачем заходу.

Позивачем не надано ані схематичного плану місця знаходження пошкоджених об'єктів благоустрою, ані будь-яких матеріалів щодо фактичної фіксації пошкоджень об'єкта обстеження, що могли б засвідчити про причетність відповідача до пошкоджених об'єктів.

Також позивачем не надано доказів надсилання відповідачу листа від 06.02.2017 № 01-09-94, в якому просив відповідача у добровільному порядку відшкодувати збитки, завдані об'єкту благоустрою (Маріїнському парку), в розмірі 318 300,00 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено усіх чотирьох умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: не зазначено в чому саме полягає протиправність поведінки відповідача, в чому саме полягає завдана шкода, не доведено причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача з наявністю збитків у позивача та не доведено вини відповідача. Позивачем, належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, не доведено суду того, що внаслідок неправомірних дій саме відповідача, позивачу завдано збитків у розмірі 318 300,00 грн., протиправності дій саме відповідача саме на виділеній відповідачу території для проведення заходів, причинного зв'язку такої поведінки із заподіянням збитків, як необхідних складових збитків.

Колегія суддів апеляційного господарського суду переглянула спір відповідно до ст. 101 ГПК України і дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення у справі про відмову в позові повністю, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента-Груп Україна» підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, при відмові в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента-Груп Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2017 у справі № 910/6702/17 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.05.2017 у справі № 910/6702/17 скасувати повністю і прийняти нове рішення.

3. У задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Комунального підприємства по утриманню земельних насаджень Печерського району міста Києва (01014, м. Київ, вул. Залізничне шосе, 61; ідентифікаційний код 03359760) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента-Груп Україна» (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 50 літ. "Б", літера Г, офіс 10; ідентифікаційний код 38725993) 5 251,95 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

6. Справу № 910/6702/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 30.11.2017.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун