ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р.Справа № 922/3755/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Коструб Дар'ї Сергіївни, м. Харків
до Державної установи "Балаклійський виправний центр ( №106), смт. Донець
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Літвінова А.С. (дов.№4947 від 24.11.17);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Коструб Дар'я Сергіївна звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Державної установи "Балаклійський виправний центр ( №106), смт. Донець в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором на придбання продукції№Г-05/08/13 від 05.08.2013 в сумі 154970,17 грн., також просить суд витрати по сплаті судового збору в сумі 2324,57грн. покласти на відповідача .

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором на придбання продукції№Г-05/08/13 від 05.08.2013 щодо оплати обумовленого товару в строки, встановлені договором; в якості правових підстав позову - на положення ст.ст. 526, 530, 599, 611, 629 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.11.2017 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 28.11.2017 о 11:30 годині.

22.11. 2017 року до суду повернулась копія судової ухвали від 10 листопада 2017 року у справі № 922/3755/17 з поштовою відміткою "за закінченням строку зберігання" направлена адресу позивача .

В судове засідання 28.11.2017 року з'явився представник позивача та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі не надав, хоча ухвала суду від 10.11.2017року у даній справі вручена відповідачу 17.11.2017р., про що свідчить поштове повідомлення долучене судом до матеріалів справи.

Відповідно до ст.64 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За таких обставин, враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів, та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами, без участі відповідача, на підставі ст.75 ГПК України.

В судовому засіданні 28.11.2017 представник позивача не виявив наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

05 серпня 2013 року між Фізичною особою-підприємцем Коструб Дар'єю Сергіївною та Балаклійським Виправним центром управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№106) (на даний час після перейменування - Державною установою «Балаклійський "виправний центр (№106)» було укладено договір № Г-05/08/13 на придбання продукції .

Згідно пункту 1.1 договору продавець зобов'язується поставити і передати у власність покупцю продукцію згідно специфікації 1, що є невід'ємною частиною договору, а покупець прийняти та оплатити продукцію на умовах цього Договору.

Пунктом 2.1. договору визначено, що загальна сума договору складає 159338,17 грн.

Оплата продукції здійснюється покупцем у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок продавця згідно накладної.

Пунктами 7.1-7.3 Договору встановлено, що передача товару здійснюється на умовах самовивозу зазначеного товару - Покупцем. Пункт відвантаження: Продавець, м. Балаклія.

На виконання умов вказаного Договору Фізичною особою-підприємцем Коструб Дар'єю Сергіївною на протязі 2013 - 2014 років було поставлено покупцеві товару на загальну суму 159338,17 грн., що підтверджується накладними, які знаходяться в матеріалах справи.

В той же час із загальної суми заборгованості Покупець сплатив лише 4368,00 грн., що, крім іншого, підтверджено актами звірки взаємних розрахунків. Залишок заборгованості становить 154 970,17грн. (159 338,17 - 4368,00).

Згідно пункту 14.1 Договору термін дії Договору встановлюється з дати підписання і діє до 31.12.2014 року включно, а в частині оплати отриманої продукції до повного виконання своїх зобов'язань покупцем

Враховуючи, що Договором не було визначено конкретного строку оплати за поставлений товар, позивач 17 січня 2017 р. направив відповідачеві претензію з вимогою про оплату поставленого товару на протязі п'яти днів з моменту отримання претензії.

У відповіді на претензію від 23.01.2017 року відповідач визнав наявність заборгованості у повному обсязі та зазначив, що кошти будуть перераховані за наявності відповідного фінансування.

Також між позивачем та відповідачем на підтвердження наявності заборгованості було підписано Акт звірки взаємних розрахунків , який знаходиться в матеріалах справи.

Оскільки покупець до цього часу не здійснив повного розрахунку за поставлений товар, вказані обставини стали підставою для позивача звернутися з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 694 ЦК України встановлено особливості продажу товару в кредит. Договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу; товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, дослідивши умови договору на придбання продукції№Г-05/08/13 від 05.08.2013, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Враховуючи вище викладене, беручи до уваги порушення відповідачем умов договору на придбання продукції №Г-05/08/13 від 05.08.2013р. в частині сплати вартості отриманого товару, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за отриманий товар у розмірі 154970,17грн. З огляду на вище викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 154970,17 грн. заборгованості за договором продукції №Г-05/08/13 від 05.08.2013р. є обґрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у даній справі, що складаються з 2324,57 грн. судового збору, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129-1 Конституції України, статтями 20, 265 Господарського кодексу України, статтями 11, 509, 526, 530, 549, 625, 627-629, 692 Цивільного кодексу України, статтями 1, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державної установи "Балаклійський виправний центр" (№106) (64250, Харківська область, Балаклійський район, селище міського типу Донець, код 08564601) на користь Фізичної особи - підприємця Коструб Дар'ї Сергіївни (61129, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) - 154 970,17 грн. заборгованості за поставлений товар, витрати по сплаті судового збору в сумі 2324,57грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.11.2017 р.

Суддя О.О. Присяжнюк