УХВАЛА

про повернення позовної заяви

04.12.2017Справа № 910/21600/17
Суддя Отрош І.М., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тутковський Інтегровані Рішення»

до Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» та Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал»

про визнання недійсним договору та визнання іпотеки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Тутковський Інтегровані Рішення» з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» та Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» про визнання недійсним договору та визнання іпотеки припиненою.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що вона підлягає поверненню без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Нормами статті 57 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема в пункті 3 частини 1 цієї статті вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 грн. 00 коп.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Судом встановлено, що у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд: 1) визнати недійсним з моменту укладення Договір купівлі-продажу прав вимоги, укладений між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та Публічним акціонерним товариством «Банк «Український капітал» 29.04.2015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським Валентином Сергійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 1253; 2) визнати припиненою іпотеку за Іпотечним договором, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тутковський» від 16.04.2013, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Людмилою Леонідовною, зареєстрований в реєстрі за № 2090.

Таким чином, враховуючи, що позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, при зверненні з даними позовом до суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмір 3200 грн. 00 коп.

Однак, позивачем долучено до позовної заяви копію платіжного доручення № 554 від 01.12.2017 на суму 1600 грн. 00 коп. та копію платіжного доручення № 556 від 01.12.2017 на суму 1600 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2.20 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Водночас, пунктом 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Як встановлено судом, як доказ сплати судового збору позивачем було подано разом із позовною заявою копію платіжного доручення № 554 від 01.12.2017 на суму 1600 грн. 00 коп. та копію платіжного доручення № 556 від 01.12.2017 на суму 1600 грн. 00 коп.

Однак, враховуючи викладене, копія платіжного документа не є належним доказом сплати судового збору, у зв'язку з чим суд повертає позовну заяву та додані до неї документи позивачу без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Суддя І.М. Отрош