РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Справа № 924/709/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Демидюк О.О. , суддя Павлюк І. Ю.

при секретарі судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: представник Кучевська Г.В.

відповідача: представник не з'явився

прокурора: Кондратюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу відповідача - Публічного акціонерного товариства "Проскурів" від 01.11.2017р. на рішення господарського суду Хмельницької області від 17.10.17р. у справі № 924/709/17 (суддя Муха М.Є.)

за позовом Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Хмельницької міської ради

до відповідача Публічного акціонернеого товариства "Проскурів"

про стягнення 49 029грн. коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, 10744,48грн. пені та 1192,36грн. 3% річних

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 17.10.2017р. у справі №924/709/17 частково задоволено позов Першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Хмельницької міської ради до Публічного акціонерного товариства "Проскурів"; стягнуто з відповідача на користь Хмельницької міської ради 10744,48грн. пені та 1192,36грн. 3% річних; стягнуто з відповідача на користь прокуратури Хмельницької області 1600грн. витрат зі сплати судового збору. Провадження у справі про стягнення 49029грн. боргу припинено на підставі пункту 1-1 статті 80 ГПК України.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що відповідачем після порушення провадження у даній справі сплачено заборгованість з оплати коштів на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури в сумі 49029грн. згідно договору №318 від 08.12.2016р., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями, відповідно провадження в частині стягнення вказаної суми боргу підлягає припиненню згідно п.1-1 ст.80 ГПК України. У зв'язку із простроченням термінів передбачених договором, позивачем згідно пункту 3.4 договору правомірно нараховані 10744,48грн. пені та 1192,36грн. 3% річних; вказані нарахування та визначені позивачем періоди прострочення є правильними відповідають вимога закону та умовам договору, а тому підлягають до стягнення у повному обсязі. Зважаючи на приписи п.3 ст.83 ГПК України судом відмовлено у задоволенні клопотання про зменшення розміру пені до 99% від суми стягнення, оскільки відповідачем не зазначено про наявність виняткових випадків для означеного зменшення, а також не надано відповідних доказів щодо їх існування.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Публічне акціонерне товариство "Проскурів" звернулося до суду з апеляційною скаргою від 01.11.2017р., в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 17.10.2017р. у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи. Оскаржуване рішення, в частині стягнення штрафних і фінансових санкцій є незаконним, не ґрунтується на нормах матеріального і процесуального права. Враховуючи, що на момент прийняття рішення суду, позивач в повній мірі погасив заборгованість, яка випливала із вимог договору №318 від 08.12.2016р., судом правомірно було припинено провадження в частині стягнення 49029грн. Разом з тим, судом не було враховано, що сума пені, не співрозмірна із розміром збитків, яких зазнала міська рада в результаті несвоєчасного виконання вимог договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького. Натомість, судом було відхилено відповідне клопотання відповідача, щодо зменшення пені, незважаючи на те, що відповідач чітко вказав у клопотанні, що «виняткові випадки» визначені нормами матеріального права, зокрема, статтею 551 ЦК України. Такий висновок суду є передчасним та невірним. Скаржник посилаючись на норми цивільного законодавства щодо права суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків та статтю 233 ГК України щодо надання суду можливості пом'якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов'язання, зазначає, що враховуючи розмір нарахованої позивачем неустойки, який значно перевищував розмір збитків, є достатні підстави стверджувати про наявність підстав для зменшення її розміру на підставі частини 3 статті 551 ЦК України. При цьому, скаржник зазначає, що своєму клопотанні, яке було проігнороване судом, він обґрунтовував завищений розмір пені у порівнянні із завданими збитками, оскільки знецінення коштів компенсується за рахунок передбаченого договором врахування індексу інфляції та 3% річних. У зв'язку із цим, покладення на відповідача ще й обв'язку сплати пені, в розмірі подвійної обліком ставки НБУ, із урахуванням вищевикладених обставини, є безпідставним.

Позивач - Хмельницька міська рада у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ "Проскурів", а рішення господарського суду Хмельницької області від 17.10.2017р. у справі №924/709/17 - без змін, з підстав викладених у відзиві.

Хмельницька місцева прокуратура у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду Хмельницької області від 17.10.2017р. у справі №924/709/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "Проскурів" - без задоволення.

Відповідач (апелянт) Публічне акціонерне товариство "Проскурів" явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, причини не явки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду апеляційної скарги (а.с.111).

Оскільки явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, сторони належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 17.10.2017р. у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу скаржника - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2016р. Хмельницькою міською радою (сторона-1) та Публічним акціонерним товариством "Проскурів" (сторона-2) укладено договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького № 318, згідно пункту 1.1 якого, предметом договору є визначення для Сторони 2, яка є замовником об'єкту будівництва: реконструкція сходової клітки до центрального входу готелю "Жовтневий" з влаштуванням виставкового приміщення під сходовою кліткою по вул. Проскурівська, 44 у м. Хмельницькому (згідно містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №170 від 09.10.13р.), величини пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького, відповідно до ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", рішення двадцять другої сесії Хмельницької міської ради від 17.12.2008р. №23 "Про затвердження порядку участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького та визнання такими, що втратили чинність, рішень міської ради та пунктів рішення виконавчого комітету" із внесеними змінами та доповненнями (а.с. 12).

Пунктом 1.2. договору передбачено, що кошти отримані, як пайова участь замовників об'єктів містобудування можуть використовуватись виключно на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького.

Відповідно до пункту 2.1 договору пайова участь замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького полягає у відрахуванні замовником до міського бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького у розмірі встановленому рішенням 22-ї сесії Хмельницької міської ради від 17.12.2008р. №23 із внесеними змінами та доповненнями.

Пунктом 2.2. договору сторони визначили, що розмір пайової участі, належної замовником до оплати складає 87741грн. відповідно до розрахунку проведеного управлінням капітального будівництва розрахунку величини пайової участі замовника, що здійснюється згідно наданої стороною 2 кошторисної вартості об'єкта будівництва. Розрахунок величини пайової участі №01-20-453 від 17.06.2016р. є невід'ємною частиною даного договору (Додаток 1).

Згідно пункту 2.3. договору, пайова участь вноситься у грошовій безготівковій формі та сплачується шляхом перерахування коштів на рахунок в УК у м. Хмельницькому.

Пайова участь сплачується до 31.12.2016р. (пункт 2.4. договору).

Пунктом 3.4 договору сторони передбачили, що у разі прострочення термінів, передбачених договором Сторона 2 сплачує Стороні 1 пеню від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, 3% річних від суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, згідно статті 625 ЦК України.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання. Сторонами та скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами їх зобов'язань.

Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками.

Згідно Додатку 1 до договору № 318 від 08.12.2016р. ПАТ "Проскурів" (сторона-2) та Управлінням капітального будівництва підписано розрахунок №01-20-453 від 17.06.2017р. розміру пайової участі у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького (а.с.13).

Матеріалами справи встановлено, що станом на 01.01.2017р. на виконання вимог вказаного договору ПАТ "Проскурів" сплачено до міського бюджету 2000,00грн.

В подальшому, 25.01.2017р. у зв'язку із ненадходженням зазначеного у договорі №318 від 18.12.2016р. платежу, що призводить до невиконання та незбалансованості бюджету міста, 25.01.2017р. Хмельницька міська рада направила ПАТ "Проскурів" претензію за №02-14-102 в якій вказується, що станом на дату претензії, за Товариством згідно договору №318 від 18.12.16р. наявна заборгованість в розмірі 85741грн. У претензії міська рада просила терміново перерахувати зазначену суму до УК у м. Хмельницькому, на відповідний розрахунковий розрахунок, у повній сумі єдиним платежем. Крім того, у зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання, міською радою на підставі статті 625 ЦК України та пункту 3.4 договору на суму заборгованості нараховано 176,18грн. - 3% річних та 1 644,35грн. пені., які Товариству також слід сплатити. Всього до сплати 87561,53грн. У претензії зазначено, що у разі ненадходження грошової суми до 25.02.2017р., міською радою буде заявлено позов до господарського суду Хмельницької області на предмет стягнення основного боргу, 3% річних та пені (а.с.14).

У зазначений у претензії строк ПАТ "Проскурів" не перерахувало кошти до бюджету міста.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що відповідач ПАТ "Проскурів" у період квітня-липня 2017р. здійснив часткову оплату коштів на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури на суму 36712,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 03.04.17р. №172 на суму 8000,00грн., від 31.05.17р. №300 на суму 5000,00грн., від 02.06.17р. №306 на суму 5000,00грн., від 05.07.17р. №370 на суму 5000,00грн., квитанцією від 21.07.17р. на суму 13712,00грн. (а.с. 28-32).

Таким чином, станом на серпень 2017р. заборгованість ПАТ "Проскурів" з оплати коштів на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури перед Хмельницькою міською радою по вказаному договору становила 49 029грн.

Враховуючи невиконання відповідачем - ПАТ "Проскурів" договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького, що зумовлює ненадходження коштів до міського бюджету на створення та розвиток інфраструктури міста, Перший заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури у серпні 2017 року звернувся до господарського суду в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Хмельницької міської ради з позовом про стягнення з ПАТ "Проскурів" 49 029грн. коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, 11 395,32 грн. пені та 1 268,50 грн. 3% річних (а.с. 2-5).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між Хмельницькою міською радою та ПАТ "Проскурів" 08.12.2016р. було укладено договір №318 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького. Предметом договору якого є визначення для ПАТ "Проскурів", який є замовником будівництва (реконструкції) сходової клітини до центрального входу готелю "Жовтневий" з влаштуванням виставкового приміщення під сходовою клітиною по вул. Проскурівська, 44, величини пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького. Пунктами 2.1, 2.2, 2.4 договору визначено, що ПАТ "Проскурів" зобов'язується перерахувати кошти на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури згідно із розрахунковим рахунком розміру пайової участі від 17.06.2016р. №01-20-453 в сумі 87 741грн. Однак станом на 17.07.2017р. відповідачем сплачено лише 38 712грн., у зв'язку із чим в порушення умов договору до міського бюджету не перераховано 49 029грн. пайового внеску. Крім того, за несвоєчасну сплату пайового внеску позивачем за період з 01.01.2017р. по 30.06.2017р. нараховано 11 395,32 грн. пені, 1 268,50 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.08.2017р. позовну заяву прокурора прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №924/709/17 (а.с.1).

Згідно абзацу 4 частини 1 статті 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Частиною 2 згаданої статті передбачено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Статтею 29 ГПК України визначено повноваження прокурора як учасника судового процесу у позовному провадженні, та передбачено, що у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача (частина 2 вказаної норми).

Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Підстави для здійснення прокурором представництва держави в суді визначені у частинах 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно чинної редакції статей 2, 29 ГПК України прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами 2 або 3 статті 25 Закону України "Про прокуратуру" (згідно внесених змін - стаття 23 ЗУ "Про прокуратуру").

Пунктами 1, 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" від 23.03.2012р. №7 (із змінами) роз'яснено, що право прокурора на здійснення представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави виникає у випадках нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування або іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому частинами 2, 3 статті 23 ЗУ "Про прокуратуру".

Так, звертаючись до суду із даним позовом прокурор вказував, що статтею 27-1 частини 1 Закону України "Про планування та забудову територій" та пунктом 2.1 вказаного вище договору від 08.12.2016р. №318 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького передбачено, що кошти, отримані як пайова участь замовників об'єктів містобудування, можуть використовуватися виключно на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького. Необхідність звернення прокурора з позовною заявою зумовлена потребою захистити інтереси держави, оскільки невиконання відповідачем договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького зумовлює ненадходження коштів пайової участі до міського бюджету на створення та розвиток інфраструктури міста, чим порушуються економічні інтереси держави та територіальної громади міста. Прокурор зазначає, що Хмельницькою міською радою самостійно заходи представницького характеру на усунення наведених порушень не вживаються, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі вказаного органу місцевого самоврядування.

Враховуючи наведені обставини та норми Закону, звернення прокурора з даним позовом в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Хмельницької міської ради є правомірним.

Як зазначалося вище, розмір боргу відповідача згідно договору від 08.12.2016р. №318 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького на момент подання прокурором позову становив 49 029грн.

Однак, матеріалами справи встановлено, що після порушення провадження у даній справі №924/709/17 (ухвала від 04.08.2017р.) відповідачем в повному обсязі сплачено кошти на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури згідно договору від 08.12.2016р. №318, що підтверджується платіжними дорученнями №429 від 09.08.17р. на суму 5000,00грн., №527 від 25.09.17р. на суму 10000,00грн., №486 від 05.09.17р. на суму 5000,00грн., №539 від 29.09.17р. на суму 1000,00грн., №552 від 05.10.17р. на суму 4000,00грн., №563 від 10.10.17р. на суму 12000,00грн., №564 від 11.10.17р. на суму 6000,00грн., квитанцією від 11.10.17р. на суму 6050,00грн. (а.с. 33,44-46, 52-55).

Згідно пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Абзацами 1, 3 пункту 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Оскільки основний борг відповідача по договору від 08.12.2016р. №318 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького в сумі 49 029грн. на момент прийняття рішення у даній справі відсутній і був сплачений після порушення провадження у справі, місцевий господарський суд правомірно припинив провадження у справі в частині стягнення 49029грн. боргу відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Разом з тим, як встановлено матеріалами справи, оскільки сплата відповідачем вказаних коштів на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури здійснена із порушення строку визначеного договором від 08.12.2016р. №318, позивачем (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог в частині стягнення пені та 3% річних від 17.10.2017р.) нараховані та заявлені до стягнення 1 192,36грн. 3% річних за періоди з 01.01.2017р. по 02.04.2017р. із суми 85 741грн. в розмірі 6 051,20грн., з 03.04.2017р. по 30.05.2017р. із суми 77 741грн. в розмірі 3 248,09грн., з 31.05.2017р. по 01.06.2017р. із суми 72 741грн. в розмірі 99,65грн., з 02.06.2017р. по 30.06.2017р. із суми 67 741грн. в розмірі 1345,54грн. та 10744,48грн. пені за вказані періоди (з урахуванням здійснених відповідачем проплат) (а.с. 56-58).

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Абзацом 2 частини 1 статті 175 ГК України визначено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1-3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону встановлюють порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Як уже зазначалося, 08.12.2016р. між сторонами даного спору укладено договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького № 318, предметом якого є визначення для Сторони 2 (відповідача), яка є замовником об'єкту будівництва: реконструкція сходової клітки до центрального входу готелю "Жовтневий" з влаштуванням виставкового приміщення під сходовою кліткою по вул. Проскурівська, 44 у м. Хмельницькому (згідно містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №170 від 09.10.13р.), величини пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького.

Відповідно до пункту 2.1. договору пайова участь замовника полягає у відрахуванні замовником до міського бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького у розмірі встановленому рішенням 22-ї сесії Хмельницької міської ради від 17.12.2008р. №23 із внесеними змінами та доповненнями.

Згідно розрахунку, який є невід'ємною частиною цього договору встановлено розмір пайової участі, належної замовником до оплати в сумі 87 741грн.

Частинами 1, 7 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 598 та статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, пунктом 2.3 договору сторони передбачили, що пайова участь вноситься у грошовій безготівковій формі та сплачується шляхом перерахування коштів на рахунок в УК у м. Хмельницькому. Відповідно до пункту 2.4. пайова участь сплачується до 31.12.2016р.

Згідно частини 2 статті 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання (стаття 611 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами 1, 3 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частин 2, 3 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства; розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі; сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом; розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання відповідно до частини 1 статті 230 ГК України він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно частини 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як уже зазначалося вище, пунктом 3.4 договору сторони передбачили, що у разі що у разі прострочення термінів, передбачених договором Сторона 2 сплачує Стороні 1 пеню від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, 3% річних від суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, згідно статті 625 ЦК України.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що відповідачем здійснено оплату коштів на розвиток інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури із порушенням строку встановленого договором №318 від 08.12.2016р.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок позивача 10744,48грн. пені та 1192,36грн. 3% річних, погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені до стягнення суми нараховані позивачем з дотриманням вимог чинного законодавства, вірно визначено період нарахування та кількість днів прострочення.

Розрахунки позивача є арифметично вірними та обґрунтованими, а тому дані суми підлягають до стягнення.

Згідно частини 1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За наведених обставин, враховуючи норми чинного законодавства, наявні матеріали справи докази, господарським судом Хмельницької області правомірно прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог - стягнуто з відповідача на користь Хмельницької міської ради 10744,48грн. пені, 1192,36грн. 3% річних та правомірно припинено провадження у справі в частині стягнення 49029,00грн. суми основного боргу, оскільки позовні вимоги в частині стягнення пені та 3% річних є законними, обґрунтованими, заявлені прокурором у відповідності до вимог чинного законодавства та підлягають до задоволення.

Разом з тим, враховуючи наведені обставини даного спору, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 99% від суми стягнення, зважаючи на приписи пункту 3 статті 83 ГПК України, так як відповідачем не зазначено про наявність виняткових випадків для зазначеного зменшення, а також не надано відповідних доказів щодо їх існування.

В даному випадку не вбачається, що розмір заявленої позивачем до стягнення неустойки (пені) значно перевищує розмір збитків, а тому підстави для зменшення її розміру згідно норм Закону відсутні.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі є необґрунтованими, безпідставними, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення.

Враховуючи наведене, Рівненський апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте з врахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Проскурів" від 01.11.2017р. до задоволення не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Проскурів" від 01.11.17р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 17 жовтня 2017 року у справі №924/709/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №924/709/17 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І. Ю.