номер провадження справи 3/68/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.11.2017 Справа № 908/3447/15

Суддя Боєва Олена Сергіївна, розглянувши матеріали заяви про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.07.2015р. у справі № 908/3447/15

за позовом: Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164, )

до відповідача: Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення 50000 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Голубова І.О., довіреність №17 від 04.09.2017р.;

від відповідача (заявника) - ОСОБА_1 особисто; ОСОБА_4, довіреність № 1990 від 27.11.2017р.;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.07.2015р. у справі №908/3447/15 позовні вимоги Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задоволено. З Приватного підприємця ОСОБА_1 стягнуто до загального фонду Держаного бюджету України 25000 грн. штрафу, 25000 грн. пені за прострочення терміну сплати штрафу. В доход державного бюджету України з відповідача стягнуто 1827 грн. судового збору. На виконання рішення видано відповідні накази від 31.07.2015р.

06.11.2017р. до господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.07.2015р. у справі №908/3447/15 строком до 06.07.2020р., яка відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями призначена до розгляду судді Проскурякову К.В., ухвалою суду від 06.11.2017р. заява прийнята до розгляду, судове засідання призначено на 16.11.2017р.

У зв'язку з перебуванням у відрядженні судді-доповідача Проскурякова К.В., на підставі розпорядження керівника апарату № П-833/17 від 16.11.2017, здійснено повторний автоматизований перерозподіл судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2017р., заява призначена до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 17.11.2017р. заява прийнята до розгляду, судове засідання призначено на 27.11.2017 р.

Заявник (відповідач у справі, боржник у виконавчому провадженні) в судовому засіданні підтримав заяву в повному обсязі, просить її задовольнити. Мотивуючи заяву, вказує, що тривалий час перебуває у скрутному фінансовому становищі, що значно ускладнює виконання рішення суду. Мелітопольським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області ведеться виконавче провадження з виконання даного рішення суду, в рамках якого накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках, які належать боржнику. Відповідно до декларації про майновий стан та доходи від 08.09.2017р. у заявника відсутні доходи, що підлягають оподаткуванню. У зв'язку з відсутністю прибутків від здійснення підприємницької діяльності, було подано заяву про припинення суб'єкта підприємницької діяльності. 28.08.2017р. до Єдиного державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення суб'єкта підприємницької діяльності. Станом на день звернення до суду із заявою про розстрочку виконання рішення суду, відповідач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 до трьох років, а також має на утриманні ще одну неповнолітню дитину. Крім отриманої одноразової виплати допомоги при народженні дитини, розмір щомісячних виплат у вигляді державної допомоги сім'ям з дітьми складає 957,41 грн., що на сьогодні є єдиним джерелом доходів заявниці. Просить відстрочити виконання рішення до досягнення дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, що надасть можливість влаштуватися на роботу та отримувати кошти для виконання рішення суду.

Від позивача у справі (стягувача за виконавчим провадженням) надійшло пояснення, в якому останній зазначив, що наказ від 31.07.2015р. № 908/3447/15, стягувачем за яким є Запорізьке обласне територіальне управління Антимонопольного комітету України неодноразово пред'являвся до виконання у державну виконавчу службу, виносилася постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. На даний час на виконанні знаходиться виконавче провадження №53985805, відкрите 22.05.2017р., державним виконавцем вичиняються дії, спрямовані на забезпечення виконання рішення. Заявником не наведено обґрунтованих доводів ускладнення або неможливості виконання судового рішення, не надано належних доказів, які б могли бути підставою для надання відстрочки до 06.07.2020р., що в подальшому забезпечить його виконання у повному обсязі. Фінансові труднощі та відсутність грошових коштів не спричиняє неможливість виконання рішення, оскільки існують й інші способи його виконання. Просить у задоволенні заяви відмовити.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.07.2015р. позовні вимоги задоволені повністю. Стягнуто з Приватного підприємця ОСОБА_1 до загального фонду Держаного бюджету України на рахунки відкриті в управлінні Державної казначейської служби України за місцем реєстрації платника податків, за кодом бюджетної класифікації доходів 21081100 "Адміністративні штрафи та інші санкції", символ звітності 106, штраф у розмірі 25 000 грн. 00 коп. та пеню у розмірі 25 000 грн. 00 коп. за прострочення терміну сплати штрафу за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладеного рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.11.2013р. № 49-рш по справі № 02/23-13. Стягнуто з Приватного підприємця ОСОБА_1 в доход Державного бюджету України 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

На виконання вказаного рішення, 31.07.2015р. господарським судом видано відповідні накази.

Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_1, виданого 29.04.2017р. Мелітопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, зареєстровано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_6, у зв'язку з чим прізвище дружини - "ОСОБА_1" було змінено на "ОСОБА_1".

Згідно з витягом є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 28.08.2017р. внесено запис про зміну прізвища та припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 за її рішенням.

Постановою державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 22.05.2017р. відкрито виконавче провадження ВП № 53985805 з виконання наказу № 908/3447/15 виданого 31.07.2015р. про стягнення із ПП ОСОБА_1 на користь Запорізького територіального відділення Антимонопольного комітету України суми штрафу та пені. Також в провадженні знаходиться ВП № 54015245 з виконання наказу № 908/3447/15 від 31.07.2015р. про стягнення судового збору в дохід Державного бюджету України.

29.09.2017р. та 02.10.2017р. державним виконавцем винесено постанови про зміну сторони виконавчого провадження ВП №53985805 та ВП № 54015245, змінено прізвище боржника ОСОБА_1 на ОСОБА_1.

Розглянувши матеріали заяви, оцінивши представлені в обґрунтування заяви докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до п.п. 7.1.1, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, при вирішенні питання про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення, необхідно виходити із дотримання балансу інтересів обох сторін, які приймають участь у справі. Умовою надання відстрочки чи розстрочки виконання рішення є наявність виключно виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Тобто, підставою надання розстрочки є підтверджені належними доказами обставини щодо ускладнення чи об'єктивної неможливості виконання рішення суду. Обов'язок доказування обставин щодо ускладнення чи неможливості виконання рішення покладається на особу, яка звертається із заявою про надання відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Заявник мотивуючи свою заяву, вказує, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2, просить відстрочити виконання судового рішення до 06.07.2020р., а саме до досягнення її дитиною трирічного ріку, що надасть боржнику можливість влаштуватися на роботу та отримувати доходи у вигляді заробітної плати. Вказує, що єдиним джерелом її доходів на сьогодні є виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, яка складає 957,41 грн. на місяць.

При вирішенні питання про відстрочку виконання рішення, суд, в тому числі, враховує інтереси позивача, наявність інфляційних процесів у економіці держави, матеріальний стан боржника та вжиття останнім дій, спрямованих на забезпечення реального виконання судового рішення.

Так, суд бере до уваги, що рішення господарського суду Запорізької області у справі №908/3447/15, набрало законної сили 31.07.2015р. Обставини, що мають місце на даний час, і на які посилається заявник як на виключні обставини для надання відстрочки, виникли значно пізніше. Отже, з дати набрання рішенням законної сили минуло понад два роки, протягом яких боржником не вживалися дії, спрямовані на його, в тому числі часткове, виконання, ані в частині сплати стягнутої на користь позивача суми штрафу та пені, ані в частині перерахування судового збору в доход Державного бюджету (доказів зворотнього заявником не надано). Лише після звернення до господарського суду 06.11.2017р. із заявою про відстрочку в межах виконавчого провадження № 53985805 за наказом 908/3447/15 від 31.07.2015р. боржником 15.11.2017р. внесено 1000 грн.

Скрутний фінансовий стан боржника не звільняє його від належного виконання зобов'язань. Суд вважає, що сам по собі скрутний фінансовий стан, в розумінні статті 121 ГПК України, не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду.

На момент винесення рішення у справі і до 28.08.2017р. боржник здійснював підприємницьку діяльність як фізична особа - підприємець.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 52 Цивільного кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Таким чином, в ході здійснення своєї підприємницької діяльності особа діє на власний розсуд та має і повинна розуміти всі пов'язані з цим ризики.

Відповідно до наданої заявником податкової (ліквідаційна) декларації про майновий стан і доходи від 08.09.2017р., за звітній 2017 рік ОСОБА_1 задекларовано доходи у розмірі 102540,00 грн., отримані від провадження господарської діяльності за спрощеною системою оподаткування, які не включаються до розрахунку загального річного оподатковуваного доходу. Твердження, що даний дохід не є прибутком, не виключає можливість часткового спрямування цих коштів в рахунок погашення заборгованості перед існуючими кредиторами.

Крім того, заявником не надано належних доказів існування конкретних обставин щодо неможливості виконання рішення, зокрема, відсутності іншого майна на яке можливо звернути стягнення.

Як свідчать матеріали справи, в ході виконавчого провадження з виконання наказу № 908/3447/15 від 31.07.2015р. державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на автотранспорт, що належить боржнику, в межах суми боргу та заборонено здійснювати відчуження майна, що належить боржнику.

Суд враховує, що заявниця перебуває у шлюбі. Згідно зі ч. 2 ст.84, ст. 180 Сімейного кодексу України чоловік зобов'язаний утримувати дитину, а також дружину до досягнення дитиною трьох років.

Суд також бере до уваги наслідки і для стягувача при відкладені виконання рішення до 06.07.2020р. Така тривала затримка у виконанні судового рішення може значною мірою порушити його права на виконання рішення суду, що набрало законної сили та є обов'язковим до виконання. До того ж, боржник не надав жодних доказів, що за минуванням зазначеного часу рішення господарського суду буде реально ним виконуватись.

Крім того, зважаючи на те, що боржником визначено конкретну дату надання відстрочки виконання рішення, яка пов'язана із досягненням її дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, та закінченням у зв'язку з цим відпустки по догляду за дитиною, неможливо обґрунтовано визначити менший строк для надання відстрочки.

При цьому, суд наголошує про наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Оскільки відстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Іmmobiliare Saffi v. Italy), [GС], N 22774/93, п. 66. ЕСНR 1999-V).

В силу ч. 3 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

На підставі викладеного, у задоволенні заяви про надання відстрочки виконання рішення суду відмовляється.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 15.07.2015р. у справі №908/3447/15 до 06.07.2020р.

Примірники даної ухвали направити сторонам у справі.

Суддя О.С. Боєва