УХВАЛА

28.11.2017Справа № 910/8062/15-г
Суддя Мудрий С.М. розглянувши скаргу комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва на дії та бездіяльність державного виконавця у справі

за позовом комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва

до товариства з обмеженою відповідальністю "Мурен"

про стягнення 65 589,05 грн.

Представники:

від позивача: Чебуніна А.М. - представник за довіреністю № 43-1386 від 24.11.2016 року;

від відповідача: не з'явився;

від ВДВС: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до товариства з обмеженою відповідальністю "Мурен" про стягнення 49 605,38 грн. вартості відшкодування комунальних послуг, 15 585,86 грн. інфляційних втрат та 2397,81 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.06.2015 р. у позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 р. апеляційну скаргу комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва на рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2015 у справі № 910/8062/15-г за позовом комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до товариства з обмеженою відповідальністю "Мурен" про стягнення 65 589,05 грн. задоволено частково. Рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2015 у справі № 910/8062/15-г про відмову у задоволенні позову скасовано. Прийняти нове рішення по справі № 910/8062/15-г, яким позов комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до товариства з обмеженою відповідальністю "Мурен" про стягнення 65 589,05 грн. задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Мурен" (м. Київ, проспект Миру, б. 19/18, код за ) на користь комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (м. Київ, вул. Челябінська, б. 9-Г, код за ) заборгованість в сумі 49 605 грн. 38 коп., три відсотки річних в сумі 987 грн. 31 коп., інфляційні в сумі 10 578 грн. 01 коп. та судовий збір в сумі 1 703 грн. 86 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Мурен" (м. Київ, проспект Миру, б. 19/18, код за ) на користь комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва (м. Київ, вул. Челябінська, б. 9-Г, код за ) судовий збір за розгляд апеляційної скарги у сумі 851 грн. 93 коп.

16.09.15 р. на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 р., видано накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.01.2016 р. касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мурен" залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2015 р. у справі №910/8062/15-г залишено без змін.

19.10.2017 р. до господарського суду м. Києва від позивача надійшла скарга на дії та бездіяльність державного виконавця.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.10.2017 р. розгляд скарги призначено на 13.11.2017 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.11.2017 р. розгляд скарги відкладено на 28.11.2017 р., у зв'язку із неявкою представників відповідача та ВДВС у судове засідання.

У судове засідання 28.11.2017 р. представники відповідача, ВДВС не з'явилися, вимоги ухвали суду від 23.11.2017 р. не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Представник скаржника скаргу підтримав, просив суд задовольнити скаргу.

Заслухавши представника скаржника та дослідивши наявні докази, суд вважає подану скаргу комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва на дії та бездіяльність державного виконавця такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що постанова Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 49047766 від 16.06.2017 р. є протиправною, передчасною та незаконною, оскільки державний виконавець не вжив всіх заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, передбаченому виконавчим документом.

Відповідно ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов'язки державного виконавця.

Відповідно до п. 2 ч. 1. ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 49047766 від 16.06.217 р. наказ № 910/8062/15-г від 16.09.2015 р. зазначено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, повідомлення ДАІ м. Києва та акту державного виконавця майна належного боржникові та за рахунок якого можна звернути стягнення не виявлено. Згідно відповідні ДПС України у боржника у банківських установах є відкриті рахунки, але згідно повідомлення банків кошти на рахунках відсутні.

Скаржник не надав суду докази стосовно його звернення до державного виконавця із заявами (клопотаннями), висловлювання своїх доводів та міркувань з усіх питань, що виникли в процесі виконавчого провадження № 49047766, надання письмових пояснень, відповідно до положень частини 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» та не зазначає, які примусові виконавчі дії не вчинив державний виконавець.

Так, відповідно до абз. 2 п. 9.7. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року, стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Оскільки, скаржником не надано суду доказів належного користування своїми правами передбаченими частиною 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» та не надано допустимих доказів на підтвердження викладених в скарзі обставин, тому скарга комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва на дії та бездіяльність державного виконавця визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Враховуючи викладене та керуючись 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва в задоволенні скарги на дії та бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Суддя С.М. Мудрий