РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017Справа № 910/15989/16
За позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Київської міської ради

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Преско-В"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Авалон комерц груп"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Аурум Інвест"

про визнання договору недійсним, зобов'язання вчинити дії

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Закаль О.О. (представник за довіреністю);

від відповідача 1 - Петровський В.В. (представник за довіреністю);

від відповідача 2 - не з'явилися;

від відповідача 3 - не з'явилися;

від прокуратури - Колодчина Р.В. (посвідчення №041222).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, а також повернення земельної ділянки із приведенням її у придатний для використання стан шляхом знесення будівель і споруд.

Позов обґрунтовано тим, що Відповідач-1 неправомірно зареєстрував право власності на нерухоме майно, яке є самочинним будівництвом, на підставі підробленого рішення суду, яке в подальшому було ним відчужено Відповідачу-2, а Відповідач-2 здійснив відчуження Відповідачу -3.

Відповідач-1 позов не визнав та зазначив, що правомірно набув права власності на нерухоме майно на підставі рішення суду, здійснив його державну реєстрацію, а відтак таке майно не може вважатися самочинним будівництвом.

Відповідач-2 та Відповідач-3 письмових заперечень проти позову не подали, у засідання представників не направили, хоча судом були вчинені всі дії щодо належного повідомлення вказаних Відповідачів про призначення справи до розгляду, оскільки ухвали суду надсилалися на адресу місцезнаходження Відповідачів згідно відомостей з ЄДР, а відтак, будь-які несприятливі наслідки такого ненаправлення представників покладаються на Відповідачів відповідно.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18. Суд приймає до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні.

Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Також, суд розглянув і відмовив у задоволенні клопотання Відповідача-1 про витребування доказів у нотаріуса, а саме: засвідчені гербовою печаткою копії рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 20.10.2008 та ухвали від 10.11.2010 у справі № 2-391/08, оскільки Відповідачем-1 не доведено неможливості самостійно надати такі докази.

Крім того, суд відмовив у задоволенні клопотання Відповідачем-1 про витребування обліково-статистичних карток у Гребінківського районного суду Полтавської області, оскільки відсутність спірного рішення вказаного суду вже розглядалась у межах справи № 910/15993/16.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 20.10.2008 та ухвали від 10.11.2010 у справі № 2-391/08 державним реєстратором Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» прийнято рішення від 07.07.2011 про державну реєстрацію за Відповідачем-1 права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення площею 100,3 м2, розташоване за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1.

У той же час, згідно з листом голови Гребінківського районного суду Полтавської області справа № 2-391/08 розглядалась Гребінківським районним судом Полтавської області за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на майно (рішення від 18.08.2008), а не за позовом ТОВ «Преско-В» до ОСОБА_6 про розірвання договорів оренди та визнання права власності на майно.

Крім того, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, судові рішення в цивільній справі № 2-391/08 за позовом ТОВ «Преско-В» до ОСОБА_6 про розірвання договорів оренди та визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, не обліковуються. Ураховуючи вищевикладене, Київською місцевою прокуратурою № 3 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження від 28.04.2015 № 0000066 за ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України за фактом використання завідомо підробленого документу.

Поряд із цим, у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/15993/16, спір в якій виник між тими ж сторонами, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, розташованих на іншій земельній ділянці, права власності на які Відповідачем-2 було також зареєстровано на підставі рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 20.10.2008 та ухвали від 10.11.2010 у справі № 2-391/08. За наслідками розгляду вказаної справи Господарський суд міста Києва виніс рішення від 10.07.2017, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017, яким було визнано недійсними такі договори купівлі-продажу та зобов'язано повернути земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення будівель і споруд. Також судами було зазначено, що ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного господарського суду не надавалась належним чином завірена копія рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 20.10.2008 у цивільній справі № 2-391/08, на яке посилався ТОВ «Преско-В», як на підставу реєстрації права власності на спірний об'єкт.

Також, зазначена копія рішення Гребінківського районного суду Полтавської області не була надана Відповідачем-2 до суду й у межах даної справи.

Утім, суд вважає за необхідне зауважити, що вищенаведене рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/15993/16 стосувалося спору щодо іншої земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Київ, просп. Лісовий, 25-б, площею 96,4 м2, та встановлені в ньому обставини не є преюдиціальними для даної справи.

Водночас, виходячи з аналізу положень ст. 392 Цивільного кодексу України, право власності на підставі рішення суду не набувається, а визнається в разі його оспорювання або невизнання третьої особою, чи в разі втрати документа, що засвідчує право власності позивача, тобто такий спосіб захисту спрямований на захист наявного в позивача права власності.

У той же час, згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 9 та п. 12 Перехідних положень ЗК України (в редакції, що діяла на момент реєстрації права власності за Відповідачем-2) встановлено, що розпорядження землями на території м. Києва, до розмежування земель комунальної та державної власності, належить до повноважень Київської міської ради.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази прийняття Київською міською радою рішення про передачу Відповідачу-2 у користування земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1. Про відсутність такого рішення, а також документів, що посвідчують відповідне право Відповідача-2 на користування вказаною земельною ділянкою, зазначено й у листі Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 03.08.2016 № 6.

За змістом ст. 375, 376 ЦК України право зведення на земельній ділянці будівель та споруд, здійснення перебудови, надання дозволу будівництва на ній іншим особам належить лише власнику, а особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, зокрема, листів Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києва від 10.08.2016 № 10126-62/1008/09, Департаменту містобудування та архітектури КМДА від 25.08.2016 № 055-12275, документи, які надають право на виконання підготовчих та будівельних робіт у АДРЕСА_1, не видавались та не реєструвались, в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти не приймались, та за вказаною адресою проектна документація на проведення будівельних робіт не погоджувалась та до містобудівного кадастру не вносилась.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що об'єкти нерухомості, розташовані на вказаній земельній ділянці, яка не відводилася Відповідачу-2 для будівництва в установленому законом порядку, є самочинним будівництвом, у зв'язку з чим в останнього не виникало право власності на таке майно.

Одночасно, на підставі підписаного між Відповідачем-1, як продавцем, та Відповідачем-2, як покупцем, договору купівлі-продажу від 29.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого за № 8368, розташовані на зазначеній вище земельній ділянці нежитлові будівлі торгівельного призначення площею 100,3 м2, вартістю 72050 грн., були відчужені Відповідачу-2.

Надалі, вищевказане нерухоме майно на підставі підписаного між Відповідачем-2, як продавцем, та Відповідачем-3, як покупцем, договору купівлі-продажу від 25.07.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А., відчужено Відповідачу-3.

Відтак, судом встановлено незаконність набуття права власності Відповідачем-1, а оскільки Відповідач-1 права власності на зазначене нерухоме майно не набував, то згідно зі ст. 328 ЦК України, у нього були відсутні правомочності щодо розпорядження цим майном, зокрема, відчуження третім особам.

За таких обставин, ураховуючи приписи ст. 215, 216 ЦК України, наведені вище договори купівлі-продажу підлягають визнанню недійсними. Водночас, суд не вбачає підстав для кваліфікування вказаних правочинів за ст. 228 ЦК України, оскільки відсутній вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо, який є доказом вини особи.

Виходячи з положень ст. 212 ЗК України, ч. 4 ст. 376 ЦК України, спірна земельна ділянка, що знаходиться за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, на якій розміщено об'єкт нерухомості, підлягає поверненню власнику з приведенням її у придатний для використання стан шляхом знесення будівель і споруд.

У той же час, із матеріалів справи не вбачається, що позивач вчиняв будь-які дії по поверненню вказаної земельної ділянки до комунальної власності, що згідно зі ст. 14 Конституції України перебуває під особливою охороною держави, а відтак звернення прокурора з даним позовом до суду здійснено у відповідності до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", окільки позивач не здійснював належним чином захист порушених прав держави.

Щодо поданої Відповідачем-1 заяви про застосування строку позовної давності, то суд зазначає, що Позивач не був стороною у цивільній справі № 2-391/08 про визнання права власності на спірне майно за ТОВ «Преско-В», а враховуючи, що вказана справа Гребінківським районним судом Полтавської області, згідно наданою судом інформацією не розглядалась, та про виявлені порушення позивачу стало відомо в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000066 від за ч. 4 ст. 358 КК України, Позивачем не було пропущено строк позовної давності для звернення до суду. Отже, в задоволенні даної заяви Відповідача-1 суд дійшов висновку відмовити.

Судовий збір за ст. 49 ГПК України покладається на Відповідачів.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 29.12.2011, а саме: нежитлової будівлі торгівельного призначення площею 100,3 кв.м. по АДРЕСА_1, у м. Києві, вартістю 72050 грн., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Преско-В" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авалон Комерц Груп", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрований в реєстрі за № 8368.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 25.07.2015, а саме: нежитлової будівлі торгівельного призначення площею 100,3 кв.м. по АДРЕСА_1, у м. Києві, вартістю 72050 грн., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авалон Комерц Груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аурум Інвест", посвідчений 25.07.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Аурум Інвест" (м. Київ, вул. Космонавта Волкова, 2-А; ідентифікаційний код 32732570) повернути Київській міській раді (м. Київ, вул. Хрещатик, 36; ідентифікаційний код 22883141) земельну ділянку площею 100,3 кв.м. по АДРЕСА_1, у Деснянському районі м. Києва, привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення будівель і споруд.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Преско-В" (м. Київ, вул. Будищанська, 7; ідентифікаційний код 23726946) на користь Прокуратури міста Києва (м. Київ, вул. Предславинська, 45/9; ідентифікаційний код 02910019) 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авалон Комерц Груп" (м. Київ, вул. Боженка, 2; ідентифікаційний код 37985840) на користь Прокуратури міста Києва (м. Київ, вул. Предславинська, 45/9; ідентифікаційний код 02910019) 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аурум Інвест" (м. Київ, вул. Космонавта Волкова, 2-А; ідентифікаційний код 32732570) на користь Прокуратури міста Києва (м. Київ, вул. Предславинська, 45/9; ідентифікаційний код 02910019) 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.12.2017

Суддя Сташків Р.Б.