ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р. Справа № Б-50/274-10

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О. В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Крестьянінов О.О.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

ОСОБА_1 (апелянт) - ОСОБА_2 (довіреність від 05.09.2017),

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (кредитор) - Вельковський С.В. (довіреність від 04.09.2017),

АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (кредитор) - Кузнецова Н.А. (довіреність від 31.10.2017),

арбітражний керуючий Караченцев Ю.Л. (ліквідатор), свідоцтво №361, видане 26.02.2013,

інших учасників процесу - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. №2697 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від "12" червня 2017 р. у справі № Б-50/274-10

за заявою Фізичної особи - підприємця Онугхи Тетяни Юріївни, м.Харків,

до Фізичної особи - підприємця Онугхи Тетяни Юріївни, м.Харків,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.06.2017 (суддя Швидкін А.О.) частково задоволено заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання недійсними аукціону та договору купівлі-продажу з урахування уточнень. Визнано недійсними результати аукціону, проведеного Товарною біржею "Всеукраїнський торгівельний центр" 27.12.2012 за протоколом проведення аукціону №13 з продажу трьохкімнатної квартири №5 загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6, укладений між арбітражним керуючим Запорожець І.С. і ОСОБА_8 27.12.2012, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А. за реєстровим №3402. В решті заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання недійсними аукціону та договору купівлі-продажу (з урахуванням уточнень) відмовлено.

ОСОБА_1, яка зазначає, що на момент винесення ухвали від 12.06.2017 набула права власності на вищевказану квартиру та володіла нею, подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" відмовити в повному обсязі.

Апелянт посилається на те, що розгляд справи без участі володільця майна порушує його процесуальні права, що витікають із сформульованого в п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Також, на думку апелянта, місцевим господарським судом невірно застосовано норму матеріального права - п.56 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440 та не застосовано норму права, яка підлягала застосуванню - п.57 вищевказаного Національного стандарту та п.29 Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1442, а саме - визначено однакові вимоги до змісту як повного, так і стислого звіту про оцінку майна та на цій підставі зроблено невірний висновок про невідповідність звіту та висновку від 01.12.2012 вимогам до складання звіту про оцінку та підготовку висновку про вартість майна; встановлені судом порушення вимог законодавства при проведенні аукціону (відсутність в оголошенні умов експлуатації майна та банківських реквізитів для розрахунків за придбаний об'єкт продажу) є суто формальними і не впливають на результати аукціону; ПАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", звернулося з заявою про визнання результатів аукціону недійсними із пропущенням строку, встановленого ч.2 ст.20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.) вказану скаргу було прийнято до провадження, призначено її розгляд на 25.09.2017, запропоновано надати суду апеляційної інстанції: апелянту - письмові пояснення з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження фактів, викладених в апеляційній скарзі; іншим учасникам процесу - відзиви на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження своїх заперечень.

Ліквідатор боржника, арбітражний керуючий Караченцев Ю.Л., 21.09.2017 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на відсутності у ОСОБА_1 права на звернення з апеляційною скаргою, оскільки оскаржувана ухвала від 12.06.2017 не вирішує жодного питання, яке б стосувалося прав та обов'язків ОСОБА_1; ліквідатор зазначає, що, на його думку, судом першої інстанції правильно застосовано п.56 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, та зазначено про обов'язковість складення повного звіту про оцінку майна; згідно з висновком судового експерта Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса, ліквідаційна вартість спірної квартири у десять разів перевищує вартість, визначену ФОП Семенченком Ю.О. та арбітражним керуючим Запорожцем І.С.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 розгляд справи відкладено на 12.10.2017, запропоновано учасникам процесу надати суду: відзиви на апеляційну скаргу, мотивовані пояснення з урахуванням питань, що були предметом розгляду в судовому засіданні 25.09.2017.

10.10.2017 у зв'язку з відпусткою судді Фоміної В.О. здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів та за результатами повторного автоматичного розподілу справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.

10.10.2017 ліквідатор боржника, арбітражний керуючий Караченцев Ю.Л., надав письмові пояснення до відзиву, в яких зазначає, що, на його думку, відсутність договору між попереднім ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Запорожцем І.С. та суб'єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.А. про проведення оцінки майна є порушенням приписів ч.2 ст.29 Закону про банкрутство та призвело до такого наслідку як недійсність звіту про оцінку, неправомірність визначення початкової вартості майна для продажу з аукціону і, відповідно, визнання аукціону та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 недійсними. Також, за твердженням ліквідатора, звіт про вартість майна від 01.12.2012 складено суб'єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.А. з порушенням вимог чинного законодавства, вартість оцінюваного майна у даному звіті істотно занижена; на стадії організації та проведення аукціону з продажу майна та під час укладання договору купівлі-продажу також мали місце порушення чинного законодавства, зокрема, опубліковане в інформаційному виданні "Товарообіг та аукціони" оголошення від 07.12.2012 про проведення торгів не містить назви банку, адреси та номера рахунку, відкритого для розрахунків за придбані об'єкти продажу, не визначає порядок внесення грошових коштів на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса; видання "Товарообіг та аукціони" не входить до переліку місцевих видань м.Харкова та Харківської області, розповсюджується лише за місцезнаходженням біржі, оскільки у вільному продажу відсутнє - що обмежує вільний доступ до інформації широкому колу фізичних та юридичних осіб; в матеріалах справи відсутні докази сплати покупцем, ОСОБА_8, коштів за придбане майно; на момент вчинення спірних правочинів (27.12.2012) арбітражний керуючий Запорожець І.С. не мав права затверджувати протокол аукціону та підписувати договір купівлі-продажу, оскільки ухвала господарського суду Харківської області від 29.11.2012 про призначення даного арбітражного керуючого ліквідатором боржника набрала законної сили лише після її перегляду судом апеляційної інстанції, а саме - 21.01.2013.

12.10.2017 представник кредитора, ТОВ "ОТП Факторинг Україна", надав пояснення, в яких також стверджує про відсутність у арбітражного керуючого Запорожця І.С. відповідних повноважень на момент укладення спірних правочинів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 розгляд справи відкладено на 13.11.2017, запропоновано учасникам процесу надати суду: відзиви на апеляційну скаргу, мотивовані пояснення з урахуванням питань, що були предметом розгляду в судовому засіданні 12.10.2017.

02.11.2017 приватний нотаріус ХМНО Салига Н.А. надала заяву (вх.№11116), в якій просить розглядати дану справу за її відсутності.

13.11.2017 представником ТОВ "ОТП Факторинг Україна" надано письмові пояснення, в яких даний учасник процесу наполягає на наявності порушень чинного законодавства, допущених при проведенні спірного аукціону, а саме, заниження вартості предмету продажу, відсутність розрахунку за реалізоване на аукціоні майно, недотримання вимог ст.43 Закону України "Про іпотеку", відповідно до якої організатор торгів публікує повідомлення про проведення торгів принаймні у двох місцевих друкованих засобах масової інформації.

Ліквідатор боржника Караченцев Ю.Л. 13.11.2017 надав правове обґрунтування до відзиву на апеляційну скаргу, в якому стверджує про відсутність договору між попереднім ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Запорожцем І.С. та суб'єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.А. про проведення оцінки майна (що, на думку арбітражного керуючого, свідчить про недійсність звіту та неправомірність визначення початкової вартості майна), про наявність у звіті про оцінку істотних недоліків та його невідповідність Національним стандартам щодо оцінки майна. Також ліквідатор зазначає про наявність порушень при здійсненні публікації оголошення про проведення аукціону, а також про відсутність доказів сплати покупцем, ОСОБА_8, коштів за придбане майно, що, на думку ліквідатора, свідчить про те, що спірний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 розгляд справи відкладено на 27.11.2017, запропоновано учасникам процесу надати суду: мотивовані пояснення щодо правової позиції в даній справі.

Однак письмових пояснень та доказів учасниками процесу надано не було, присутні в судовому засіданні 27.11.2017 ліквідатор боржника, представник апелянта та представники кредиторів ("ОТП Факторинг Україна", АТ "Банк "Фінанси та Кредит") усно підтримали викладену ними раніше правову позицію.

Інші учасники процесу, повідомлені належним чином про час та місце судового засідання, не направили своїх представників для участі в даному засіданні та не повідомили суд про причини їх неявки.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що в ході апеляційного розгляду даної справи Харківським апеляційним господарським судом, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства - зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожною стороною своїх процесуальних прав, передбачених ст. 22 ГПК України.

Тому, враховуючи вказані обставини, колегія суддів дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У наданих суду апеляційної інстанції письмових та усних поясненнях арбітражний керуючий Караченцев Ю.Л. наполягає на відсутності у ОСОБА_1 права на звернення з апеляційною скаргою на ухвалу від 12.06.2017. Стосовно вказаних заперечень колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянт, ОСОБА_1, яка на теперішній час є власником квартири АДРЕСА_2 (що підтверджується витягом з відповідних Державних реєстрів, т.10, а.с.113), не брала участі в розгляді даної справи в суді першої інстанції. Відповідно до змісту ч.1 ст.91 ГПК України, особи, які не брали участь у справі, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Арбітражний керуючий Караченцев Ю.Л. стверджує, що оскаржувана ухвала від 12.06.2017 не вирішує жодного питання, яке б стосувалося прав та обов'язків ОСОБА_1 Разом з тим, 04.08.2017 ним було подано до суду першої інстанції позовну заяву (т.10, а.с.98) про витребування від добросовісного набувача, ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2 саме з тих підстав, що квартира вибула з володіння банкрута за правочином, що був визнаний недійсним ухвалою суду від 12.06.2017 у даній справі. Вказану заяву було прийнято до розгляду господарським судом Харківської області.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала від 12.06.2017 безпосередньо стосується прав і обов'язків ОСОБА_1 щодо належного їй майна.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_1, у відповідності до вищенаведених приписів ч.1 ст.91 ГПК України, має право на апеляційне оскарження ухвали від 12.06.2017 та її апеляційна скарга підлягає розгляду по суті.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та заперечення на них, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та повторно розглянувши справу за наявними у її матеріалах доказами, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.12.2010 порушено провадження в даній справі №Б-50/274-10 про банкрутство ФОП Онугхи Т.Ю. в порядку ст. 7, 8, 11, 47 - 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) в редакції, чинній до набрання чинності змінами, внесеними Законом №4212-VІ від 22.12.2011.

Постановою господарського суду Харківської області від 22.02.2011 фізичну особу-підприємця Онугху Т.Ю. визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора арбітражного керуючого Кошовського С.В.

Ухвалою суду від 02.02.2012 задоволено клопотання арбітражного керуючого Кошовського С.В. про дострокове звільнення його від обов'язків ліквідатора ФОП Онугха Т.Ю., припинено обов'язки ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Кошовського С.В., призначено ліквідатором ФОП Онугхи Т.Ю. арбітражного керуючого Оскаленка Д.П.

Ухвалою суду від 29.11.2012 усунено арбітражного керуючого Оскаленка Д.П. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП Онугха Т.Ю., призначено арбітражного керуючого Запорожця І.С. ліквідатором банкрута.

18.12.2012 арбітражний керуючий Оскаленко Д.П. подав на вищевказану ухвалу апеляційну скаргу (яку ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.12.2012 було прийнято до провадження). Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.01.2013 в даній справі зазначену апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 29.11.2012 залишено без змін.

Ухвалою суду від 19.03.2014 задоволено клопотання ПАТ "ОТП Банк" про усунення арбітражного керуючого Запорожця І.С. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП Онугхи Т.Ю., припинено обов'язки ліквідатора ФОП Онугхи Т.Ю. арбітражного керуючого Запорожця І.С., призначено ліквідатором Фізичної особи - підприємця Онугхи Т.Ю. арбітражного керуючого Белікова О.П. Ухвалою суду від 20.05.2017 задоволено клопотання ПАТ "ОТП Банк" про усунення арбітражного керуючого Белікова О.П. від виконання обов'язків ліквідатора в процедурі банкрутства ФОП Онугха Т.Ю.; припинено обов'язки ліквідатора ФОП Онугхи Т.Ю. арбітражного керуючого Белікова О.П.; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Караченцева Ю.Л.

Твердження арбітражного керуючого Караченцева Ю.Л. та представника ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про те, що ухвала господарського суду Харківської області від 29.11.2012 про призначення Запорожця І.С. ліквідатором банкрута набрала чинності лише з 21.01.2013 (тобто з моменту залишення її без змін постановою суду апеляційної інстанції) колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, як вбачається з системного аналізу норм процесуального законодавства, зокрема, зі змісту ст.85, 86 ГПК України, ухвали господарських судів (на відміну від рішень) набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122-11 ГПК України). Відповідне узгоджується з правовою позицією, викладеною у п.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення". Окрім того, колегія суддів враховує, що за результатами апеляційного перегляду ухвалу від 29.11.2012 було залишено без змін - тобто відсутні підстави для висновку про те, що у певний період часу після 29.11.2012 вказана ухвала не була чинною.

Отже, арбітражний керуючий Запорожець І.С. виконував обов'язки ліквідатора банкрута в період з 29.11.2012 по 19.03.2014 та мав необхідний обсяг повноважень, наданий йому законом і господарським судом.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення ліквідаційної процедури ліквідатором Запорожцем І.С. було виявлено майно, що належить на праві власності боржнику, зокрема - трьохкімнатна квартира № 5 загальною площею 64,8 кв.м, житловою площею 43,3 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_3.

Вищезазначену квартиру було надано боржником в заставу заставодержателю - ЗАТ "ОТП БАНК" (правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна") в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № ML-702/702/2008 від 27.02.2008, укладеним між ЗАТ "ОТП Банк" та громадянкою України Онугхою Т.Ю. (т.1, а.с.19 - 25).

Згідно зі звітом про оцінку (т.10, а.с.39) та висновком про вартість вищевказаного майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.О. (т.3, а.с.32) ліквідаційна вартість трьохкімнатної квартири №5, загальною площею 64,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 склала 24000,00 грн. У даному звіті та у висновку зазначено, що оцінка майна здійснювалася згідно з договором № 884/12-12 від 01.12.2012, укладеним між ліквідатором Запорожцем І.С. та суб'єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.А. Разом з тим, відповідний договір у матеріалах справи відсутній.

06.12.2012 року між арбітражним керуючим Запорожцем І.С. та Товарною біржою "Всеукраїнський торгівельний центр" було укладено угоду на організацію та проведення 27.12.2012 о 12.00 год. аукціону з продажу вищевказаного майна за стартовою вартістю 24000,00 грн. (т.3, а.с.34).

07.12.2012 у Всеукраїнському інформаційному виданні "Товарообіг та аукціони" було надруковано оголошення про призначення на 27.12.2012 аукціону з продажу майна банкрута, у тому числі, трьохкімнатної квартири №5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 (т.3, а.с.38).

Відповідно до протоколу №13 проведення аукціону від 27.12.2012, учасниками якого були ОСОБА_8 та ОСОБА_17, переможцем аукціону з продажу 3-кімнатної квартири №5, загальною площею 64,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, визначено ОСОБА_8, який запропонував ціну, що дорівнювала стартовій вартості майна; іншим учасником пропозицій надано не було (т.3, а.с.40).

27.12.2012 між ліквідатором ФОП Онугхи Т.Ю. арбітражним керуючим Запорожцем І.С. та переможцем відкритих торгів ОСОБА_8 був укладений договір купівлі-продажу 3-кімнатної квартири №5, загальною площею 64,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ціною 24000,00 грн. ( т.3, а.с.41).

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому вказана квартира відчужувалася за договорами купівлі-продажу декілька разів і на теперішній час вона належить апелянту, ОСОБА_1

09.12.2014. до суду першої інстанції від ПАТ "ОТП Банк" надійшла заява (т.6, а.с.131), в який банк просить суд визнати недійсними результати аукціону, проведеного Товарною біржею "Всеукраїнський торгівельний центр" 27.12.2012 на підставі протоколу проведення аукціону за протоколом № 13 з продажу квартири АДРЕСА_4 та визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений між арбітражним керуючим Запорожцем І.С. від 27.12.2012, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Салигою Н. А. за реєстровим № 3402.

Ухвалою суду від 20.05.2015 кредитора у справі, ПАТ "ОТП Банк", замінено його правонаступником, ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

01.07.2015 від ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (правонаступника ПАТ "ОТП Банк") надійшла уточнена заява (т.7, а.с.113) про визнання торгів і договору купівлі - продажу недійсними, в якій заявник просить суд визнати недійсними результати аукціону, проведеного Товарною біржою "Всеукраїнський торгівельний центр" 27.12.2012 на підставі протоколу проведення аукціону за протоколом № 13 з продажу квартири АДРЕСА_4; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладений між арбітражним керуючим Запорожцем І.С. та ОСОБА_18 від 27.12.2012, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Салигою Н. А. за реєстровим №3402; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 укладений між ОСОБА_18 та ОСОБА_19 від 06.03.2013, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Лавіндою Н.О. за реєстровим №990.

Заяву (з урахуванням уточнень) обґрунтовано тим, що ліквідатором не було забезпечено належного оповіщення через засоби масової інформації про порядок продажу майна банкрута, в матеріалах справи відсутній звіт про оцінку предмета іпотеки, виконаний суб'єктом оціночної діяльності, з якого б вбачалося, що на реалізацію предмет іпотеки виставлено за початковою ціною, встановленою суб'єктом оціночної діяльності; в матеріалах справи відсутнє підтвердження здійснення публікації про переможця аукціону, як це передбачено ч.8 ст.16 Закону України "Про приватизацію невеликих підприємств (малу приватизацію)"; ліквідатор протиправно включив предмет іпотеки до ліквідаційної маси банкрута, оскільки квартира, що є предметом іпотеки, перебуває в іпотеці за зобов'язаннями Онугхи Т.Ю., не пов'язаними з її підприємницькою діяльністю; ліквідатором не було отримано згоди іпотекодержателя на продаж іпотеки;

Отже, продаж ліквідатором арбітражним керуючим Запорожцем І.С квартири АДРЕСА_4 за ціною 24000,00 грн., на думку заявника, відбувся з порушенням вимог Закону про банкрутство, Закону України "Про приватизацію невеликих підприємств (малу приватизацію)", Закону України "Про іпотеку".

В ході розгляду вищевказаної заяви судом першої інстанції за клопотанням ТОВ "ОТП Факторинг" було призначено судову будівельно-технічну експертизу та доручено її проведення Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. На вирішення судового експерта поставлено наступне запитання: Яка ринкова та ліквідаційна вартість об'єкта нерухомості - трьохкімнатної квартири №5, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, станом на 01.12.2012 року (дата оцінки суб`єкта оціночної діяльності ФОП Семенченко Ю.А., на підставі якої реалізувався зазначений об`єкт)? Відповідно до висновку експертизи № 5236 (т.9, а.с.198) ринкова вартість трьохкімнатної квартири №5, загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, станом на 01.12.2012 складає 343775 грн., ліквідаційна вартість - 254394 грн.

Місцевим господарським судом на підставі вищевказаного доказу було зроблено висновок про те, що договір купівлі-продажу від 27.12.2012, укладений між арбітражним керуючим Запорожцем І.С. та ОСОБА_18, суперечить актам цивільного законодавства, інтересам кредиторів та банкрута, оскільки майно банкрута було реалізовано за відверто заниженою ціною, яка не була справедливою та розумною.

Щодо наявного в матеріалах справи висновку, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.О., на підставі якого ліквідатором було визначено початкову вартість квартири при продажу її на аукціоні, суд першої інстанції зазначив, що вказаний висновок не відповідає закріпленим у відповідних Національних стандартах вимогам до складання звіту про оцінку та підготовку висновку про вартість майна, а саме не містить усіх необхідних розділів, що розкривають зміст проведених процедур; також в матеріалах справи відсутній договір № 884/12-12 від 01.12.2012, укладений ліквідатором та суб'єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.А., на підставі якого проводилась оцінка трьохкімнатної квартири, отже, суду не відомо, на підставі чого були визначена саме ліквідаційна (а не ринкова) вартість об`єкта. В оскаржуваній ухвалі місцевим господарським судом також зазначено, що опубліковане у інформаційному виданні "Товарообіг та аукціони", оголошення від 07.12.2012 року не відповідає приписам ст.15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", зокрема не містить умов продажу та експлуатації об`єкта продажу, назви банку, адреси та номера рахунку, відкритого для розрахунків за придбані об`єкти продажу.

На думку суду першої інстанції, відповідне є підставою для визнання спірного правочину недійсним в порядку ст.203, 215 ЦК України, як такого, що суперечить актам цивільного законодавства - приписам Закону про банкрутство, Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" тощо.

Надаючи правову оцінку вищевказаним висновкам місцевого господарського суду та аргументам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ЦК України.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (абз. 4 п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Таким чином, заявляючи вимогу про визнання недійсним договору, заявник має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Як уже зазначалося, в оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд дійшов висновку про невідповідність спірних правочинів чинному законодавству, що регулює процедуру банкрутства, зокрема - продаж майна банкрута.

Згідно з приписами статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

В силу п. 1-1 прикінцевих положень Закону про банкрутство в редакції Закону від 22.12.2011 №4212-VІ, який набрав чинності 19.01.2013, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Як було встановлено вище, порушення провадження в даній справі, прийняття постанови про визнання боржника банкрутом та проведення спірного аукціону з продажу майна боржника (27.12.2012) мало місце до 19.01.2013, отже, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013.

Відповідно до ст. 29 Закону про банкрутство, майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю. Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий має право залучати на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів.

Процедура проведення аукціону у справі про банкрутство складається з чотирьох етапів її організації: попередня підготовка проведення аукціону (призначення ліквідатора, вибір організатора аукціону, оформлення проекту договору на проведення аукціону, узгодження умов реалізації заставного майна з забезпеченим кредитором, визнання організатора аукціону учасником справи про банкрутство); підготовка до проведення аукціону (укладення договору з організатором аукціону, публікація оголошення, прийняття заяв на участь в аукціоні, внесення гарантійних внесків учасників аукціону); проведення аукціону та оформлення його результатів.

Між тим порушення порядку організації будь-якого з цих етапів є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому. Отже, вирішуючи спір щодо визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд має встановити факт дотримання порядку його проведення на кожному з етапів, як того вимагають приписи Закону про банкрутство.

Відповідно до ст. 27 Закону про банкрутство, майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю. Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий має право залучати на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів.

Згідно зі ст.29 Закону про банкрутство ліквідатор зобов'язаний здійснити оцінку виявленого майна у порядку встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність та у відповідності до ст. 30 цього Закону здійснює продаж виявленого майна (рухомого або нерухомого) на відкритих торгах.

Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий залучає на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів.

Як було встановлено вище, стартову вартість об'єкта нерухомості (трьохкімнатної квартири №5, загальною площею 64,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7) при виставленні його на продаж було визначено ліквідатором на підставі звіту про оцінку майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.О., згідно з яким ліквідаційна вартість об'єкта складає 24000,00 грн.

Надаючи оцінку зазначеному доказу, місцевий господарський суд зазначив, що даний звіт не відповідає вимогам до складання звіту про оцінку та підготовку висновку про вартість майна, а саме не містить усіх необхідних розділів, що розкривають зміст проведених процедур.

Апелянт проти вказаного висновку заперечував, посилаючись на те, що місцевим господарським судом невірно застосовано норму матеріального права - п.56 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440 та не застосовано норми права, які підлягала застосуванню, зокрема, п.57 вищевказаного Національного стандарту, яким встановлено вимоги до складення звіту про оцінку майна у стислій формі.

Стосовно вказаних тверджень колегія суддів зазначає, що у звіті ФОП Семенченка Ю.О. не зазначено про те, що він складається у стислій формі та не наведено посилання на норми відповідних національних стандартів, які передбачають складення звіту саме в такій формі.

Окрім того, відповідно до п.57 Національного стандарту №1, на який посилається апелянт, у звіті про оцінку майна, складеному у стислій формі, повинні зазначатися етапи проведення незалежної оцінки майна, здійснені оціночні процедури, міститися висновок про вартість, а також зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація.

Проте, як вбачається зі змісту звіту, він не повною мірою відповідає вищенаведеним вимогам, зокрема, у ньому не зазначено етапи проведення незалежної оцінки майна.

В ході апеляційного провадження представник ОСОБА_1 наполягав на тому, що звіт, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП Семенченком Ю.О., не був оскаржений у встановленому порядку, отже, на думку апелянта, ліквідатор мав право визначати стартову вартість об'єкта саме на підставі даного звіту.

Стосовно вказаного аргументу колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи дійсно відсутні докази оскарження даного звіту та визнання недійсними результатів оцінки у встановленому порядку.

Разом з тим, відповідно до частин 6, 9 статті 3-1 Закону про банкрутство, при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно, з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів. Відповідно, ним має бути забезпечено відчуження майна за найвищою ціною, натомість її заниження суперечить інтересам боржника та кредиторів.

Як вбачається з матеріалів справи (т.1, а.с.37), при проведенні незалежної оцінки спірної квартири у 2010 році суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "САБО консалтинг" визначено вартість даного об'єкта у розмірі 207000,00 грн. (тобто майже у 10 разів більше, ніж за висновком ФОП Семенченка Ю.О.). Окрім того, відповідно до наявного в матеріалах справи висновку судової оціночно-будівельної експертизи ринкова вартість спірної квартири станом на 01.12.2012 складає 343775 грн., ліквідаційна вартість - 254394 грн.

Оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що спірне майно було фактично виставлено на продаж за найнижчою ціною (24000,00 грн.), на підставі звіту, в якому його вартість була визначена не як ринкова, а як ліквідаційна - що не відповідає інтересам боржника та кредиторів і є порушенням прав сторін у даній справі. Твердження представника апелянта про те, що, на його думку, в даному випадку ліквідаційна вартість дорівнює ринковій, колегія суддів не вважає належними аргументами, оскільки вони не спростовують обставин, встановлених місцевим господарським судом, щодо продажу майна на спірному аукціоні за заниженою вартістю (як було встановлено вище, в ході аукціону збільшення ціни не відбулося і майно було продано за стартовою ціною 24000,00 грн.). Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що ліквідатор Запорожець І.С. не мав жодних об'єктивних перешкод для встановлення розумної та справедливої ціни, однак такої ціни ним не було встановлено.

У частинах 3 та 10 статті 30 Закону про банкрутство встановлено, що у разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Отже, порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", а продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" продаж об'єктів малої приватизації на аукціоні полягає у передачі права власності покупцю, який запропонував у ході торгів найвищу ціну.

Виходячи з положень ст.15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", інформація про об'єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом, повинна містити такі відомості: назву об'єкта приватизації, його місцезнаходження; обсяг та основну номенклатуру продукції (робіт, послуг), у тому числі експортної; кількість та склад робочих місць; баланс активів і пасивів, рентабельність за останні три роки; відомості про будівлі (споруди, приміщення) та земельну ділянку, на якій розташований об'єкт, умови користування ними; обсяги викидів та скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, утворення і розміщення відходів, стан земельної ділянки, стан природоохоронного обладнання та споруд, сплату екологічних зборів та платежів (у разі їх наявності), інші екологічні відомості; початкову вартість продажу, умови продажу та експлуатації об'єкта; суму грошових коштів, що має вноситися покупцями, у розмірі 10 відсотків початкової вартості продажу об'єкта; назву банку, адресу та номер рахунку, відкритого для розрахунків за придбані об'єкти приватизації; кінцевий термін прийняття заяви на участь в аукціоні, конкурсі; час та місце особистого ознайомлення з об'єктом; час та місце проведення аукціону, конкурсу; адресу, номер телефону, час роботи служби по організації аукціону, конкурсу; іншу інформацію, яку визначає орган приватизації. Зазначена інформація публікується не пізніш як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації.

Проте, як вбачається зі змісту опублікованого в інформаційному виданні "Товарообіг та аукціони" оголошення від 07.12.2012 про проведення торгів, вказане оголошення не містить назви банку, адреси та номера рахунку, відкритого для розрахунків за придбані об'єкти продажу, не визначає порядок внесення грошових коштів на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса. Відповідне є істотним порушенням встановленого законом порядку проведення аукціону та підставою для визнання його результатів недійсними. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, в постанові Вищого господарського суду України від 03.10.2017 у справі №19/906/68/13-г.

Статтею 16 Закону "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" встановлено умови участі покупців в аукціоні та, зокрема, ч. 3 , ч. 5 ст. 16 визначено, що для реєстрації покупців як учасників аукціону, конкурсу вони сплачують встановлений органом приватизації реєстраційний внесок у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а також вносять грошові кошти в розмірі 10 відсотків початкової ціни об'єкта.

Зазначені грошові кошти вносяться шляхом безготівкового перерахування на відповідний поточний рахунок.

Фізична або юридична особа, яка бажає зареєструватись як учасник аукціону, конкурсу, повинна мати при собі, між іншого, квитанцію про сплату реєстраційного внеску; документ про внесення грошових коштів у розмірі 10 відсотків початкової ціни об'єкта;

Проте в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували б виконання другим учасником аукціону, ОСОБА_17, вимог ч. ч. 3, 5 ст. 16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" щодо внесення реєстраційного внеску та 10% початкової ціни об'єкту.

Крім того, згідно з протоколом проведення аукціону № 13 від 27.12.2012 участь в аукціоні з продажу предмета іпотеки брали дві фізичні особи: учасник № 1 - ОСОБА_8 і учасник № 2 - ОСОБА_17, разом з тим, згідно з записом у рядку протоколу аукціону "Пропозиції покупців", зазначено: "Учасник № 2: пропозиція відсутня", отже, пропозицій щодо придбання майна від учасника № 2 - ОСОБА_17 - не надходило.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що факт відсутності доказів виконання другим учасником аукціону вимог ч. ч. 3, 5 ст. 16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" щодо внесення реєстраційного внеску та 10% початкової ціни об'єкту та реєстрації потенційного учасника у книзі реєстрації аукціонів, з урахуванням відсутності пропозицій від другого учасника під час проведення спірного аукціону, свідчить про порушення правил проведення аукціону.

Також, у відповідності до ч. 8 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" інформація про ціну продажу та переможця конкурсу або аукціону публікується в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі та інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації, протягом 15 календарних днів після укладення договору купівлі-продажу.

Разом з тим колегія судді зазначає, що докази оприлюднення інформації щодо переможця аукціону та ціну продажу протягом 15 календарних днів після укладення договору купівлі-продажу від 27.12.2012 в матеріалах справи відсутні, так само як відсутні і докази сплати коштів переможцем аукціону - ОСОБА_8 - за придбану ним квартиру.

Отже, враховуючи суттєвість вищенаведених порушень чинного законодавства, зокрема, вищенаведених норм Закону про банкрутство та Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", допущених при проведенні спірного аукціону (при цьому обставини щодо допущення вказаних порушень не спростовано апелянтом), колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність підстав, згідно зі ст.203, 215 Цивільного кодексу України, для визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута та договору купівлі-продажу від 27.12.2012 року, укладеного за результатами його проведення.

Вказаний висновок також узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Вищого господарського суду України від 05.07.2017 у справі №5023/4346/11, в якій результати аукціону з продажу майна було визнано недійсними з аналогічних підстав.

Стосовно вимоги ТОВ "ОТП Факторинг Україна" щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, укладеного між ОСОБА_18 та ОСОБА_19 від 06.03.2013, на думку колегії суддів, господарський суд правомірно зазначив, що оскільки заявник не є стороною зазначеного правочину, його укладено не у межах провадження справи про банкрутство між двома фізичними особами, які не є учасниками провадження у справі про банкрутство, то у суду відсутні правові підстави для задоволення вищезазначеної вимоги ТОВ "ОТП Факторинг Україна". Суд апеляційної інстанції додатково враховує, що ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не було оскаржено ухвалу місцевого господарського суду в цій частині.

За таких обставин, оскільки доводи апелянта не знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

З огляду на викладене, керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 12.06.2017 у справі №Б-50/274-10 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 04.12.17

Головуючий суддя Шевель О. В.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Крестьянінов О.О.