ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Справа № 910/23577/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О.-головуючого (доповідач),
Нєсвєтової Н.М.,
Карабаня В.Я.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"
на рішення та постановуГосподарського суду міста Києва від 20.02.2017 Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2017
у справі№ 910/23577/16 Господарського суду міста Києва
за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна"
до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"
простягнення 9691,25 грн.,

за участю представників сторін:
від позивача:не з'явилися,
від відповідача:не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 у справі № 910/23577/16 (суддя Мельник В.І.) задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування 9691,25 грн. шкоди у порядку регресу; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (, адреса: 04080, м. Київ, вул.. Кирилівська, 40) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (, адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8) 9691, 25 грн. заборгованості, 1378 грн. витрат з оплати судового збору.

Рішення мотивоване тим, що позивачем відповідно до ст. ст. 22, 1191 Цивільного кодексу України, ст. 228 Господарського кодексу України набуто право регресу до відповідача щодо відшкодування останнім понесених позивачем витрат у вигляді суми виплаченого страхового відшкодування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 (у складі колегії суддів: Буравльова С.І.-головуючого, Руденко М.А., Андрієнка В.В.) рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 у справі № 910/23577/16 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2017, Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 у справі № 910/23577/16 скасувати, і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що судами не дотримано вимоги норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що між Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" та ПрАТ "Лакталіс-Миколаїв" 03.01.2014 укладено договір добровільного страхування автотранспорту № CAS0022963 (далі - договір).

Предметом вказаного договору є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Вказаний транспортний засіб позивачем прийнято на страхування на випадок заподіяння збитків, в тому числі, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів № 18- 12/15 від 18.12.2015, 29.12.2015 здійснено державну реєстрацію змін найменування позивача з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна".

17.09.2014 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулось зіткнення автомобіля Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіля Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.11.2014 у справі № 488/5520/14-п винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано водія автомобіля Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6.

Внаслідок вказаної ДТП завдано механічні пошкодження автомобілю Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до звіту № 97/09-14 від 30.09.2014 вартість матеріального збитку, завданого ушкодженням транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 складає 26 127,70 грн.

Згідно з рахунком-фактурою ТОВ "Торговий дім "Автосвіт Миколаїв" № АН-0000854 від 26.09.2014 сума відновлювального ремонту транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 27 022,00 грн.

Позивачем сплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 27022,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 000033557 від 16.10.2014.

Встановлено, що водій автомобіля Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 застрахувала цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 шляхом укладення з Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 7141242.

Між ПАТ "Страхова компанія "Колоннед Україна" (далі - довіритель) та ТОВ "Інтер Тех Сервіс Моторс" (далі - повірений) 31.12.2015 укладено договір доручення (далі - договір доручення).

Відповідно до п. 1 договору доручення довіритель доручає, а повірений зобов'язується від імені і за рахунок довірителя вчинити юридичні дії щодо стягнення простроченої заборгованості з фізичних та юридичних осіб, до яких довіритель має права вимоги відповідно до чинного законодавства України.

На виконання умов договору доручення 17.04.2015 ТОВ "Інтер Тех Сервіс Моторс" направлено на адресу відповідача регресну вимогу № R.L18036 про сплату на користь Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" у розмірі 27022,00 грн.

Відповідачем здійснено погашення вказаної заборгованості частково у сумі 17330,75 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, здійснив виплату страхового відшкодування в порядку регресу лише частково, внаслідок чого у останнього виникла 9691,25 грн. заборгованість.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ГК України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).

Відповідно до ч. 9 ст. 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до звіту № 97/09-14 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 30.09.2014 вартість відновлювального ремонту автомобілю Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за цінами на момент проведення експертного дослідження складає 26127,70 грн.

Відповідно до рахунку-фактури ТОВ "Торговий дім "Автосвіт Миколаїв" № АН-0000854 від 26.09.2014 сума відновлювального ремонту транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 27022,00 грн.

Відповідачем здійснено погашення заборгованості частково на загальну суму 17330,75 грн.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції правомірно погодився з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування підлягають задоволенню в розмірі 9691,25 грн. шкоди з урахуванням того, що позивачу відповідачем частково сплачено страхове відшкодування у розмірі 17330,75 грн. ( 27022,00 грн. - 17 330,75 грн.).

Доводи скаржника, що транспортний засіб Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 застраховано відповідачем відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому при настанні страхового випадку, передбаченого договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідач керується, зокрема, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а не Законом України "Про страхування", суд апеляційної інстанції правомірно вважає необґрунтованими, оскільки норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулюють правовідносини між відповідачем, як страховиком та його застрахованою особою, а не між відповідачем як особою, зобов'язаною відшкодувати збитки за винну особу, та позивачем як особою, яка відшкодувала збитки постраждалій особі.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Вищого господарського суду України від 14.09.2016 у справі № 910/3650/16.

Щодо доводів скаржника, що відповідач безпідставно звернувся до відповідача з вимогою про повернення в порядку регресу коштів на загальну суму 27022,00 грн., оскільки звітом № 97/09-14 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 30.09.2014 вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 26127,70 грн., судом апеляційної інстанції зазначено наступне.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Нормами законодавства про страхування, договором страхування, який укладений між позивачем та страхувальником не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності, тому суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що правомірним є визначення позивачем розміру страхового відшкодування на підставі рахунку-фактури № АН-0000854 від 26.09.2014.

Наведене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постановах від 21.01.2014 у справі № 910/11450/13, від 23.08.2011 у справі № 42/92, від 15.01.2013 у справі № 5011-72/9778-2012, від 30.01.2013 у справі № 5011-35/11156-2012, від 13.05.2013 у справі № 5011-50/17051-2012, від 30.07.2013 у справі № 910/3655/13.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення;

3) скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції;

4) скасувати рішення першої інстанції, постанову апеляційної інстанції повністю або частково і припинити провадження у справі чи залишити позов без розгляду повністю або частково;

5) змінити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції;

6) залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 у справі № 910/23577/16 Господарського суду міста Києва прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Таким чином рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 у справі № 910/23577/16 Господарського суду міста Києва підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 у справі № 910/23577/16 Господарського суду міста Києва залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2017 у справі № 910/23577/16 Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж. О.
Судді:Нєсвєтова Н.М.
Карабань В.Я.