КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р. Справа№ 911/2179/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Домашенко О.Є. (дов. від 07.09.2016 р.);

від відповідача: Півчук Т.В. (дов. від 03.06.2016р.);

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар"

на рішення господарського суду Київської області від 15.02.2016 року .

у справі № 911/2179/15 (суддя: Христенко О.О.)

за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар"

до публічного акціонерного товариства "Квазар"

про стягнення 7 773 192,50 грн. та витребування майна,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач (ТОВ "Піллар") звернувся до господарського суду міста Києва з зустрічною позовною заявою до відповідача (ПАТ "Квазар") про стягнення основної заборгованості в сумі 4 249 087,25 грн., інфляційних втрат у сумі 3 238 406,28 грн. та 3% річних у сумі 285 698,97 грн. Витребувати із незаконного володіння ПАТ «Квазар» на користь «Піллар» майно загальною вартістю 36 144 989,64 грн., а саме: злитки монокремнію та мультикремнію загальною масою 5 792,058 кг., передані згідно замовлень за номерами: 1/4 , 0/97/5, 1/38, 0/93/7, 91/6, 5/255, 0/100/4, 0/167/2, 5/269, 0/137/5, 159/7, 0/174/5, 0/20/12, 0/156/4, 0/192/1, 0/173/6, 196/2, 0/91/21, 0/196/1, 5/2560/118/6 NIR, О/118/6, 0/118/12, 0/81/31, 0/5/264, 0/5/264, 08/6, 0/8/7, 0/118/7, 159/9, 158/9 NIR,5/268, 159/8 NIR, 159/8, 0/118/7, 0/118/7 NIR, 81/34, 0/5/158, 0/5/159, 5/167, 0/5/176, 0/5/200, 0/93/10 NIR, 0/193/1, 0/81/39 NIR, 0/81/40 NIR, 0/137/9 NIR, 0/118/10, 5/260/1, 0/5/260, 0/18/5, 195/1.

26.01.2016 року ТОВ «Піллар» подав заяву до господарського суду Київської області про заміну предмету позову, відповідно до якої позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом 7 773 192,50 грн. (з яких 4 249 087,25 грн. основної заборгованості, 3 238 406,28 грн. інфляційних, 285 698,97 грн. 3% річних), а також грошові кошти в сумі 36 144 989,64 грн. вартості неповернутого та втраченого майна.

03.02.2016 року ТОВ «Піллар» подав заяву до господарського суду Київської області про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом 7 773 192,50 грн. (з яких 4 249 087,25 грн. основної заборгованості, 3 238 406,28 грн. інфляційних, 285 698,97 грн. 3% річних), а також грошові кошти в сумі 35 770 860,86 грн. вартості неповернутого та втраченого майна.

Рішенням господарського суду Київської області від 15.02.2016 року у справі № 911/2179/15 зустрічний позов задоволено частково: стягнуто з публічного акціонерного товариства "Квазар" на користь товариства з обмежено відповідальністю "Піллар" 4 249 087 грн. 25 коп. основної заборгованості, 3 238 406 грн. 28 коп. інфляційних та 285 698 грн. 97 коп. 3% річних. В задоволенні решти вимог зустрічного позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь які докази які б свідчили про оплату орендних платежів, або повернення майна з оренди після закінчення строку дії Договору №2 - 31.12.2013 року, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за жовтень 2012-березень 2013, травень-липень 2013, грудень 2013-січень 2014 в сумі 4 249 087,25 грн. підлягає задоволенню. Щодо стягнення коштів за неповернуте та втрачене майно, зазначив, що позивач не надано первинних документів бухгалтерського обліку, як доказів передачі злитків кремнію від позивача до відповідача ( із зазначенням їх кількості, ваги, тощо)

Не погодившись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Піллар" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить частково скасувати рішення у даній справі. В обґрунтування апеляційної скарги вказав на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що підтверджуючими документами, що містять інформацію про передану кількість злитків для порізки на пластини та їх характеристику, є щомісячні баланси руху давальницьких матеріалів. Також, зазначив, що замовлення, як первинні документи обліку, на його думку, свідчать про передачу злитків кремнію для переробки від позивача до відповідача .

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2016 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено справу № 911/2179/15 до розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 року було призначено у справі судово-економічну експертизу проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, апеляційне провадження у справі зупинено.

22.09.2017 року через відділ документального забезпечення суду від Київського Науково-Дослідного інституту судових експертиз надійшов лист № 16610/16-45 від 28.08.2017 року з експертним висновком та з матеріалами справи №911/2179/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2017 року апеляційне провадження у справі було поновлено в зв'язку з поверненням матеріалів справи з експертним висновком до суду, та призначено розгляд справи.

03.10.2017 року через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ «Піллар» надійшло клопотання про виклик судового експерта, а також письмові пояснення з урахуванням висновку експерта.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017 р. було викликано у наступне судове засідання судового експерта КНІДСЕ Пищолку Т.В. для надання пояснень стосовно висновку експерта № 16610/16-45 від 28.08.2017 р. за результатами судово-економічної експертизи.

17.10.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від ТОВ «Квазар» дійшли письмові пояснення з урахуванням висновку експерта.

19.10.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ «Квазар» надійшли письмові пояснення.

20.102017 року через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ «Піллар» надійшло клопотання про поставлення питань судовому експерту.

06.11.2017 року у судовому засіданні, судовий експерта Пищолка Т.В. надав свої усні та письмові пояснення щодо висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №16610/16-45 від 28.08.2017 року.

09.11.2017 року через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ «Піллар» надійшли письмові пояснення з урахуванням пояснень експерта щодо висновку експертизи.

13.11.2017 року через відділ документального забезпечення суду від представника ПАТ «Квазар» надійшли письмової пояснення з урахуванням висновку експертизи.

14.11.2017 року через відділ документального забезпечення суду від представника ТОВ «Піллар» надійшло клопотання про призначення додаткової судово-економічної експертизи.

Колегія суддів, заслухавши думку представника ПАТ «Квазар», ухвалила відмовити в задоволенні клопотання про призначення додаткової судово-економічної експертизи, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає експертизу.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

Відповідно до ч.3 ст.42 ГПК України у випадах недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу.

Згідно п. 15.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» додаткова експертиза призначається судом після розгляду ним висновку первинної експертизи, якщо виявиться, що усунути неповноту або неясність висновку в судовому засіданні шляхом заслуховування експерта неможливо.

Висновок експерта визнається неповним, якщо досліджено не всі надані йому об'єкти або не дано вичерпних відповідей на всі поставлені перед експертом питання.

Висновок експерта визнається неясним, якщо він викладений нечітко або носить неповний, неконкретний характер.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач в клопотанні про призначення додаткової експертизи, не навів обґрунтованих підстав та причин, які б свідчили про необхідність призначення у справі додаткової експертизи, не вказав на неповноту та неясність висновку експерта, тому клопотання позивача про призначення додаткової експертизи не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 14.11.2017 року представник ТОВ «Піллар» просив скасувати рішення в частині відмови в задоволення позовних вимог про стягнення з ПАТ «Квазар» на користь ТОВ «Піллар» грошових коштів у сумі 35 770 860,86 грн. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Піллар» до ПАТ «Квазар» задовольнити повністю.

Представник ПАТ «Квазар» у судовому засіданні просив, апеляційну скаргу ТОВ «Піллар» задовольнити частково, скасувати рішення господарського суду Київської області від 15.02.2016 року у справі №911/2179/15 і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «Піллар» в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, пояснення експерта, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між ПАТ "Піллар" (правонаступник якого є ТОВ "Піллар", "орендодавець", позивач ) та ПАТ "Квазар" ("орендар", відповідач) було укладено договір оренди обладнання № 253/3 від 30.09.2004 (договір 1).(т1 а.с.28)

За умовами пунктів 1.1 та 2.1 зазначеного договору позивач передає, а відповідач бере в тимчасове володіння та користування обладнання, найменування якого визначається згідно з Додатком № 1. Мета оренди - промислове використання.

Додатком №1 до договору визначено перелік обладнання, що передається в тимчасове володіння та користування.(т.1 а.с.31)

Пунктами 4.2, 5.1. та 5.2 договору 1 визначено, що термін оренди триває з моменту прийняття майна, що орендується, за актом приймання. Розмір орендних платежів складає разом з ПДВ - 1 740 000,00 грн. Орендна плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок позивача протягом 30 календарних днів після закінчення розрахункового місяця.

01.10.2004 сторонами було підписано акт приймання-передачі основних засобів відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв обладнання відповідно до переліку. (т.1 а.с.32)

Так, згідно додатку №1 до договору та акту приймання-передачі основних засобів (т.1 а.с.32), відповідачу у строкове платне користування було передано позивачем виробниче обладнання, необхідне для організації виробництва з порізки кремнієвих злитків на пластини, у тому числі верстати дротяної різки кремнієвих злитків, лінії ультразвукової відмивки пластини тощо.

В подальшому, 29.10.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду №33/1 (т.1 а.с.34) до договору оренди №253/3, якою продовжили дію вказаного договору на 2011 рік, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по цьому договору.

01.06.2012 року між ТОВ "Піллар" ("орендодавець", позивач) та ПАТ "Квазар" ("орендар", відповідач ) було укладено договір оренди обладнання № 120626/1 від 01.06.2012 ( Договір 2) (т.1 а.с.44).

За умовами пунктів 1.1. та 2.1. договору 2 сторони погодили, що позивач, а відповідач приймає у тимчасове платне користування обладнання, найменування якого визначається у додатку № 1 до цього договору. Мета оренди - виконання замовлень на порізку кремнієвих злитків на пластини для позивача за зустрічним позовом.

Додатком 1 до договору 2 сторони визначили перелік обладнання, що передається згідно договору 2 в тимчасове володіння та користування відповідачу . (т.1 а.с.48).

Пунктами 3.1 та 3.2 договору 2, сторони визначили, що майно, що орендується, передано позивачем та прийнято відповідачем згідно договору № 253/3 від 30.09.2004 (договір 1), укладеного між сторонами та такого, що припиняє свою дію з дати набрання чинності цього договору 2. Передача майна в оренду та повернення його з оренди здійснюється уповноваженими представниками сторін за актом або актами передачі, які є невід`ємною частиною цього договору 2.

За умовами пунктів 4.1 - 4.3 договору 2, визначено, що розмір орендних платежів складає 444 000,00 грн. в місяць, у тому числі ПДВ 74 000,00 грн., за умови розміщення позивачем у відповідача замовлень на порізку кремнієвих злитків на пластини в кількості не менше 2 700 000 штук в квартал. У випадку зменшення об'ємів замовлень від кількості, указаної в п. 4.1 договору 2, орендна плата зменшується пропорційно зниженню об`ємів замовлень (кількості пластин виготовлення). Орендна плата сплачується в безготівковому вигляді шляхом перерахування на поточний банківський рахунок позивача і протягом 30 календарних днів після закінчення кожного календарного місяця.

Пунктом 9.2 договору 2 визначено, що термін оренди триває з моменту прийняття відповідачем майна, що орендується, і є дійсним по 31.12.2012 включно, якщо інше не випливає із умов цього Договору 2. (т.1 а.с.44)

29.06.2012 року сторонами було підписано акт № 6 надання послуг за червень 2012 по договору 1, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за червень 2012 року складає 444 000,00 грн. Зазначений акт підписаний обома сторонами, підписи засвідчені печатками сторін. (т.1 а.с.50)

02.01.2013 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору оренди обладнання №120626/1, якою сторони продовжили строк дії договору 2 до 31.12.2013 року (т.1 а.с. 49)

Крім того, зазначено додатковою угодою №1 сторони виклали п.4.1 договору 2 в наступній редакції : "Розмір орендних платежів складає 429 000,00 грн. в місяць, у тому числі ПДВ 71 500,00 грн., за умови розміщення позивачем у відповідача замовлень на порізку кремнієвих злитків на пластини в кількості не менше 2 700 000 штук в квартал. При цьому, належна до сплати сума орендної плати за останній місяць кожного кварталу коригується (збільшується або зменшується) пропорційно кількості пластин, виготовлених (порізаних) відповідачем у відповідному кварталі, виходячи з їх кількості та умов, указаних в даному пункті договору 2, але така сума повинна становити не більше 1 287 000,00 грн., у тому числі ПДВ 214 500,00 грн. з розрахунку у квартал".

Як свідчать матеріали справи сторонами були підписані та скріплені печатками акти надання послуг (т.1 а.с.51-63):

- акти № 1/7 від 31.07.2012 надання послуг за липень 2012 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за липень 2012 року складає 444 000,00 грн.;

- акт № 2/8 від 31.08.2012 надання послуг за серпень 2012 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за серпень 2012 року складає 83 747,28 грн.;

- акт № 3/10 від 31.10.2012 надання послуг за жовтень 2012 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за жовтень 2012 року складає 430 042,12 грн.;

- акт № 4/11 від 30.10.2012 надання послуг за листопад 2012 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за листопад 2012 року складає 444 000,00 грн.;

- акт № 5/12 від 31.12.2012 надання послуг за грудень 2012 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за грудень 2012 року складає 364 035,60 грн.;

- акт № 1 від 31.01.2013 надання послуг за січень 2013 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за січень 2013 року складає 429 000,00 грн.;

- акт № 2 від 28.02.2013 надання послуг за лютий 2013 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за лютий 2013 року складає 429 000,00 грн.;

- акт № 3 від 29.03.2013 надання послуг за березень 2013 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за березень 2013 року складає 429 000,00 грн.;

- акт № 4 від 31.05.2013 надання послуг за травень 2013 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за травень 2013 року складає 207 559,73 грн.;

- акт № 5 від 27.06.2013 надання послуг за червень 2013 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за червень 2013 року складає 623 817,96 грн.;

- акт № 6 від 31.07.2013 надання послуг за липень 2013 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за липень 2013 року складає 30 219,71 грн.;

- акт № 7 від 31.12.2013 надання послуг за грудень 2013 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за грудень 2013 року складає 677 398,63 грн.;

- акт № 1 від 31.01.2014 надання послуг за січень 2014 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за січень 2014 року складає 325 266,22 грн.

Позивач звернувся з позовними вимогами, у зв'язку з тим, що позивачем було надано відповідачу послуги оренди виробничого обладнання, про що виставлено відповідачу рахунки за надані послуги оренди, а відповідачем указані послуги були прийняті належним чином, про що сторонами складено відповідні акти прийому передачі наданих послуг. Всупереч умовам п.4.3 договору відповідачем не сплачено позивачу орендну плату за передане у користування майно.

Окрім того, між сторонами було укладено договір підряду № 75/1, відповідно до умов якого, а саме п.1.1 відповідач зобов'язується за завдання позивача виконати роботи з переробки злитків моно- і мультикремнія ( далі злитки) в пластини згідно специфікацій позивача , які є невід'ємною частиною даного Договору, а позивач - прийняти та оплатити зазначені роботи, відповідно до умов договору підряду.

Згідно з п.1.7 вищевказаного договору підряду (редакції додаткової угоди № 9 від 23.10.2008 року (т.5 а.с. 40) специфікації на злитки, їх кількість, а також погодженні сторонами специфікації на пластини, вихід пластин з 1 кг квадратних та псевдо квадратних злитків (норми витрат злитків) фіксуються у замовленні на виробництво кожної окремої партії пластин. Вихід пластин з 1 кг злитків по кожному замовленню повинен відповідати розрахунковій їх кількості з урахуванням відсотка виходу придатних пластин, зазначених у додатку №2 до цього договору. Погоджена сторонами заставна вартість злитків , переданих позивачем відповідачу за цим Договором, зазначається в додатку № 4 до даного договору.

Водночас , п.8.1. договору підряду сторони передбачили, якщо відповідач не зможе забезпечити вихід пластин з 1 кг, визначений у відповідному додатку № 2 до цього договору він зобов'язаний відшкодувати позивачу заставну вартість перевитраченого матеріалу злитків або передати недостатню кількість пластин, виготовлених із власного матеріалу з тими ж технічними характеристиками. Надлишки матеріалу позивача, передані понад норму та бракована продукція повинна бути повернута відповідачем протягом 10 днів після порізки.

Окрім того, відповідно до додатку № 4 до договору підряду сторонами була обумовлена вартість моно кремнієвих злитків - 1 558,30 за 1 кг, мультікремнієвих злитків - 1 398,90 грн. за 1 кг та зазначена вартість розрахована з курсу НБУ на 30.07.2007 року - 5,05 грн. за 1 дол США.

На виконання умов договору підряду сторонами були підписані баланси руху давальницької сировини (т.1 а.с.90-170 ), відповідно до яких залишок на 01.04.2015 року складає 5 792,058 кг.

Оскільки відповідач вищевказаний залишок давальницької сировини не повернув позивачу, останній вважає , що на підставі п.8.1 договору підряду виконавець за договором підряду повинен повернути його заставну вартість в розмірі 35 770 860, 86 грн., згідно вартості неповернутого та втраченого майна.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про оплату орендних платежів, або повернення майна з оренди після закінчення строку дії договору - 2 - 31.12.2013 року, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за жовтень 2012-березень 2013, травень-липень 2013, грудень 2013-січень 2014 в сумі 4 249 087,25 грн. підлягає задоволенню. Також, зазначив, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по сплаті платежів за оренду обладнання, вимога позивача про стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних в сумі 3 238 406,28 грн. та 3 % річних в сумі 285 698,97 грн. підлягає задоволенню. Щодо відмови в задоволенні позовних вимог по стягненню з відповідача коштів в сумі 35 770 860, 86 грн. (в якості вартісті неповернутого та втраченого майна) прийшов до висновку про те, що позивач не довів наявність збитків у вказаному розмірі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне

У відповідності до ч.1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 ЦК України визначено що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 та ч. 5 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як вже зазначалось, між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди обладнання № 253/3 від 30.09.2004 (договір 1) та додаткові угоди №33/1 від 29.10.2010 року до нього, якими було продовжено дію договору на 2011 рік, але у будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по указаному договору.(т.1 а.с.29,34). Згідно п. 5.1 Договору 1 розмір орендних платежів складає разом з ПДВ - 1 740 000,00 грн. Орендна плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок позивача протягом 30 календарних днів після закінчення розрахункового місяця (п. 5.2 договору 1).

Сторонами підписаний 01.10.2004 Акт приймання-передачі основних засобів відповідно до якого позивач за зустрічним позовом передав, а відповідач за зустрічним прийняв обладнання відповідно до переліку.

В подальшому сторонами укладено договір оренди обладнання № 120626/1 від 01.06.2012 (надалі Договір 2), відповідно до умов , а саме п. 3.1 майно, що орендується, передано позивачем та прийнято відповідачем згідно Договору № 253/3 від 30.09.2004 (Договір 1), укладеного між сторонами та такого, що припиняє свою дію з дати набрання чинності цього Договору 2. Також, п. 4.1 договору 2 передбачено, що розмір орендних платежів складає 444 000,00 грн. в місяць, у тому числі ПДВ 74 000,00 грн., за умови розміщення позивачем за зустрічним позовом у відповідача за зустрічним позовом замовлень на порізку кремнієвих злитків на пластини в кількості не менше 2 700 000 штук в квартал.

У випадку зменшення об'ємів замовлень від кількості, указаної в п. 4.1 договору 2, орендна плата зменшується пропорційно зниженню об`ємів замовлень (кількості пластин виготовлення) (п. 4.2 Договору 2).

Відповідно до п. 4.3 Договору 2 орендна плата сплачується в безготівковому вигляді шляхом перерахування на поточний банківський рахунок позивача за зустрічним позовом і протягом 30 календарних днів після закінчення кожного календарного місяця.

Термін дії договору оренди 2 визначається п. 9.2 та триває з моменту прийняття відповідачем за зустрічним позовом майна, що орендується, і є дійсним по 31.12.2012 включно, якщо інше не випливає із умов цього договору 2.

В подальшому сторонами 02.01.2013 року укладено додаткову угоду № 1, в якій сторони продовжили строк дії договору 2 до 31.12.2013 року. Окрім того, в додатковій угоді №1 до договору 2 сторони погодили п. 4.1 в наступній редакції: "розмір орендних платежів складає 429 000,00 грн. в місяць, у тому числі ПДВ 71 500,00 грн., за умови розміщення позивачем за зустрічним позовом у відповідача за зустрічним позовом замовлень на порізку кремнієвих злитків на пластини в кількості не менше 2 700 000 штук в квартал. При цьому, належна до сплати сума орендної плати за останній місяць кожного кварталу коригується (збільшується або зменшується) пропорційно кількості пластин, виготовлених (порізаних) відповідачем за зустрічним позовом у відповідному кварталі, виходячи з їх кількості та умов, указаних в даному пункті Договору 2, але така сума повинна становити не більше 1 287 000,00 грн., у тому числі ПДВ 214 500,00 грн. з розрахунку у квартал".

На підтвердження виконання умов договорів оренди обладнання 1 та 2, сторонами підписані акти № 1/7 від 31.07.2012 надання послуг за липень 2012 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за липень 2012 року складає 444 000,00 грн.; № 2/8 від 31.08.2012 надання послуг за серпень 2012 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за серпень 2012 року складає 83 747,28 грн.; № 3/10 від 31.10.2012 надання послуг за жовтень 2012 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за жовтень 2012 року складає 430 042,12 грн.; № 4/11 від 30.10.2012 надання послуг за листопад 2012 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за листопад 2012 року складає 444 000,00 грн.; № 5/12 від 31.12.2012 надання послуг за грудень 2012 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за грудень 2012 року складає 364 035,60 грн.; № 1 від 31.01.2013 надання послуг за січень 2013 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за січень 2013 року складає 429 000,00 грн.; № 2 від 28.02.2013 надання послуг за лютий 2013 по Договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за лютий 2013 року складає 429 000,00 грн.; № 3 від 29.03.2013 надання послуг за березень 2013 по Договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за березень 2013 року складає 429 000,00 грн.; № 4 від 31.05.2013 надання послуг за травень 2013 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за травень 2013 року складає 207 559,73 грн.; № 5 від 27.06.2013 надання послуг за червень 2013 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за червень 2013 року складає 623 817,96 грн.; № 6 від 31.07.2013 надання послуг за липень 2013 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за липень 2013 року складає 30 219,71 грн.; № 7 від 31.12.2013 надання послуг за грудень 2013 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за грудень 2013 року складає 677 398,63 грн.; № 1 від 31.01.2014 надання послуг за січень 2014 по договору 2, відповідно до якого сторони погодили, що орендна плата за січень 2014 року складає 325 266,22 грн. (т.1 а.с.50-63)

Вищевказані акти, як вірно встановлено судом першої інстанції підписані представниками обох сторін, без зауважень.

При підписані вищевказаних актів надання послуг був обізнаний з розміром орендної плати, проте в порушення вимог ч.1 та ч.5 ст. 762 ЦК України та п. 4.3 договору оренди 2 своєчасно не сплатив в повному обсязі орендну плату. Внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті орендних платежів за договором 2 за жовтень 2012 - березень 2013 року, травень - липень 2013 року, грудень 2013 року - січень 2014 року у сумі 4 249 087,25 грн.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 4 249 087,25 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних втрат в сумі 3 238 406,28 грн. та 3 % річних в сумі 285 698,97 грн. за період з 31.07.2012 по 28 07.2015, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині зважаючи на наступне.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

У пункті 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Враховуючи, що відповідач прострочив виплату платежів по договорам оренди обладнання, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про те, що з ПАТ «Квазар» на підставі ст. ст. 625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 3 238 406,28 грн. та 3 % річних в сумі 285 698,97 грн. , розрахунок яких є правильним та арифметично вірним. Контррозрахунку 3 % річних та інфляційних втрат відповідачем надано не було.

Щодо позовних вимог ТОВ «Піллар» про стягнення з ПАТ «Квазар» вартості неповернутого та втраченого майна в розмірі 35 770 860,86 грн., згідно договору підряду № 75/1 від 30.04.2007 року колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині зважаючи на наступне.

Як видно з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції 30.04.2007 року між позивачем (ТОВ «Піллар» (замовник) та відповідачем (ПАТ «Квазар» (підрядник) укладено договір №75/1 (договір підряду).(т.1 а.с.79)

За умовами п. 1.1 та 1.3 договору підряду, відповідач зобов'язується за завданням позивача виконати роботи з переробки злитків моно- і мультикремнія (злитки) в пластини згідно специфікацій позивача за зустрічним позовом, які є невід'ємною частиною даного Договору, а позивач за зустрічним позовом - прийняти та оплатити відповідачу за зустрічним позовом зазначені роботи відповідно до умов даного Договору підряду. Щомісячно складається графік поставок пластин, який конкретизує замовлення на прорізку за типорозмірами і по датах поставок готової продукції на протязі місяця. Позивач, у свою чергу, зобов'язується прийняти пластини в тому обсязі, в якому вони були вироблені згідно з графіком, і оплатити виконані роботи згідно з п. 3.1 та додатку № 3 до Договору підряду.

Пунктами 2.3 та 2.4 визначено, що строк переробки злитків в пластини- не більше 15 днів з дати поставки злитків на склад підрядника. Позивач здійснює поставку злитків кремнію окремими партіями.

Відповідно до п. 1.7 договору підряду (в редакції Додаткової угоди № 9 від 23.10.2008) специфікації на злитки, їх кількість, а також погоджені сторонами специфікації на пластини, вихід пластин з 1 кг квадратних та псевдоквадратних злитків (норми витрат злитків) фіксуються у замовленні на виробництво кожної окремої партії пластин. Вихід пластин з 1 кг злитків по кожному замовленню повинен відповідати розрахунковій їх кількості з урахуванням відсотка виходу придатних пластин, зазначеного у Додатку № 2 до цього Договору. Погоджена сторонами заставна вартість злитків, переданих позивачем відповідачу за цим договором, зазначається в додатку № 4 до даного договору.

Як видно з зазначених вище умов договору замовник мав зобов'язання щодо передачі злитків та оплати робіт підрядника, а підрядник мав зобов'язання прийняти та переробити передані злитки у платини та поставити їх замовнику.

Водночас, п. 8.1 договору підряду, сторони обумовили, що якщо відповідач не зможе забезпечити вихід пластин з 1 кг, визначений у відповідному додатку № 2 до цього договору, він зобов`язаний відшкодувати позивачу заставну вартість перевитраченого матеріалу злитків або передати недостатню кількість пластин, виготовлених із власного матеріалу з тими ж технічними характеристиками. Надлишки матеріалу позивача передані понад норму та бракована продукція повинна бути повернута відповідачем протягом 10 днів після порізки злитків.

Отже, умовами договору підряду сторони визначили обов'язок замовника відшкодувати заставну вартість злитків, лише у разі незабезпечення виходу придатних пластин (норми виходу) і не можливість замінити їх пластинами власного матеріали. Зазначене є спеціальною умовою, яка узгоджена сторонами у договорі щодо обов'язку відшкодування заставної вартості злитків підрядником. Також передбачено обов'язок підрядника повернути надлишки матеріалу замовника передані понад норму та браковану продукцію.

Пунктом 12 додаткової угоди №62 (т.5 а.с.42) передбачено, що сторони дійшли згоди, що застосування конкретних норм виходу пластин і норм витрат давальницьких матеріалів здійснюється у відповідності до затвердженого сторонами балансу витрат давальницьких матеріалів, переданих від підрядника до замовника.

Як свідчать матеріали справи, сторонами були підписані баланси руху давальницьких матеріалів, останній баланс складений і підписаний сторонами станом на 01.04.2015 року. У зазначених балансах є остання графа "Залишок на (дату) (із зазначенням відповідної дати). У балансі станом на 01.04.2015 у цій графі зазначено залишок 5 792,058 кг.

Позивач, в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що сторони, при підписанні балансу від 01.04.2015 року погодили залишок давальницьких матеріалів, які повинні бути повернуті ТОВ «Піллар» на підставі п. 8.1 договору підряду. При цьому посилаючись , також на бухгалтерську довідку вих. № 6/А від 19.01.2016 відповідача (т.2 а.с.20) про відсутність в бухгалтерському обліку відповідача злитків монокремнію та мультикремнію загальною масою 5 792,058 кг, що належать позивачу, змінив предмет позову, і з посиланням на ст. 397 та ст. 400 ЦК України просив стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 36 144 989,64 грн. ( заставна вартість розрахована виходячи з курсу гривні до долару СЩА за даними НБУ станом на 27.07.2015 року) згідно вартості неповернутого та втраченого майна.

В подальшому позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 35 770 860,86 грн. (т.5 а.с.47 )

Проте, колегія суддів вважає твердження позивача помилковими, зважаючи на наступне.

За приписами ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Згідно ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Відповідачем, в підтвердження позовних вимог не надано первинних бухгалтерських документів, які підтверджують передачу сировини ( злитків кремнію) для виконня робіт, згідно з договором підряду .

В балансах руху давальницької сировини, на які посилається позивач, як на підставі для повернення коштів за неповернуте та втрачене майно, відсутні посилання до якого саме договору вони належать, оскільки між сторонами укладено не тільки Договір підряду № 75/1 від 30.04.2007, але й Договір № 131204/2 від 01.11.2013 про виконання робіт з порізки готових монокристалічних та мультикристалічних кремнієвих злитків на пластини. Окрім того, у балансах руху давальницької сировини у останній графі "залишок на (дату)" не вказано про який саме давальницький матеріал там зазначено і в яких вимірах (кг, т, м тощо) він там відображений.

Також , відповідно до ухвали Київського апеляційного господарського суду від 04 жовтня 2016 року у даній справі була призначена судова -економічна експертиза, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої експертам поставлено питання : - Чи підтверджується документально станом на 01.04.2015 року залишок невикористаного кремнію в обсязі 5 792,058 кг у взаємовідносинах між «Піллар» та ПАТ «Квазар» (а.с. 225-227 том 6 ) При цьому, експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. В подальшому, відповідно до ухвали Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 року, за клопотанням експерта питання поставлене на вирішення експертизи було уточнено та зазначено : Чи підтверджується документально за період з 30.04.2007 року по 01.04.2015 року залишок невикористаного кремнію в обсязі 5 792, 058 кг у взаємовідносинах між ТОВ «Піллар» та ПАТ «Квазар» (а.с.160-162 том)

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №16610/16-45 від 28.08.2017р. (а.с. 175 -183 том 7), зазначено, що підтвердити чи спростувати залишок невикористаного кремнію за період з 30.04.2007 р. по 01.04.2015 р. в обсязі 5 792,058 кг. у взаємовідносинах між ТОВ «Піллар» і ПАТ «Квазар» за договором від 30.04.2007 р. №75/1 не видається за можливе, так як в наданих на дослідження балансах руху давальницької сировини не вказано , за яким саме договором відображено рух кремнію; витратні накладні не містять відомостей щодо кількості злитків кремнію, яка витрачена на порізку для зазначеної в накладних кількості пластин. При цьому , експерт врахував , що будь-яких інших документів щодо обліку кремнія за договором від 30.04.2007 року № 75/1 на дослідження сторонами не надано. (т.7 а.с.183)

За клопотанням позивача в судове засідання колегією суддів був викликаний судовий експерт КНІДСЕ Пищолка Т.В., що надавав висновок № 16610/16-45 від 28.08.2017, який підтвердив висновки експертизи.

Вимогами ст. 22 ЦК України, визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як унормовано статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

При цьому, відповідно до змісту ч. 1 ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема відшкодування збитків.

Зважаючи на викладене, колегія суддів, приходить до висновку про те, що відповідач не довів належним чином розмір шкоди, нанесеною у зв'язку з неповерненням та втратою його майна в розмірі 35 770 860, 86 грн., тому судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Київської області від 15.02.2016 року у справі № 911/2179/15, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Піллар" на рішення господарського суду Київської області від 15.02.2016 року у справі № 911/2179/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 15.02.2016 року у справі № 911/2179/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/2179/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко