РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017Справа №910/18961/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Альянс Україна"

про стягнення 586 673,54 грн.

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Гершман Л.В. - представник за довіреністю № 1-09/08 від 09.08.17
від відповідача не з'явився

В судовому засіданні 29.11.2017, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Альянс Україна" про стягнення 586 673,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч умовам укладеного між сторонами договору №06-07/07-14 про надання в користування залізничного рухомого складу відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання щодо здійснення оплати за користування вагонами, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 572 264,54 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачу нараховано інфляційні втрати у розмірі 11 251, 92 грн. та 3 % річних у розмірі 3 157,34 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2017 порушено провадження у справі № 910/18961/17 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 29.11.2017.

27.11.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшли документи позивача на виконання вимог ухвали суду, що були долучені до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на 29.11.2017, з'явився представник позивача, який надав усні пояснення по суті спору та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, відзив на позовну заяву не надав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Таким чином, незважаючи на те, що відповідач не з'явився у судове засідання справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка даного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

07 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" (надалі- позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс Альянс Україна" (надалі- відповідач, замовник) було укладено договір №06-07/07-14 про надання в користування залізничного рухомого складу (надалі- договір), відповідно до умов якого виконавець зобов'язався надати, а замовник прийняти в користування залізничні вагони (надалі- вагони, ПС) технічно і комерційно придатні до перевезення. Номери вагонів, кількість, рік побудови, модель, термін користування вагонами вказується в Актах прийому-передачі, які становлять невід'ємну частину даного договору. (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1. договору надання вагонів в користування відбувається в місцях, визначених за згодою сторін і оформляється Актом прийому-передачі, який підписується на залізничній станції прийому-передачі вагонів на території України, узгодженої сторони. Датою початку користування є дата прибуття вагону на станцію прийому-передачі. День підписання Акту прийому-передачі вважається першим днем користування.

Пунктом 3.1.5. договору сторони погодили, що не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за місяцем надання послуг виконавець надає замовнику рахунки і акти наданих послуг, а замовник згідно п. 3.2.2 договору здійснює платежі виконавцю в сумах і терміни, визначених цим договором.

За умовами п. 3.2.11 договору замовник оформляє зі свого боку Акти виконаних робіт протягом трьох робочих днів з дати його отримання від виконавця. У разі виникнення зауважень по акту виконаних робіт, в цей же термін направляє письмові зауваження виконавцю.

Відповідно до п. 5.1. договору сторони узгодили, що плата за користування вагоном нараховується за кожну добу користування рухомим складом з дати підписання Акту прийому-передачі рухомого складу в користування. День підписання Акту прийому-передачі вважається першим/останнім днем користування. Сума договору в цілому складається з плати за користування вагонами за всі одиниці рухомого складу які були передані в користування відповідно до п. 1.1 даного договору.

Пунктом 5.2. договору сторони визначили, що розмір плати за користування вагонами оформляється шляхом підписання сторонами Додаткової угоди.

Додатковою угодою № 1 від 07.07.2017 до договору сторони дійшли згоди внести доповнення в п. 5.2. розділу 5 договору і викласти його в такій редакції: «п. 5.2. Розмір плати за користування ПС становить- 600,00 грн. в тому числі ПДВ 20%, за один вагон на добу».

Замовник зобов'язаний здійснити плату за користування ПС в наступному порядку:

-при передачі в користування та підписання Актів прийому-передачі ПС, оплачується сума плати за користування ПС за період до кінця поточного місця;

- подальша плата проводиться до п'ятого числа поточного місяця за поточний місяць користування;

- при передачі в користування та підписання Актів прийому-передачі ПС, замовник вносить передплату за останній місяць користування ПС (п. 5.3 договору).

Згідно з п. 5.4 договору оплата залізничного тарифу за транспортування ПС території України на станцію, узгоджену сторонами, при передачі здійснюється замовником.

Відповідно до п. 5.6 договору у разі оплати залізничного тарифу виконавцем, замовник відшкодовує виконавцю всі фактичні понесені витрати на підставі виставленого виконавцем рахунку протягом трьох банківських днів з дати виставлення рахунку.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2017, а в частині взаєморозрахунків- до повного їх виконання (п. 9.1 договору).

На виконання умов вищезазначеного договору позивачем в період з липня по вересень 2017 року надавались відповідачу у користування вагони, а саме у липні 2017 року у загальній кількості 21 одиниця та у серпні 2017 року у загальній кількості 12 одиниць, що підтверджується відповідними підписаними актами подачі/повернення вагонів.

На підтвердження виконання зобов'язань за договором позивачем надано Акти виконання робіт/послуг щодо забезпечення вагонами та відшкодування провізної плати (перша подача на станцію навантаження) на загальну суму 572 264,28 грн., що були підписані уповноваженими представниками сторін без жодних зауважень та заперечень.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором №06-07/07-14 від 07.07.2017, у зв'язку з чим ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" вказує на існування підстав для стягнення з ТОВ "Транс Альянс Україна" заборгованості у розмірі 572 264,28 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією № 08-28/09 від 28.09.2017, відповідно до якої просив сплатити існуючу заборгованість у розмірі 572 264,28 грн. протягом семи днів. Вказана претензія була отримана 29.09.2017, проте, станом на момент звернення позивача з позовом до суду залишена без відповіді та задоволення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175, 283, 286 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи, а саме підписаними сторонами Актами подачі/повернення вагонів підтверджується передання позивачем відповідачу у користування вагонів, а також їх часткове повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ".

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Судом встановлено, що Додатковою угодою № 1 від 07.07.2017 до договору сторони дійшли згоди внести доповнення в п. 5.2. розділу 5 договору і викласти його в такій редакції: «п. 5.2. Розмір плати за користування ПС становить- 600,00 грн. в тому числі ПДВ 20%, за один вагон на добу».

Підписаними представниками та скріпленими печатками сторін Актами виконання робіт/послуг підтверджується надання позивачем послуг щодо забезпечення відповідача вагонами та відшкодування провізної плати (перша подача на станцію навантаження) на загальну суму 572 264,28 грн., а саме:

- за Актом виконання робіт/послуг № 189 від 31.07.2017 на суму 189 572,76 грн.;

- за Актом виконання робіт/послуг № 212 від 31.08.2017 на суму 372 491,52 грн.;

- за Актом виконання робіт/послуг № 215 від 08.09.2017 на суму 10 200,00 грн.

В загальному з урахуванням підписаних актів відповідач у липні 2017 року використовував передані позивачем вагони у обсязі 230 вагоно-бід, у серпні - 607 вагоно-діб та у вересні - 17 вагоно-діб.

Частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Сторонами у п. 5.3 договору передбачено, що замовник зобов'язаний здійснити плату за користування ПС в наступному порядку:

-при передачі в користування та підписання Актів прийому-передачі ПС, оплачується сума плати за користування ПС за період до кінця поточного місця;

- подальша плата проводиться до п'ятого числа поточного місяця за поточний місяць користування;

- при передачі в користування та підписання Актів прийому-передачі ПС, замовник вносить передплату за останній місяць користування ПС.

Приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням вимог ст. 530 ЦК України та п. 5.3 договору строк виконання відповідачем зобов'язання щодо оплати за користування наданими позивачем вагонами станом на момент розгляду настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З доданих до матеріалах справи доказів підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача 572 264,28 грн. за невиконання умов договору №06-07/07-14 від 07.07.2017, а саме в частині оплати наданих позивачем послуг щодо забезпечення відповідача вагонами та відшкодування провізної плати (перша подача на станцію навантаження). Крім того, у матеріалах справи міститься підписаний Акт звірки взаєморозрахунків від 31.08.2017, відповідно до якого відповідач визнає заборгованість за Актами № 189 від 31.07.2017 та № 212 від 31.08.2017 на загальну суму 562 064,28 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідачем доказів виконання своїх зобов'язань за договором в період з липня 2017 року по вересень 2017 року не надано, наявність заборгованості не спростовано, контррозрахунку за спірний період не надано, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача основної суми боргу у розмірі 572 264,28 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3 157,34 грн. та інфляційних втрат у розмірі 11 251, 92 грн.

Судом встановлено, що відповідач обов'язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

З огляду на вищенаведене та доведення факту прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання за договором №06-07/07-14 від 07.07.2017, вимоги позивача про стягнення з останнього 3% річних у розмірі 3 157,34 грн. та інфляційних втрат у розмірі 11 251, 92 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Альянс Україна" основного боргу у розмірі 572 264,28 грн., 3% річних у розмірі 3 157,34 грн. та інфляційних втрат у розмірі 11 251, 92 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Альянс Україна" (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, буд. 13, н/п 1,2, ідентифікаційний код 41153527) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Шевченка, буд. 7А, офіс 47-Б, ідентифікаційний код 39400733) основну суму боргу у розмірі 572 264 (п'ятсот сімдесят дві тисячі двісті шістдесят чотири) грн. 28 коп., 3 % річних у розмірі 3 157 (три тисячі сто п'ятдесят сім) грн. 34 коп., інфляційні втрати у розмірі 11 251 (одинадцять тисяч двісті п'ятдесят одна) грн. 92 коп. та судовий збір у розмірі 8 800 (вісім тисяч вісімсот) грн. 10 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.12.2017

Суддя Пукшин Л.Г.