донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

15.11.2017 справа №905/1692/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_5 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м. Маріуполь
на рішення господарського суду Донецької області
від21 серпня 2017 р. (повний текст складено та підписано 21.08.2017р.)
у справі№ 905/1692/17 (суддя Матюхін В.І.)
за позовомПублічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя
доПриватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м. Маріуполь
простягнення 461 105,15грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.08.2017р. у справі №905/1692/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м. Маріуполь про стягнення штрафу за недопоставлену у червні 2017р. продукцію у розмірі 461 105,15грн. задоволені у повному обсязі.

Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь, м. Маріуполь подана апеляційна скарга, відповідно до якої останнє просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства та дійшов помилкового висновку щодо доведеності та обгрунтованості позовних вимог, оскільки відповідач діяв у відповідності до п. 3.9. Договору, умови якого надають право відповідачу не здійснювати поставку товару позивачу до погашення заборгованості за поставлений (починаючи з початку дії договору), але не оплачений товар, що не буде вважатись відмовою постачальника від поставки погоджених сторонами договору, обємів. Крім того, у разі задоволення позовних вимог, просив суд зменшити розмір стягуваної пені на 95%.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м. Маріуполь обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №012/17-02 від 26.12.2016р.

Як зазначає позивач, за наведеним договором відповідач зобовязався у строки та у обсягах, обумовлених договором та специфікаціями поставити позивачу продукцію. При цьому, відповідач здіснив поставку продукції не в повному обсязі та з порушенням строків, визначених умовами договору та специфікації, у зв'язку з чим позивачем на підставі п. 8.4. договору нараховано штраф у розмірі 461 105,15грн.

Задовольняючи позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м. Маріуполь, суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання відповідачем його зобов'язань за договором поставки №012/17-02 від 26.12.2016р. в частині своєчасної поставки продукції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, перевіривши повноту встановлених фактів, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Так, 26.12.2016р. між Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь (постачальник) та Публічним акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів (покупець) укладено договір поставки №012/17-02, за умовами якого постачальник зобовязується поставити і передати у власність покупця продукцію коксохімічного виробництва у відповідності до сортаменту, якості, строків, в обсязі, за цінами та на умовах, передбачених в специфікаціях до цього договору, які є його невідємною частиною, а покупець зобовязався прийняти товар і оплатити його на умовах цього договору. Витрати з перевезення (ж.д. тариф) товара від пункту відправлення до пункту призначення відносяться на покупця, якщо інше не передбачене специфікаціями. (п.1.1 договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 13.02.2017р.).

За умовами п.2.1 договору, Постачальник, зокрема, зобовязується здійснити поточні поставки товару, обумовленого в специфікаціях до цього договору на умовах FCA залізнична станція відправлення (згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2010), що підтверджується залізничними накладними (квитанціями), якщо інші умови поставки не обумовлені специфікаціями до даного договору.

Відповідно до п.8.4 договору, у разі недопоставки постачальником узгодженого обєму товару, покупець має право стягнути з постачальника штраф у розмірі 5,0% від вартості не поставленого обєму товару (п. 8.4 договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 13.02.2017р.).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017р., і відповідно, за грошовими розрахунками, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань (п.9.5 договору).

Доказів розірвання, припинення або визнання недійсним спірного договору сторонами не представлено, тобто, на момент виникнення спірних правовідносин, сторони перебували у договірних стосунках.

Специфікацією №3 від 01.06.2017р. до договору поставки №012/17-02 від 26.12.2016р. сторонами узгоджено найменування товару, його якість, кількість, ціну реалізації, строки поставки, загальну суми по специфікації, тощо.

Так, за умов специфікації на відповідача покладено обовязок протягом червня 2017 року згідно графіка відвантаження в період з 1 червня (2-3 вагони на добу з можливим відхиленням +/-1 вагон відвантажити позивачеві горішок коксовий 10-25мм марки ОК 1, ОК 2, ОК 3 у кількості 4 000т сухої ваги загальною вартістю 30 940 944,00грн. (з ПДВ).

Загальна сума договору на момент укладання специфікації №3 орієнтовно дорівнює 63 234 996,00грн. з ПДВ (п.1 специфікації).

Як встановлено господарським судом, відповідачем з 2 по 30 червня 2017 року відвантажено на адресу позивача 2 807,78т сухої ваги горішка коксового 10-25мм марки ОК 1, ОК 2, ОК 3 на загальну суму 21 550 586,04грн. (з ПДВ), що підтверджується актами прийому-передачі за вказаний період та залізничними накладними (а.с. 49-186 т. 1).

Відповідачем на оплату вартості поставленого товару позивачу виставлялись рахунки-фактури (а.с. 24-49 т.1. ), які частково сплачені позивачем (з урахуванням коригування) у розмірі 21 393 744,20грн., що підтверджується наданими платіжними дорученнями (а.с. 36-60 т.3).

За твердженням позивача, загальний обєм недопоставленого в строк товару (червень 2017 року) за специфікацією №3 складає 1 192,22 тони сухої ваги горішка коксового 10-25мм марки ОК 1, ОК 2, ОК 3, вартість недопоставленої продукції становить 9 222 103,06грн. із розрахунку: 1 192,22т х 7 735,24грн. (ціна за тону сухої ваги 6 446,03грн. + 20% ПДВ).

Листами №45/679 від 12.06.2017р., №45/698 від 16.06.2017р. та №45/716 від 19.06.2017р. позивач повідомляв відповідача про недопоставку продукції та просив збільшити добове відвантаження (а.с. 190-192 т. 1).

Листом №0103/1258 від 21.06.2017р. відповідач з посиланням на зменшення виробництва продукції просив розглянути можливість продовження строку відвантаження продукції на липень 2017р.

Домовленості щодо коригування обємів поставки горішка коксового 10-25мм марки ОК 1, ОК 2, ОК 3 в спірний період не були досягнуті між сторонами.

Таким чином, за твердженням позивача, відповідач в порушення п.2.1 договору та специфікації №3 свої зобовязання щодо постачання товару (горішка коксового) виконав частково, у звязку з чим, позивачем на підставі п.8.4. договору нараховано штраф у розмірі 461105,15грн.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Дослідивши укладений договір, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання статей 712 Цивільного кодексу України, 265 Господарського кодексу України.

В силу приписів ч.6 ст.265 Господарського кодексу України та ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до правовідносин постачання застосовуються норми Цивільного кодексу України про купівлю-продаж.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Зобов'язанням, у свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Як зазнчаено вище, відповідно до п.8.4 договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 13.02.2017р., у разі недопоставки постачальником узгодженого обєму товару, покупець має право стягнути з постачальника штраф у розмірі 5,0% від вартості не поставленого обєму товару.

В свою чергу, загальний обєм недопоставленого в строк товару (червень 2017 року) за специфікацією №3 складає 1 192,22 тони вартістю 9 222 103,06грн.

Оскільки матеріали справи не містять доказів поставки відповідачем товару у визначеному сторонами обсязі та обумовлені строки, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення передбаченого умовами договору штрафу у розмірі 5,0% від вартості не поставленого обєму товару у сумі 461 105,15грн.

Доводи апеляційної скарги стосовно застосування відповідачем п. 3.9. Договору, умови якого надають право останньому не здійснювати поставку товару позивачу до погашення заборгованості за поставлений (починаючи з початку дії договору), але не оплачений товар, що не буде вважатись відмовою постачальника від поставки погоджених сторонами договору, обємів не приймається колегією суддів до уваги у звязку з тим, що волевиявлення повинно бути виражено у спосіб, доступний для сприйняття контрагентом, оскільки ця відмова стосується зміни умов договору, учасником якого він є.

Посилання відповідача на лист №0103/1211 від 15.06.2017р. (а.с. 37 т. 2) як на повідомлення позивача про затримку відвантаження товару є помилковим, оскільки зазначеним листом відповідач повідомив позивача про наявність заборгованості та повідомив про можливість нарахування пені у випадку не сплати заборгованості за інший період.

Крім того, листом №0103/1258 від 21.06.2017р. відповідач безпосередньо за червень 2016року просив перенести строки поставки продукції у звязку зі зменшенням виробництва.

При цьому, клопотання про зменшення суми стягуваної пені на 95% колегією суддів не розглядається, оскільки вимоги щодо стягнення пені позивачем не заявлялись. Клопотань стосовно зменшення розміру стягуваного штрафу відповідачем не надавалось ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не відклав розгляд справи за клопотанням відповідача, чим порушив норми процесуального права не приймається колегією суддів до уваги, оскільки відкладення розгляду справи є правом, а не обовязком суду.

Таким чином, під час перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, підстав для скасування зазначеного судового акту, у розумінні ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 21.08.2017р. у справі №905/1692/17 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м. Маріуполь залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 21 серпня 2017 р. у справі № 905/1692/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Стойка О.В.

ОСОБА_3