Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "30" листопада 2017 р. Справа № 906/858/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: Шелест Я.Ю. - довіреність № 2 від 02.03.17;

від відповідача: Мельник О.В - фізична особа-підприємець;

Корольчук С.В - довіреність від 18.02.17;

від прокуратури: Слівінський О.О. - посвідчення №048138 від 04.10.2017;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі

Виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Житомирської області (смт.Попільня Житомирська область)

до Фізичної особи - підприємця Мельник Ольги Володимирівни (смт. Попільня

Житомирська область)

про визнання укладеним договору пайової участі у розвитку інфраструктури

Попільнянської селищної ради

Спір розглянуто у більш тривалий строк ніж передбачено ч.1 ст.69 ГПК України.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 20.11.2017 до 30.11.2017 відповідно до ст.77 ГПК України.

Керівник Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Попільнянської селищної ради звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Мельник Ольги Володимирівни про визнання укладеним договору пайової участі у розвитку інфраструктури Попільнянської селищної ради. В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що ФОП Мельник О.В., як замовник будівництва нежитлової будівлі магазину продовольчих та непродовольчих товарів з фітнес клубом по АДРЕСА_1 Житомирської області, своєчасно не виконала покладеного на неї законом обов'язку щодо укладення договору пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної системи та соціальної інфраструктури смт. Попільня.

27.10.2017 на адресу суду від прокуратури надійшли письмові пояснення, відповідно до яких останній повідомляє суд, що під час підготовки позову у п.2 прохальної частини в розділі 2 договору про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільні допущено технічну описку, зокрема, невірно вказано нумерацію пунктів договору. Також, не вказано п. 5, 5.1 договору. В зв'язку з чим просить суд прийняти дані уточнення та пункт 2 прохальної частини позову вважати викладеним у наступній редакції:

2. Визнати укладеним з дня набрання рішенням суду законної сили договір про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільні між фізичною особою - підприємцем Мельник Ольгою Володимирівною (зареєстрована, АДРЕСА_2 і.к. НОМЕР_1) та Попільнянською селищною радою (13501, смт. Попільня вул. Б..Хмельницького, 7 Житомирської області, ), в редакції, наданої до письмових пояснень.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях (а.с.1-2 т.2, 31-33 т.2; а.с.151-153 т.1, 3-6 т.2). Вважають, що об'єкти, які збудовані та введені в експлуатацію ФОП Мельник О.В., не відносяться до об'єктів соціальної інфраструктури. Пояснили, що рішення Попільнянської селищної ради "Про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільня " від 18.01.2013 року оприлюднено на офіційному стенді ради. Крім того, відповідач особисто звернувся із заявою до Попільнянської селищної ради щодо укладення договору, що свідчить про ознайомлення його із рішенням ради від 18.01.2013. Додатково пояснили, що розрахунок пайової участі проводився відповідно до п.5 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі в розвитку інфраструктури селища Попільня, затвердженого рішенням Попільнянської селищної ради від 18.01.2013, яким встановлено розмір пайової участі замовника будівництва у розмірі 8% від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта для нежитлових будівель та споруд, а також на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 02.10.2015 №ЖТ 00, де зазначено кошторисну вартість будівництва.

Представник відповідача проти позову заперечила в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві (а.с.128-132 т.1) та письмових поясненнях (а.с.21,35 т.2). Зокрема зазначає, що обов'язок укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури лежить на обох сторонах правочину, а пропозицій щодо укладення договору пайової участі у встановлені законом строки від позивача не надходило. Рішення сесії Попільнянської селищної ради від 18.01.2013 "Про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільня", що є регуляторним нормативно - правовим актом, не оприлюднено у спосіб, визначений Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", відповідно є нечинним. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. До пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва, зокрема, будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення; об'єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури, якими є магазин продовольчих та непродовольчих товарів з фітнес клубом по вул. Героїв Майдану,45 в смт. Попільня. Тому у відповідача не було підстав для укладення договору. Вказує також на те, що Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", яким прокурор обґрунтовує свої позовні вимоги, набрав чинності 12.03.2011, відтак у відповідача не виникає обов'язку сплачувати пайову участь, оскільки дозвіл на забудову отримано у 2009 році згідно рішення селищної ради від 30.10.2009 року. Також звертає увагу суду на те, що з врахуванням приписів чинного законодавства, ФОМ Мельник О.В., отримавши проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільня, направила його з протоколом розбіжностей на адресу селищної ради, який селищною радою не прийнято до уваги.

Заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконкому Попільнянської селищної ради від 12.02.2009 надано дозвіл ФОП Мельник О.В. на будівництво магазину продовольчих та непродовольчих товарів з фітнес клубом по вул.Радянській, 45 (а.с.135 т.1).

Згідно декларацій про готовність об'єкта до експлуатації від 29.10.2012 (а.с.22-26 т.2) та від 02.10.2015 (а.с.58-61 т.1) будівництво магазину продовольчих і непродовольчих товарів (1 черга) і фітнес клубу (2 черга) за адресою: смт Попільня, вул. Радянська, 45 (нині - вул. Героїв Майдану, 45), закінчено, об"єкт готовий до експлуатації.

На виконання ч.5 ст.30, ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" рішенням Попільнянської селищної ради від 18.01.2013 (а.с.47-48 т.1) затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури селища Попільня (далі - Порядок) (а.с.49-52 т.1), та Типову форму договору про пайову участь замовника у розвитку інфраструктури селища Попільня з розрахунком величини пайової участі та графіком оплати коштів (а.с. 50-153).

Пунктом 1.3 вказаного Порядку передбачено, що його дія поширюється на всіх замовників будівництва, незалежно від форми власності, які здійснюють будівництво на території селища Попільня, за винятком тих, що визначені п.1.5 даного Порядку.

Пайова участь у розвитку інфраструктури селища Попільня полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до бюджету Попільнянської селищної ради коштів для створення і розвитку інфраструктури, згідно з договором (п.2.3 Порядку).

31.12.2013 Попільнянська селищна рада (позивач) направила лист ФОП Мельник О.В. (відповідач) як забудовнику з пропозицією звернутися до селищної ради стосовно укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільня (а.с.23 т.1).

10.02.2014 відповідач звернувся до позивача із заявою про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільня у зв'язку з будівництвом об'єкту - магазину продовольчих і непродовольчих товарів з фітнес клубом за адресою: смт. Попільня, вул. Радянська, 45, яка отримана останнім 10.02.2014, про що свідчить вхідний номер позивача вх-М/50 (а.с.41 т.1).

Листом від 13.02.2015 (а.с.26 т.1) позивач направив відповідачу два екземпляри проекту договору про пайову участь замовника будівництва у розвитку інфраструктури селища Попільня.

18.12.2015 Попільнянська селищна рада в черговий раз звернулася до відповідача з пропозицією про необхідність укладення договору пайової участі згідно вимог чинного законодавства (а.с.28 т.1).

Оскільки відповідачем вимоги селищної ради проігноровані, керівник Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області в березні 2017 року звернувся до суду в інтересах держави в особі Попільнянської селищної ради з позовом до Фізичної особи-підприємця Мельник Ольги Володимирівни про визнання укладеним з дня набрання рішенням суду законної сили договору про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільня.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.05.2017 у справі 906/253/17 в задоволенні позову відмовлено, оскільки редакції проекту договору, який направлявся відповідачу і який подавався до суду, різняться між собою. Дане рішення суду набрало законної сили.

Листом від 06.07.2017 (а.с.29 т.1) Попільнянська селищна рада повторно надіслала ФОП Мельник О.В. проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільня для підписання.

Відповідач листом від 19.07.2017 (а.с.30-32 т.1) повідомила позивача про розгляд проекту договору та направлення останнього з протоколом розбіжностей на адресу селищної ради. Одночасно зазначила, що рішення сесії Попільнянської селищної ради від 18.01.2013 та від 27.01.2016 №56 не оприлюднені у спосіб, визначений Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно є нечинними.

Проект договору з протоколом розбіжностей отримано позивачем 19.07.2017, про що свідчить резолюція та вхідний номер позивача на листі відповідача.

Попільнянська селищна рада листом від 29.07.2017 №1028 повідомила ФОП Мельник О.В. про відсутність підстав для прийняття протоколу розбіжностей, оскільки будівництво об"єктів соціальної інфраструктури повинно погоджуватись із селищною радою, що забудовником не проводилось. Отже, магазин продовольчих та непродовольчих товарів з фітнес клубом не є об"єктом соціальної інфраструктури, а відповідно до ст.179 ГК України договір на пайову участь є обов"язковим для укладення (а.с.160 т.1).

Прокурор, посилаючись на ч.3 ст.179 ГК України, 25.09.2017 повторно звернувся до суду з даним позовом.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

За приписами статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону; замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (ч.3 ст.40 Закону).

Частиною 9 цієї ж статті передбачено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Частиною 5 ст.39 даного Закону передбачено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Згідно ч.11 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" інформація щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та його виконання зазначається у декларації про готовність об'єкта до експлуатації або в акті готовності об'єкта до експлуатації.

З копій декларацій про готовність об'єкта до експлуатації вбачається, що 1 черга будівництва (магазин продовольчих та непродовольчих товарів) введена в експлуатацію 29.10.2012, а 2 черга (фітнес клуб) - 02.10.2015.

Враховуючи, що до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію договір про пайову участь між сторонами укладений не був, а на момент звернення позивача до відповідача з пропозицією укласти такий договір (лист №913 від 06.07.2017) об'єкт будівництва вже був прийнятий в експлуатацію, суд дійшов висновку, що після введення об'єкта будівництва в експлуатацію пропозиція позивача про укладання такого договору суперечить п.9 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Стосовно чинності рішення Попільнянської селищної ради від 18.01.2013 "Про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільня" суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст.57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Згідно з ч.5 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

Статтею 22 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації" визначено, що рішення органів місцевого самоврядування, інші нормативно-правові акти публікуються в офіційних виданнях (відомостях, бюлетенях, збірниках, інформаційних листках тощо) та друкованих засобах масової інформації відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Пунктом 6 рішення Попільнянської селищної ради від 18.01.2013 "Про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільня" передбачено необхідність його оприлюднення в 10-ти денний термін з дня прийняття в районній газеті "Перемога" та інформаційному стенді селищної ради.

Згідно листа КП "Редакція газети "Перемога" від 23.10.2017 №46 рішення Попільнянської селищної ради від 18.01.2013 з додатками у газеті "Перемога" не публікувалось (а.с.168 т.1).

Пояснення позивача про оприлюднення вказаного рішення на стенді ради не підтверджено належними доказами, та такий спосіб оприлюднення не передбачений законодавством.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави зробити висновок, що рішення Попільнянської селищної ради від 18.01.2013 "Про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільня" не набуло чинності.

Щодо заперечень відповідача про відсутність у нього обов'язку брати пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільня, оскільки, на його думку, магазин продовольчих і непродовольчих товарів з фітнес клубом відноситься до об'єктів соціальної інфраструктури, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6 ч.4 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва об'єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури.

Орган місцевого самоврядування або його виконавчий орган, який наділений відповідними повноваженнями, відповідно до встановленого згідно з Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту, у своєму рішенні щодо надання замовнику будівництва містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, що перебуває у володінні чи користуванні такого замовника, або у рішенні про відведення замовнику будівництва відповідної земельної ділянки під забудову в обов'язковому порядку обумовлює питання відносно зобов'язань такого замовника щодо пайової участі в розвитку інфраструктури населеного пункту.

Враховуючи, що орган місцевого самоврядування відповідно до своїх самоврядних повноважень має право звільнити замовника будівництва від сплати коштів пайової участі понад ті норми, які встановлені законом, виходячи зі значимості об'єкта будівництва для соціально-економічного розвитку підпорядкованої такому органу території, у названих вище рішеннях мають бути обумовлені умови (підстави) щодо звільнення замовника будівництва від сплати коштів пайової участі за відповідним об'єктом будівництва.

Щодо звільнення від сплати коштів пайової участі замовників об'єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури, то зазначена норма застосовується у випадку, коли замовник будівництва об'єкта основного призначення на виділеній йому під таке будівництво земельній ділянці одночасно з будівництвом об'єкта споруджує на цій земельній ділянці об'єкт соціальної інфраструктури, який призначений для обслуговування мешканців відповідного мікрорайону чи району - дошкільний чи навчальний заклад, заклади медичного чи оздоровчого призначення, центри соціальної реабілітації чи соціальної допомоги, інтернати, будинки пристарілих, соціальні аптеки, будівлі побутового обслуговування, громадського харчування тощо, які замовник будівництва погоджується збудувати добровільно за погодженням із органом місцевого самоврядування в рамках планового забезпечення відповідної території (мікрорайону, району) необхідним елементом соціальної інфраструктури згідно з відповідною затвердженою містобудівною документацією на місцевому рівні (генеральний план населеного пункту, план зонування території, детальний план території).

Проте, відповідачем не надано доказів того, що він узгоджував з органом місцевого самоврядування будівництво на земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури для потреб селища, і такі в матеріалах справи відсутні.

Дане питання було предметом дослідження судом під час розгляду справи №906/253/17 за позовом Керівника Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Попільнянської селищної ради до Фізичної особи-підприємця Мельник Ольги Володимирівни про визнання укладеним з дня набрання рішенням суду законної сили договору про пайову участь у розвитку інфраструктури.

Як зазначалось вище, рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.05.2017 у справі 906/253/17 в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду набрало законної сили і відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, факти, ним встановлені, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 ст.33 ГПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору, сторонами мають бути доведені належними та допустимими доказами відповідні обставини та наявність правових підстав, що покладені в основу позову.

При цьому, у відповідності до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49,69,82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01 грудня 2017 року.

Суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - відповідачу (за заявою)