ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2017 р. Справа № 920/490/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.

при секретарі Євтушенку Є.В.

за участю представників:

позивача не зявився,

відповідача ОСОБА_1, за довіреністю від 12 червня 2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №2708 С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 15 серпня 2017 року у справі №920/490/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго, м.Суми

до Товариства з обмеженою відповідальністю Чус, м. Суми

про стягнення 431170,97 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго, звернувся до господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Чус заборгованості за договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 347-Т від 01.10.2006р. у розмірі 431170,97 грн.

Рішенням господарського суду Сумської області 15 серпня 2017 року у справі №920/490/17 (суддя Левченко П.І.) у позові відмовлено повністю.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду Сумської області 15 серпня 2017 року у справі №920/490/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається, зокрема, на те, що представниками ТОВ Сумитеплоенерго під час обстеження приміщення за адресою: м. Суми, вул. Соборна, 48, встановлено, що система опалення працює за «обвідною лінією живлення» та прилад обліку не фіксує її фактичне споживання, у звязку з чим відповідачу здійснено донарахування розрахунковим методом згідно теплового навантаження, що передбачено Додатком 1 до договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 347-Т від 01.10.2006р. в межах строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 9881 від 22.09.2017р.) відповідач, заперечуючи проти доводів апелянта, вважає рішення господарського суду Сумської області від 15 серпня 2017 року у справі №920/490/17 законним та обґрунтованим, у звязку з чим просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції відповідач посилається, зокрема, на те, що положеннями договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 347-Т від 01.10.2006р. не передбачено право позивача здійснювати донарахування спожитої вартості послуг за умови справності вузла обліку. Вважає необґрунтованими здійснені позивачем донарахування розрахунковим методом теплової енергії за період з березня 2014 року по березень 2017 року за наявності справних засобів обліків у звязку з припущенням щодо використання відповідачем «обвідної лінії живлення» протягом тривалого часу.

Зазначає, що акт обстеження системи централізованого теплопостачання обєкта від 01.03.2017р. складений за відсутності представників відповідача та містить недостовірні відомості про відмову відповідача від підпису зазначеного акта. Позивачем не надано обґрунтованого розрахунку суму заборгованості, зазначені різні періоди та суми перерахунку за фактично спожиту теплову енергію; акт прийому-передачі теплової енергії за березень 2017 року не є належним доказом в підтвердження факту погодження взаєморозрахунків зі споживачем теплової енергії, оскільки підписаний лише виконавцем.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11 вересня 2017 року прийнято апеляційну скаргу позивача до провадження, розгляд справи призначено на 10 жовтня 2017 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10 жовтня 2017 року відкладено розгляд справи на 07 листопада 2017 року. Запропоновано позивачу надати суду апеляційної інстанції письмові пояснення з документальним підтвердженням щодо здійснення протягом березня 2014 року - березня 2017 року обстеження системи централізованого теплопостачання обєкта за адресою: м. Суми, вул. Соборна, буд. 48.

На виконання вимог вказаної ухвали суду апеляційної інстанції позивач у додаткових поясненнях (вх. № 11151 від 03.11.2017р.) зазначає, зокрема, що подача теплової енергії відповідачу здійснювалась щорічно з початком опалювального сезону за відсутності актів готовності до опалювального періоду та актів обстеження. Вважає, що використання відповідачем обвідної лінії живлення відбувається протягом тривалого часу, оскільки кількість фактично спожитої теплової енергії у 7 разів менше, ніж передбачено тепловим навантаженням.

Відповідач у письмових поясненнях (вх. № 11005 від 31.10.2017р.) зазначає, що восени 2016 року працівниками ТОВ Сумитеплоенерго здійснено огляд вузла обліку теплової енергії, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Соборна, 48, за результатами якого складено відповідний акт. Вказує на те, що будь-яких зауважень та заперечень після огляду приміщення відповідача та вузла обліку теплової енергії до ТОВ Чус не надходило. Також зазначає, що працівники ТОВ Сумитеплоенерго кожного місяця здійснюють огляд вузла обліку теплової енергії та фіксують його показання, на підставі чого складаються акти приймання-передачі теплової енергії.

07 листопада 2017 року у судовому засіданні представники сторін заявили клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів та відкладення розгляду справи для надання додаткових пояснень у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07 листопада 2017 року задоволено клопотання представників сторін про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду апеляційної скарги, продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів. Відкладено розгляд справи на 23 листопада 2017 року.

Позивач у додаткових поясненнях (вх. № 11791 від 17.11.2017р.) зазначає, зокрема, що ТОВ «Сумитеплоенерго» згідно вимог Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 р. N 71, направляло на адресу ТОВ «Чус» приписи з підготовки до опалювального сезону з переліком обовязкових заходів для виконання. Вказує, що подача теплоносія здійснювалась щорічно з початком опалювального сезону за зверненням інших споживачів за відсутності актів готовності до опалювального періоду та актів обстеження.

Відповідач у письмових поясненнях (вх. №11853 від 20.11.2017р.) вказує на те, що працівники ТОВ «Сумитеплоенерго» кожен місяць здійснюють огляд вузла обліку теплової енергії та фіксують його показання, які заносяться до акту приймання-передачі теплової енергії та на підставі якого відповідач здійснює оплату фактично спожитої теплової енергії, проте протягом спірного періоду представниками позивача під час знімання показань вузла обліку жодних порушень споживання відповідачем теплової енергії не було виявлено, зокрема щодо споживання теплової енергії поза вузлом обліку.

У призначене судове засідання представник апелянта не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить відтиск штампу на останньому аркуші ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 07.11.2017р., а також наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення.

Натомість, у додаткових поясненнях (вх. № 11791 від 17.11.2017р.) позивач просив розглянути апеляційну скаргу за відсутності його повноважного представника. Також позивач зазначив, що повністю підтримує апеляційну скарги, просив рішення господарського суду Сумської області 15 серпня 2017 року у справі №920/490/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до пункту 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду апеляційної скарги, зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів дійшла висновку, що учасникам судового процесу створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.

У призначеному судовому засіданні представник відповідача, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго з підстав, викладених у відзиві, просив апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Сумської області від 15 серпня 2017 року у справі №920/490/17 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила таке.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго, звернувся до господарського суду Сумської області із позовною заявою, в якій, посилаючись на приписи статей 258, 526, 625 Цивільного кодексу України та положення Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 347-Т від 01.10.2006р., просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Чус заборгованість за спожиту теплову енергію за період з березня 2014 року по березень 2017 року у розмірі 431 170,97 грн. згідно теплового навантаження, що передбачено Додатком 1 до договору, у звязку із споживанням відповідачем теплової енергії поза вузлом обліку.

Як убачається із матеріалів справи, 01.10.2006р. між ТОВ Сумитеплоенерго (виконавець) та ТОВ Чус (споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 347-Т (далі - договір), відповідно до якого виконавець зобовязується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (далі послуги), а споживач зобовязується вчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (пункт 1.1 договору) (а.с.7-9).

Характеристика обєкта (обєктів) надання послуг, обсяги та нормативи (норми) споживання договірні навантаження теплової енергії вказані в Додатку №1, який є невідємною частиною цього договору. Умови обліку споживання послуг, характеристики засобів обліку води і теплової енергії вказані у Додатку № 2, який є невідємною частиною цього договору (пункти 1.3, 1.4 договору).

Відповідно до пункту 2.3 договору розмір щомісячної плати за надані послуги на момент укладання договору згідно з нормативами (нормами) споживання - договірними навантаженнями вказаний у додатку № 1, який є невідємною частиною цього договору.

Згідно пункту 2.4 договору плата за надані послуги за наявності засобів обліку води і теплової енергії справляється за їх показниками за умови їх підключення та введення в дію у встановленому порядку.

Розділом 3 договору передбачено умови оплати споживачем спожитих послуг.

Так, відповідно до пункту 3.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно пункту 3.3 договору споживач до 15 числа розрахункового періоду сплачує виконавцю (позивачу) вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період.

Щомісячно до 6-го числа споживач отримує від виконавця акт прийому-передачі теплової енергії, форма якого (додаток № 3) є невідємною частиною договору, та рахунок за спожиту теплову енергію. Несвоєчасне отримання рахунку не звільняє споживача від відповідальності щодо сплати за надані виконавцем послуги (пункту 3.4 договору).

Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця (пункту 3.5 договору).

Згідно пункту 3.6 договору при виникненні потреби, але не менше одного разу на рік, сторони за цим договором проводять звірку розрахунків за послуги з оформленням акту звірки взаємних розрахунків за договором.

Відповідно до пункту 4.2 договору споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені цим договором строки (п.п. 4.2.1); забезпечувати доступ представників виконавця до мережі, арматури, засобів обліку теплової енергії за наявності в них відповідного посвідчення, у тому числі для контролю з встановлення і заміни повноважними особами санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного та профілактичного огляду, зняття контрольних показань засобів обліку води і теплової енергії - згідно з вимогами нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг (п.п. 4.2.2); дотримуватись вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг (п.п. 4.2.3); до початку опалювального періоду, але не пізніше 01 жовтня, проводити підготовку обєкта (приміщення, будинку), його санітарно-технічних приладів, пристроїв та обладнання теплоспоживання до експлуатації в осінньо-зимовий період та письмово інформувати виконавця про їх готовність (п.п. 4.2.10); повідомити виконавця про всі обєкти теплоспоживання, підключені до теплових мереж споживача (найменування, максимальні теплові навантаження, обсяги теплоспоживання, займана площа, орендарів, тощо) та надати іншу інформацію, необхідну виконавцю для належного виконання умов договору (п.п. 4.2.11).

Згідно пункту 4.3 договору виконавець має право доступу в приміщення споживача при ліквідації аварій, у тому числі несанкціонованого, відповідно до встановленого порядку, усунення недоліків у роботі санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, для проведення технічного та профілактичного огляду і перевірки показань засобів обліку води і теплової енергії відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Споживач несе відповідальність згідно із законодавством України і цим договором, зокрема, за втручання у роботу засобів обліку води і теплової енергії у тому числі зрив та/або пошкодження пломб, встановлених виконавцем) шляхом сплати штрафу у розмірі 25% вартості послуг, визначених за нормативами (нормами)споживання згідно Додатка № 1 за період з дати останнього звіту по приладу обліку до дня виявлення виконавцем вищевказаного порушення та складання відповідного акта (пункт 5.1.3 договору); споживання послуг без дозволу виконавця - шляхом сплати штрафу у розмірі 200% вартості послуг, визначених за нормативами (нормами)споживання згідно Додатка № 1 за період з моменту, коли він був зобовязаний отримати дозвіл виконавця до дати отримання дозволу виконавця (пункт 5.1.6 договору); порушення зобовязань, встановлених договором або законодавством України (пункт 5.1.8. договору).

Згідно пункту 6.1 договору точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, вказані у додатку № 4, який є невідємною частиною цього договору.

Договір укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (пункт 10.1 договору).

Матеріали справи не містять доказів, що протягом строку дії договору сторонами ініціювалося питання про припинення його дії або про перегляд його умов в порядку, визначеному пункту 10.1 договору.

Додатком № 1 від 01.10.2006р. до договору «Характеристика обєкту (обєктів) надання послуг, обсяги та нормативи (норми) навантаження договірні навантаження теплової енергії» передбачено, зокрема, обсяги постачання теплової енергії споживачу, орієнтовану вартість теплової енергії, що постачається споживачу, дату зняття показань приладів обліку 25 число поточного місяця, подання звіту енергопостачальній організації не пізніше 27 числа поточного місяця (а.с. 10).

У додатку № 2 до договору сторони обумовили умови обліку спожитих послуг, а саме: облік спожитих послуг проводиться за засобами (приладами) обліку води і теплової енергії (далі засоби обліку) або розрахунковим способом (пункт 1 додатку №2) (а.с. 11).

Відповідно до пункту 3 Додатку № 2 споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає до виконавця звіт про фактичне споживання теплової енергії в терміни, передбачені в додатку № 1 до цього договору.

Згідно пункту 6 Додатку № 2 для споживачів, які не мають засобів обліку або вчасно не подали виконавцю звіт про фактичне споживання теплової енергії (показники засобів обліку води і теплової енергії за розрахунковий місяць) обсяг послуг (кількість спожитої споживачем теплової енергії) визначається виконавцем, як виняток, розрахунковим методом згідно з нормативами (нормами) споживання договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури, навколишнього повітря та кількості годин (діб) роботи теплоспоживальних приладів (обладнання) споживача в розрахунковому місяці.

Для підтвердження кількості фактично спожитих послуг, щомісячно 6-го числа сторони складають та підписують визначений пунктом 11 договору акт прийому-передачі послуг. Споживач протягом 2-х днів з дня отримання від виконавця акта прийому-передачі послуг, зобовязаний направити виконавцю підписаний зі свого боку акт прийому-передачі послуг або вмотивовану відмову від його підписання (пункт 9 Додатку №2).

Додатковою угодою від 01.09.2012р. до договору № 347-Т від 01.10.2006р. сторонами внесено зміни до Додатку №1 «Характеристика обєкту (обєктів) надання послуг, обсяги та нормативи (норми) навантаження договірні навантаження теплової енергії», зокрема, додано обєкт надання послуг приміщення, вул. Соборна, 48 (а.с. 15-16).

На виконання умов договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 347-Т від 01.10.2006р. позивачем надано відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води протягом січня 2014 - лютого 2017 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів приймання-передачі теплової енергії (а.с. 43-64).

Згідно акту обстеження системи централізованого теплопостачання обєкта від 01.03.2017р. представниками ТОВ Сумитеплоенерго здійснено обстеження приміщення ТОВ Чус за адресою: м. Суми, вул. Соборна буд. 48, під час якого встановлено, що система опалення працює за обвідною лінією живлення, у звязку з чим прилад обліку теплової енергії не фіксує її фактичне споживання (а.с. 76).

Посилаючись на дані обставини, ТОВ Сумитеплоенерго направлено відповідачу лист від 06.04.2017р. №1673, в якому зазначено про те, що виконавцем виконано перерахунок за фактично спожиту теплову енергію в приміщенні за адресою м. Суми, вул. Соборна буд. 48, за період з березня 2014 року по березень 2017 року на суму 411773,69 грн., згідно теплового навантаження з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та про направлення рахунку від 31.03.2017 № 347 для його оплати у 7-денний термін (а.с. 18).

Крім того, на адресу відповідача направлено два примірники акту приймання-передачі від 31.03.2017р., відповідно до якого на виконання укладеного між сторонами договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.10.2006р. у березні 2017 року виконавець надав споживачеві, а останній прийняв послуги з теплопостачання, кількість та вартість яких складає 359,712 Гкал на загальну суму 431170,97 грн. (а.с. 21). Вказаний акт підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою виконавця.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду про стягнення заборгованості.

При прийнятті оскаржуваного рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції, керуючись приписами статей 11, 525, 526, 530, 610, 612, 714, 901, 903 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України, положеннями Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 р. N 1198, посилаючись на те, що положення договору не містять права позивача дораховувати вартість послуг за умови справності вузла обліку, враховуючи відсутність обґрунтованого розрахунку суми заборгованості за спірний період та належних і допустимих доказів в підтвердження погодження взаєморозрахунків зі споживачами теплової енергії, дійшов висновку, що донарахування відповідачеві розрахунковим методом за спожиту теплову енергію за період з березня 2014 року по березень 2017 року за наявності засобів обліку теплової енергії у звязку з припущенням позивача щодо використання відповідачем обвідної лінії живлення протягом тривалого часу є безпідставним та необґрунтованим.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 901 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України).

Також, частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (ч.ч. 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України).

З огляду на правову природу укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 347-Т від 01.10.2006р., який у розумінні ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків, спірні правовідносини регламентуються, насамперед, положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, з урахуванням змін та доповнень, що внесені постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року №1198.

Зокрема, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

У пункті 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, визначено, що централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Згідно з частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії, зокрема, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом (ч. 4 статті 24 Закону України «Про теплопостачання»).

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії визначені Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007р. (далі за текстом Правила користування тепловою енергією), відповідно до пункту 3 яких споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Пунктом 4 зазначених Правил визначено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва.

З огляду на те, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними незалежно від факту укладення договору у письмовій формі (відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 по справі № 916/3566/13), враховуючи, що у даному випадку між сторонами існували договірні правовідносини з постачання теплової енергії, то зобов'язання відповідача оплатити послуги з теплопостачання виникає на підставі закону та договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 347-Т від 01.10.2006р., тобто з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007р., зокрема, передбачено умови щодо проведення розрахунків за спожиту теплову енергію.

Так, згідно пункту 23 зазначених Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

У разі коли обсяг постачання теплової енергії на межі продажу менший, ніж зазначений в договорі, теплопостачальна організація повинна зменшити плату шляхом проведення перерахунку за фактично спожиту теплову енергію відповідно до договору (пункт 24 Правил користування тепловою енергією).

Згідно пункту 25 Правил користування тепловою енергією у договорі зазначається максимальне теплове годинне навантаження за кожним видом і параметром теплоносія на опалення, вентиляцію, кондиціювання, максимальне, середньогодинне і середньодобове теплове навантаження на гаряче водопостачання, а також місячний, квартальний та річний обсяг постачання теплової енергії.

Виходячи з пунктів 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць; споживач до 15 числа розрахункового періоду сплачує виконавцю (позивачу) вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період; до 6-го числа споживач отримує від виконавця акт прийому-передачі теплової енергії, форма якого (додаток № 3) є невідємною частиною договору, та рахунок за спожиту теплову енергію; остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

При виникненні потреби, але не менше одного разу на рік, сторони за цим договором проводять звірку розрахунків за послуги з оформленням акту звірки взаємних розрахунків за договором (пункт 3.6 договору).

На виконання умов договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 347-Т від 01.10.2006р. позивачем надано відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води протягом січня 2014 - лютого 2017 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів приймання-передачі теплової енергії: від 31.01.2014р. на загальну суму 15 209,50 грн., від 28.02.2014р. на загальну суму 10 819,68 грн., від 31.03.2014р. на загальну суму 5 767,82 грн., від 30.04.2014р. на загальну суму 2 467,19 грн., від 31.10.2014р. на загальну суму1276,68 грн., від 30.11.2014р. на загальну суму 12 595,10 грн., від 31.12.2014р. на загальну суму 14 645,91 грн., від 31.01.2015р. на загальну суму 14 095,88 грн., від 28.02.2015р. на загальну суму 16 286,69 грн., від 31.03.2015р. на загальну суму 21 290,55 грн., від 30.04.2015р. на загальну суму 5368,22 грн., від 31.10.2015р. на загальну суму 3117,42 грн., від 30.11.2015р. на загальну суму 15 287,46 грн., від 31.12.2015р. на загальну суму 18 337,84 грн., від 31.01.2016р. на загальну суму 23 019,83 грн., від 29.02.2016р. на загальну суму 18 889,50 грн., від 31.03.2016р. на загальну суму 13 842,32 грн., від 30.04.2016р. на загальну суму 3 301,15 грн., від 31.10.2016р. на загальну суму 5846,10 грн., від 30.11.2016р. на загальну суму 20 513,71 грн., від 31.12.2016р. на загальну суму 29 664,06 грн., від 31.01.2017р. на загальну суму 31 960,31 грн., від 28.02.2017р. на загальну суму 28 295,30 грн. (а.с. 43-64).

За таких обставин, відповідач у відповідності до умов договору та на підставі підписаних уповноваженими представниками та скріпленими печатками сторін актів приймання-передачі теплової енергії протягом січня 2014 - лютого 2017 року здійснював оплату спожитих послуг, обєм яких було узгоджено з виконавцем, що не заперечується позивачем.

Щодо доводів апелянта про порушення відповідачем зобовязань в частині проведення розрахунків за надані послуги, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що основними обов'язками споживача теплової енергії є, зокрема, забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, вузлів обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації, за умови пред'явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов'язків.

Водночас, відповідно до статті стаття 25 цього Закону теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право, зокрема, безперешкодного доступу до теплового обладнання та вузлів обліку. При цьому, до обовязків теплопостачальних, теплотранспортних і теплогенеруючих організацій віднесено здійснення технічного обліку матеріальних та енергетичних ресурсів, а також комерційного обліку теплової енергії.

Відповідно до пункту 11 Правил користування тепловою енергією, самовільне втручання в діючі системи теплопостачання і теплоспоживання забороняється.

Пунктом 35 зазначених Правил визначено права теплопостачальної організації, зокрема, знімати та перевіряти покази вузла обліку відповідно до умов договору та проводити обстеження системи теплоспоживання споживача щодо виявлення споживання теплової енергії поза вузла обліку.

Відповідно до пункту 41 Правил користування тепловою енергією, споживач несе відповідальність за технічний стан, обслуговування та експлуатацію системи теплоспоживання, що перебуває у межах його балансової належності (експлуатаційної відповідальності); самовільне переобладнання системи теплоспоживання; достовірність наданої інформації.

Актом обстеження системи централізованого теплопостачання обєкта від 01.03.2017р. зафіксовано факт противоправної поведінки відповідача, виражений в самовільному переобладнанні системи теплоспоживання в приміщенні ТОВ Чус за адресою: м. Суми, вул. Соборна буд. 48, а саме встановлено, що система опалення працює за «обвідною лінією живлення», у звязку з чим прилад обліку теплової енергії не фіксує її фактичне споживання (а.с. 76).

У листі від 06.04.2017р. №1673 ТОВ Сумитеплоенерго повідомило ТОВ Чус про те, що виконавцем виконано перерахунок за фактично спожиту теплову енергію в приміщенні за адресою м. Суми, вул. Соборна буд. 48, за опалювальний період з березня 2014 року по березень 2017 року на суму 411 773,69 грн. згідно теплового навантаження з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря.

Крім того, направлено рахунок від 31.03.2017р. № 347 за спожиту теплову енергію згідно договору № 347 від 01.10.2006р. на суму 431 170,97 грн. та два примірники акту приймання-передачі від 31.03.2017р., відповідно до якого на виконання укладеного між сторонами договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.10.2006р. у березні 2017 року виконавець надав споживачеві, а останній прийняв послуги з теплопостачання, кількість та вартість яких складає 359,712 Гкал на загальну суму 431 170,97 грн.

Виходячи з пояснень щодо відпуску теплової енергії за адресою ТОВ «Чус» м.Суми, вул. Соборна буд. 48, за період з 01.01.2014р. по 01.02.2017р., позивач при розрахунку вартості спожитих відповідачем послуг, виходив з фактично спожитого обсягу теплової енергії, визначеного розрахунковим методом згідно з нормативами (нормами) споживання договірним навантаженням з урахуванням середньомісячної фактичної температури, навколишнього повітря та кількості годин (діб) роботи теплоспоживальних приладів (обладнання) споживача в розрахунковому періоді, а також визначав обсяг спожитої теплової енергії та обсяг її вартості, виходячи із положень Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 та Керівного технічного матеріалу 204 Україна 244-94 "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" (а.с. 24-25).

Отже, спір у даній справі стосується саме обсягу поставленої ТОВ «Сумитеплоенерго» теплової енергії до нежитлового приміщення ТОВ «Чус» за адресою м. Суми, вул. Соборна буд. 48, за постачання якої позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти.

Відповідно до пункту 20 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці.

У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання у розрахунковому періоді.

Відповідно до пункту 9 наведених вище Правил теплові навантаження об'єкта теплоспоживання (максимальне проектне з опалення, вентиляції, кондиціонування, інших технологічних потреб і середньогодинне, середньодобове та максимальне з гарячого водопостачання) повинно бути визначено під час розроблення технічних умов для приєднання.

За роз'ясненнями, наданими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (лист від 21.05.2015р.) формування витрат теплоти на потреби опалення та гарячого водопостачання житлових споруд визначається відповідно до Керівного технічного матеріалу 204 Україна 244-94 "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні"; кількість відпущеної споживачу теплової енергії визначається розрахунковим методом згідно з договірним тепловим навантаженням житлового будинку з дотриманням відповідних державних будівельних норм.

У додатку № 2 до договору сторони домовились про умови обліку спожитих послуг, а саме: облік спожитих послуг проводиться за засобами (приладами) обліку води і теплової енергії (далі засоби обліку) або розрахунковим способом (пункт 1 додатку №2) (а.с. 11).

Відповідно до пункту 3 Додатку № 2 споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає до виконавця звіт про фактичне споживання теплової енергії в терміни, передбачені в додатку № 1 до цього договору.

Згідно пункту 6 Додатку № 2 для споживачів, які не мають засобів обліку або вчасно не подали виконавцю звіт про фактичне споживання теплової енергії (показники засобів обліку води і теплової енергії за розрахунковий місяць) обсяг послуг (кількість спожитої споживачем теплової енергії) визначається виконавцем, як виняток, розрахунковим методом згідно з нормативами (нормами) споживання договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури, навколишнього повітря та кількості годин (діб) роботи теплоспоживальних приладів (обладнання) споживача в розрахунковому місяці.

Для підтвердження кількості фактично спожитих послуг, щомісячно сторони складають та підписують визначений пунктом 11 договору акт прийому-передачі послуг. (пункт 9 Додатку №2).

Додатковою угодою від 01.09.2012р. до договору № 347-Т від 01.10.2006р. сторонами внесено зміни до Додатку №1 «Характеристика обєкту (обєктів) надання послуг, обсяги та нормативи (норми) навантаження договірні навантаження теплової енергії», відповідно до якого обєктами надання послуг є ТОВ «Чус», вул. Соборна,33 (максимальне теплове навантаження опалення 0.0.0484 Гкал/год.), Ювелірний магазин, вул. Соборна, 42 (максимальне теплове навантаження опалення 0.0.210 Гкал/год.), та приміщення, вул. Соборна, 48 (максимальне теплове навантаження опалення 0.0715 Гкал/год.), а всього по групі 0.1409 Гкал/год.

Згідно пункту 1 Додатку № 1 від 01.09.2012р. виконавець постачає споживачу теплову енергію в гарячій воді в межах Q рік = 321,858 Гкал/год. Орієнтований розподіл теплової енергії по кварталам розрахунковим методом: 1 квартал - 184,102 Гкал/год. (у т.ч. січень- 67,917 Гкал/год., лютий 62,762 Гкал/год., березень 53,428 Гкал/год.), 2 квартал 14,806 Гкал/год.( у т.ч. квітень 14,806 Гкал/год., травень 0,0 Гкал/год., червень 0,0 Гкал/год.), 2 квартал 0,0 Гкал/год., 4 квартал 122,950 Гкал/год. (жовтень 15,127 Гкал/год., листопад 46,348 Гкал/год., грудень 61,475 Гкал/год.).

Орієнтована річна вартість теплової енергії, розрахована згідно договірних (проектних) навантажень, відповідно до тарифів, діючих на момент укладення договору, складає 231023,23 грн. разом з ПДВ (пункт 2 Додатку № 1) .

З огляду на викладене, визначення обсягу спожитої теплової енергії та обсягу її вартості з положень Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 та Керівного технічного матеріалу 204 Україна 244-94 "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" є обґрунтованим за умови відсутності приладів обліку, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку, а також у відповідності до пункту 6 Додатку № 2 неподання або несвоєчасного подання споживачем звіту про фактичне споживання теплової енергії.

Як вбачається з акту обстеження системи централізованого теплопостачання обєкта від 01.03.2017р. представниками теплової інспекції ТОВ Сумитеплоенерго (у складі інженера-інспектора, заступника директора Департаменту «Енергозбут», провідного інженера) при обстежені роботи теплоспоживаючого устаткування, вузла управління, місцевої системи тепло споживання, зокрема, встановлено, що приміщення опалюється від мереж ТОВ Сумитеплоенерго згідно договору № 347; система опалення підключена до загального елеваторного вузла, що знаходиться в індивідуальному тепловому пункті в підвальному приміщенні ресторану та має на балансі власний вузол обліку теплової енергії, що встановлений на окремому відгалуженні після елеваторного вузла; розрахунки за спожиту теплову енергію виконуються за договором № 347 згідно показань приладу обліку; прилад обліку не фіксує споживання теплової енергії в приміщеннях ресторану (згідно показників); змонтована система опалення дає можливість підживлювати опалювальні прилади за рахунок обвідного трубопроводу, який не має відношення до вузла обліку теплової енергії, тому розрахунки за спожиту теплову енергію згідно показань не можна вважати коректними, показники споживання не відповідають фактичним.

При цьому, при обстеженні системи опалення у приміщенні відповідача 01.03.2017р. та складанні за його результатами відповідного акта були відсутні представники відповідача, оскільки вступна частина акта обстеження від 01.03.2017р. не містить відомостей щодо представника відповідача, а примітка щодо відмови представника ТОВ «Чус» від підпису здійснена 21.03.2017 р., тобто така інформація внесена представниками позивача в односторонньому порядку через 20 днів після складення акту.

Крім того, Правила технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року N 71, встановлюють основні організаційні і технічні вимоги до безпечної, надійної та економічної експлуатації джерел теплопостачання, теплофікаційних і тепловикористовувальних установок, теплових мереж, систем опалення та вентиляції, гарячого водопостачання, збирання і повернення конденсату, водопідготовки, а також засобів вимірювальної техніки, окрім ТЕЦ, магістральних теплових мереж та котелень, підключених до них, які належать до сфери управління Міненерговугілля України та на які поширюється дія нормативного документа ГКД 34.20.507 "Технічна експлуатація електричних станцій і мереж. Правила".

Згідно пункту 3 цих Правил теплова установка - узагальнене поняття обладнання (пристроїв), призначеного для виробництва, перетворення та споживання теплової енергії.

Відповідно до пункту 5.5.1 зазначених Правил усі теплові установки та мережі, інше устатковання теплового господарства суб'єкта господарювання має бути забезпечено комплектом документації, до складу якого входять: проект теплопостачання (проект на теплову мережу, обладнання теплового пункту, внутрішню систему, встановлення вузла обліку теплової енергії); виконавча документація на теплопостачання; паспорти установленої форми з протоколами і актами випробувань, оглядів і ремонтів, приймання в експлуатацію; робочі креслення устатковання; сертифікати, свідоцтва про якість виготовлення і монтажу; виконавчі схеми усіх трубопроводів з нумерацією арматури і розміщенням ЗВТ із зазначенням діаметрів труб, розміщенням опор, компенсаторів, спускових і дренажних пристроїв; інструкції з експлуатації, ліквідації аварій, ремонту, пожежної та техногенної безпеки і охорони праці; плани локалізації та ліквідації аварій; планів локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій.

Виходячи з пункту 6.4.1 Правил, тепловий пункт є вузлом керування системами теплоспоживання, приєднаними до теплової мережі, призначений для обліку, регулювання і розподілу тепла по окремих дільницях; трансформації параметрів теплоносія; контролю за роботою місцевих систем теплоспоживання і теплової мережі. Експлуатацію теплових пунктів, трубопроводів і систем теплоспоживання, що відходять від нього, виконує персонал їх власника або виконавець послуг, визначений відповідно до статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", чи теплопостачальна організація відповідно до договору, укладеного з власником (споживачем).

Індивідуальні теплові пункти (ІТП) - призначені для приєднання систем опалення, вентиляції, гарячого водопостачання однієї будівлі або її частини, а також окремих технологічних установок, що використовують теплову енергію;

На кожний тепловий пункт складається паспорт, що містить технічну характеристику та схему.

Згідно пункту 6.1 договору точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, вказані у додатку № 4, який є невідємною частиною цього договору.

Натомість, матеріали справи не містять додатку № 4 до договору щодо точок розподілу, а також відповідних технічних документів щодо індивідуального теплового пункту в приміщенні ТОВ «Чус» за адресою: м. Суми, вул. Соборна, 48, в підтвердження факту самовільного переобладнання відповідачем системи теплоспоживання. При цьому, наявні в матеріалах справи схематичні зображення трубопроводів та фотографії не є належним доказом, що підтверджують зазначені в акті обстеження від 01.03.2017р. обставини, оскільки відсутні відомості про рік, місяць, день та час здійснення фотографування, а також про факт здійснення фотофіксації як в акті обстеження від 01.03.2017 р., так і в будь-якому іншому документі; також наклеєні позивачем написи не свідчать про те, що такі фотографії здійснені саме в приміщеннях відповідача за адресою м. Суми, вул. Соборна, 48.

Крім того, відповідно до пункту 7.2.31 цих Правил допуск до експлуатації вузла обліку теплової енергії у споживача здійснюється представником енергопостачальної організації в присутності представників споживача та метрологічного центру ЦОВМ, про що складається відповідний акт. У разі виявлення порушень вимог цих Правил вузол обліку до експлуатації не приймається і в акті наводиться повний перелік виявлених недоліків із зазначенням пунктів Правил, положення яких порушено.

Облік теплової енергії і теплоносія на основі показів ЗВТ вузла обліку споживача здійснюється з моменту підписання акта про його прийняття в експлуатацію.

Перед кожним опалювальним сезоном здійснюється перевірка готовності вузла обліку теплової енергії до експлуатації, про що складається відповідний акт.

Згідно пункту 7.9.1 Правил заходи з підготовки до опалювального періоду систем теплопостачання виконуються відповідно до Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду.

Так, відповідно до розділу VIII Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 10 грудня 2008 р. N 620/378, на основі опису виявлених недоліків у роботі внутрішньобудинкових систем централізованого опалення, вентиляції та ГВП у минулий опалювальний період та за підсумками весняного огляду систем централізованого опалення, вентиляції та ГВП визначається обсяг робіт з їх підготовки до наступного опалювального періоду.

У місячний термін, але не пізніше травня поточного року, після проведення огляду представниками балансоутримувача і виконавця послуг складаються переліки заходів, необхідних для підготовки внутрішньобудинкових систем централізованого опалення, вентиляції та ГВП до експлуатації в наступному опалювальному періоді.

Перевірку стану організації підготовки та готовності до опалювального періоду в межах своїх повноважень здійснюють, зокрема, теплопостачальні організації - щодо споживачів, які приєднані до їх джерел теплопостачання.

Матеріали справи містять акт-припис щодо підготовки теплових господарств до опалювального періоду 2015-2016рр. №1459 від 14.05.2015р. з переліком обовязкових заходів для виконання, що свідчить про огляд спірного приміщення позивачем та складання за його результатами переліку відповідних заходів, у звязку з чим посилання апелянта щодо користування відповідачем «обвідною лінією живлення» протягом 2014-2017рр. та недопущенням представників позивача протягом зазначеного періоду до перевірки є безпідставними.

Крім того, позивачем зазначені різні періоди та суми перерахунку за фактично спожиту теплову енергію в приміщенні за адресою: вул. Соборна буд. 48, зокрема у відомості розрахунків від 31.05.2017 р. сума боргу за період з 30.11.2016 р. по 29.05.2017 р. складає 431170,97 грн., у копії повідомлення №1673 від 06.04.2017 р. зазначено, що виконано перерахунок за фактично спожиту теплову енергію за період з березня 2014 року по березень 2017 року на суму 411773,69 грн., а згідно акту прийому-передачі від 31.03.2017 р. вартість наданих послуг за березень 2017 року складає 431170, 97 грн.

Акт прийому-передачі теплової енергії за березень 2017 року відповідачем не підписаний, а тому не може вважатися належними та допустимим доказами в розумінні вимог статей 32-34 Господарського процесуального кодексу України щодо узгодження обсягу спожитої відповідачем теплової енергії. Крім того, згідно вказаного акта виконавець надав споживачеві, а останній прийняв послуги з теплопостачання, кількість та вартість яких складає 359,712 Гкал на загальну суму 431170,97 грн., тоді як у відповідності до Додаткової угоди № 1 від 01.09.2012р. до договору орієнтований розподіл теплової енергії в гігакалоріях по всім обєктам відповідача у березні складає 53,428 Гкал.

Враховуючи вищевикладене, оскільки протягом березня 2014 року лютого 2017 року облік спожитих послуг здійснювався за засобами (приладами) обліку води і теплової енергії та оплата відповідачем за надані послуги справлялась за їх показниками у відповідності до умов договору, на підставі підписаних уповноваженими представниками та скріпленими печатками сторін актів приймання-передачі теплової енергії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості донарахування відповідачеві розрахунковим методом за начебто спожиту теплову енергію за спірний період за наявності справних засобів обліку теплової енергії.

За приписами частини другої статті 43, статей 33 і 34 ГПК України на сторону зі справи покладається процесуальний обов'язок щодо доведення належними доказами тих обставин, на які вони посилалися в обґрунтування своїх вимог. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судова колегія також вважає за необхідне зазначити, що правові наслідки порушення зобовязання визначені статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч.ч.1, 2 статті 217 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Правові наслідки порушення зобов'язання настають тільки у випадках, коли це передбачено законом або договором. Покладення на сторону договору відповідальності за невиконання зобов'язання, яка не встановлена договором або законом, є порушенням статті 611 Цивільного кодексу України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-111цс13).

Так, розділом VI Закону України "Про теплопостачання" передбачена відповідальність за порушення законодавства у сфері теплопостачання, а саме згідно пункту 8 частини 1 статті 31 цього Закону до суб'єктів господарювання за правопорушення у сфері теплопостачання уповноваженими органами застосовуються штрафні санкції за водорозбір з систем опалення через крани та інші пристрої.

Справи про накладання штрафів за порушення, визначені цією статтею, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі теплопостачання, та органами державного регулювання в межах їх компетенції. Суб'єкт господарювання повинен сплатити штраф у п'ятнадцятиденний термін із дня отримання постанови про його накладання. У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку (ч.ч. 3, 8, 9 Закону України "Про теплопостачання").

Згідно пункту 43 Правил користування тепловою енергією у разі виявлення у споживача водорозбору із системи опалення через крани або інші пристрої останній повинен ліквідувати місце несанкціонованого водорозбору та сплатити штраф згідно із законодавством.

Також, розділом 5 договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 347-Т від 01.10.2006р. передбачена відповідальність сторін, зокрема, споживача за порушення правил користування тепловою енергією.

Оскільки, ні положення чинного законодавства, ні умови укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 347-Т від 01.10.2006р. не містять приписів щодо відповідальності споживача у вигляді здійснення нарахування вартості послуг розрахунковим методом згідно теплового навантаження в межах позовної давності у разі виявлення порушення правил користування тепловою енергією, то позивач необґрунтовано посилається, як підставу задоволення позову, на порушення відповідачем вимог статті 526 Цивільного кодексу України та положень договору.

Змінювати підстави та предмет позову суд не вправі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у звязку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго на рішення господарського суду Сумської області від 15 серпня 2017 року у справі №920/490/17 не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

У відповідності до ст. 49, ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про перерозподіл судового збору пропорційно задоволеним вимогам, враховуючи приписи абз. 4 п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" з огляду на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції в силі, судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Сумитеплоенерго залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 15 серпня 2017 року у справі №920/490/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Плахов О.В.