УХВАЛА

02.11.2017Справа № 910/2229/16

За скаргою комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва

На дії та бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві

У справі за позовом комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва

До громадської організації «Культурний осередок ХХІ ст.»

Про стягнення 24469,51 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники учасників процесу:

від скаржника Мохонько О.А. (за дов.)

від інших учасників процесу не прибули

Обставини справи:

14.03.2016 господарський суд міста Києва ухвалив рішення про стягнення з громадської організації «Культурний осередок ХХІ ст.» на користь комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва 14544,50 грн. боргу, 819,07 грн. судового збору.

11.05.2016 суд видав відповідний наказ.

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії та бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій просить: визнати постанову органу виконання рішень про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.08.2017 неправомірною та скасувати; зобов'язати орган виконання рішень виконати рішення господарського суду міста Києва від 13.03.2016 у справі № 910/2229/16 в повному обсязі.

Суд призначив розгляд скарги на 09.10.2017.

09.10.2017 суд відклав розгляд скарги до 02.11.2017 та витребував Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві матеріли виконавчого провадження № 54533552.

Орган виконання рішень проти задоволення скарги заперечив, зазначивши, що ним вжито всіх заходів примусового виконання, які виявились безрезультатними, а повернення виконавчого документа стягувачеві не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання.

Орган виконання рішень подав клопотання про розгляд скарги без участі його представника.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника стягувача, суд дійшов такого висновку.

17.08.2017 Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду міста Києва № 910/2229/16 від 11.05.2016 про стягнення 15363,57 грн..

29.08.2017 орган виконання рішень виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, повідомлення Регіонального сервісного центру МВС м. Києва транспортних засобів за боржником не зареєстровано, згідно з відповіддю ДФС України відкритих рахунків боржника у банківських установах немає, згідно з актом державного виконавця боржника - юридичну особу, не розшукано.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктами 1, 4 статті 10 Закону до заходів примусового виконання рішень належать, у тому числі, такі дії: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

За приписами частини 2 статті 11 Закону будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

У відповідності до частин 1, 2, 3, 4 статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п'ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового етану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

За нормами статті 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець, серед іншого, має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних, вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Частинами 1, 2, 4, 5, 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч. 8 ст. 48 Закону).

Пунктами 2, 3, 8 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція) регламентовано, що у разі виконання рішень про стягнення коштів з юридичних осіб виконавець перевіряє також наявність майна боржника за даними балансу. Копію балансу виконавець може отримати безпосередньо у боржника або у відповідних державних органах.

Надані суду матеріали виконавчого провадження не містять даних про вчинення органом виконання рішень виконавчих дій ефективно, своєчасно і в повному обсязі, що свідчить про передчасність винесення органом виконання рішень постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.08.2017.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити скаргу в частині визнання незаконною та скасування постанови органу виконання рішень про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.08.2017.

Суд відхиляє скаргу в частині зобов'язання органу виконання рішень виконати рішення господарського суду міста Києва від 14.03.2016 у справі № 910/2229/16 в повному обсязі, оскільки такий обов'язок покладено на боржника, тоді як орган виконання рішень зобов'язаний вживати дії, спрямовані на примусове виконання рішення в порядку та в межах наданих йому повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу комунального підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва звернулося до господарського суду міста Києва на дії та бездіяльність Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову ВП № 54533552 Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.08.2017.

В іншій частині скаргу відхилити.

Суддя С. А. Ковтун