ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.12.2017 Справа № 904/8519/17

За позовом Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Береза", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 94 078, 71 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 1440 від 08.11.17р.;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність від 10.09.17р.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради звернулось із позовом до господарського суду Дніпропетровської області, в якому просить суд стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Береза" на свою користь заборгованість за договором № 57/02-09 від 01.11.2009, в розмірі 94 078, 71 грн., з яких: 89 158, 42 грн. - заборгованість за спожиту теплову енергію; 2 838, 99 грн. - пеня, 2 081, 30 грн. - 3 % річних, а також 1600, 00 грн. судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 57/02-09 від 01.11.2009 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Відповідач надав суду клопотання в якому просить суд звільнити його від сплати пені та 3 % річних, відстрочити виконання рішення суду по сплаті боргу до квітня 2018 року та розстрочити сплату суми боргу з квітня по листопад 2018 рівними частинами.

04.12.2017 року позивачем надано заперечення на клопотання відповідача. Також, позивачем надано клопотання в якому міститься уточнений розрахунок суми позову та з урахуванням якого позивач просить стягнути з відповідача 81 000,00 грн. - заборгованість за спожиту теплову енергію; 2 838, 99 грн. - пені, 2 081, 30 грн. - 3 % річних.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 04.12.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2009 року між позивачем (теплопостачальною організацією) та відповідачем (споживачем) укладено договір №57/02-09 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води (далі - Договір), за умовами якого постачальник бере на себе зобовязання з постачання теплової енергії у вигляді гарячої води на обєкт споживача м.Дніпро, вул. Березинська, 28, корп. 1;2, а покупець зобовязується сплачувати отриману теплову енергію згідно затверджених тарифів у строки та на умовах, передбачених Договором (п.п.1.1, 2.1 Договору).

Відповідно до положень ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Термін дії договору з 01.11.2009р. по 31.10.2010р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.10.1Договору).

Відповідно до п.6.1 Договору за відпущену теплову енергію у вигляді гарячої води у межах договірної величини, що визначена в додатку №1 до Договору, споживач сплачує теплопостачальній організації за діючими тарифами, затвердженими органами місцевого самоврядування - за 1 Гкал теплової енергії 327,25 грн. (з ПДВ).

Згідно з п.6.6. Договору, розрахунки за теплову енергію Споживач здійснює з Теплопостачальною організацією протягом 5 днів з моменту отримання рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору позивачем в період з лютого 2016 року по березень 2017 року поставлено на обєкт відповідача теплову енергію згідно актів про постачання теплової енергії, які разом з виставленими позивачем рахунками на оплату, отримані відповідачем, проте останнім порушено зобовязання в частині повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 81000,00грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Згідно положень ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.2.4. договору, в разі несвоєчасного виконання розрахунків за теплову енергію споживачу нараховується пеня в розмірі 0,5% від суми боргу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі п. 7.2.4 договору, позивачем нараховано відповідачу пеню за період з 15.01.2017 року по 29.03.2017 року в розмірі 2838,99грн., яка підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищезазначеного позивачем нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 2081,30 грн. за період з 14.03.2016 року по 29.03.2017 року, які підлягають стягненню.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в розмірі 81000,00грн., 2071,30 грн. 3% річних та 2838,99грн. пені підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Заявлене клопотання відповідача про звільнення від сплати пені та 3% річних, задоволенню не підлягає з огляду на те, що статтею 233 ГК України встановлено, що суд має право зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, зокрема, пені.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі, зокрема, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Разом з тим, проценти річних не є санкціями, в розумінні ст. 230 ГК України, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, 3% річних входять до складу грошового зобов'язання, та не можуть бути зменшені судом в порядку та на підставі, передбачених ст. 233 ГК України.

Щодо клопотання відповідача про розстрочення та відстрочення виконання рішення суду слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на скрутне фінансове становище та

зазначає, що стягнення заборгованості та штрафних санкцій в повному обсязі призведе до негативного санітарно-епідеміологічного стану будинку.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи майнові інтереси і фінансовий стан обох сторін по справі, з метою дотримання балансу інтересів позивача та відповідача, господарський суд вважає за можливе відстрочити виконання рішення строком до 01.04.2018 року.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Береза" (49000, м. Дніпро, вул. Березинська, 28, ) на користь комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради (49081, м. Дніпро, вул. Артільна, 6б, ) заборгованість в розмірі 81 000, 00 грн., пеню в розмірі 2 838, 99 грн., 3% річних в розмірі 2 081, 30 грн. та 1 600, 00 грн. судового збору.

Відстрочити виконання рішення суду до 01.04.2018 року.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.12.2017

Суддя ОСОБА_3