РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2017Справа №910/17216/17

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАБЛАЙФ";

до: державної установи "ІНСТИТУТ ЕПІДЕМІОЛОГІЇ ТА ІНФЕКЦІЙНИХ ХВОРОБ ІМ. Л.В. ГРОМАШЕВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ";

про: стягнення 156.820,18 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Глінський В.М. - за довіреністю від 18.11.2016 № б/н;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАБЛАЙФ" звернулося до господарського суду із позовом до державної установи "ІНСТИТУТ ЕПІДЕМІОЛОГІЇ ТА ІНФЕКЦІЙНИХ ХВОРОБ ІМ. Л.В. ГРОМАШЕВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ" про стягнення з останнього 156.820,18 грн. заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за укладеним між сторонами спору договором про закупівлю від 12.12.2013 № 274, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 516.000,00 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 22.09.2014 у справі № 910/15035/14, яке набрало законної сили 10.10.2014, за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАБЛАЙФ" до державної установи "ІНСТИТУТ ЕПІДЕМІОЛОГІЇ ТА ІНФЕКЦІЙНИХ ХВОРОБ ІМ. Л.В. ГРОМАШЕВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ" про стягнення 516.000,00 грн. позовні вимоги задоволено повністю.

Враховуючи тривале невиконання відповідачем рішення господарського суду м. Києва від 22.09.2014 у справі № 910/15035/14 позивач звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача 156.820,18 грн., з яких: 34.734,58 грн. - 3 % річних та 122.085,60 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.10.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/17216/17. Розгляд справи призначено судом на 20.11.2017.

Ухвала про порушення провадження у справі надсилалася відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Більш того, в матеріалах даної справи міститься повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду. Враховуючи наведене, відповідач повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач правом, забезпеченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на позов до суду не подав у зв'язку із чим, відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 20.11.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи уповноваженого представника позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між державною установою "ІНСТИТУТ ЕПІДЕМІОЛОГІЇ ТА ІНФЕКЦІЙНИХ ХВОРОБ ІМ. Л.В. ГРОМАШЕВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ", як замовником, (далі - відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАБЛАЙФ", як постачальником, (далі - позивач) укладено договір про закупівлю від 12.12.2013 № 274 (далі - Договір), згідно з умовами якого позивач зобов'язується поставити прилади для контролювання фізичних характеристик (код ДК 016:2010 - 26.51.5) - Лот № 4 (далі - товар), а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити вартість товару та інших елементів, пов'язаних з виконанням зобов'язань по Договору безпосередньо позивачем (п. 1.1 Договору). Загальна вартість Договору складає 516.000,00 грн. (п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору оплата здійснюється по факту поставки товару. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання відповідачем бюджетного призначення на фінансування закупівлі на всій рахунок. Бюджетні зобов'язання за договором виникають у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Рішенням господарського суду м. Києва від 22.09.2014 у справі № 910/15035/14, яке набрало законної сили 10.10.2014, за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАБЛАЙФ" до державної установи "ІНСТИТУТ ЕПІДЕМІОЛОГІЇ ТА ІНФЕКЦІЙНИХ ХВОРОБ ІМ. Л.В. ГРОМАШЕВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ" про стягнення 516.000,00 грн. позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з відповідача:

- основну заборгованість в сумі: 516.000,00 грн.;

- витрати по сплаті судового збору в сумі: 10.320,00 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 11.12.2015 у справі № 910/26762/15, яке набрало законної сили 29.12.2015, за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАБЛАЙФ" до державної установи "ІНСТИТУТ ЕПІДЕМІОЛОГІЇ ТА ІНФЕКЦІЙНИХ ХВОРОБ ІМ. Л.В. ГРОМАШЕВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ" про стягнення 418 136,71 грн. позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача в період з 01.01.2014 по 30.06.2015:

- 3 % річних в сумі: 23.156,38 грн.;

- інфляційні втрати в сумі: 390.612,00 грн.;

- витрати по сплаті судового збору в сумі: 6.206,53 грн.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок невиконання відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем за Договором. Рішення господарського суду м. Києва від 22.09.2014 у справі № 910/15035/14 про стягнення 516.000,00 грн. відповідач виконав лише 28.09.2017, що підтверджується банківською випискою, яка наявна в матеріалах справи. Враховуючи тривале невиконання відповідачем рішення господарського суду м. Києва від 22.09.2014 у справі № 910/15035/14 позивач звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача 156.820,18 грн., з яких: 34.734,58 грн. - 3 % річних та 122.085,60 грн. - інфляційних втрат в період з 01.07.2015 по 27.09.2017 включно.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 7.1 постанови пленуму вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Відтак, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 ЦК України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

А тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат є законними та обґрунтованими.

Надані позивачем розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат в період з 01.07.2015 по 27.09.2017 є арифметично вірними, а саме:

- 01.07.2015 - день, наступний за останнім днем періоду нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат за рішенням господарського суду м. Києва від 11.12.2015 у справі № 910/26762/15 (з 01.01.2014 по 30.06.2015);

- 27.09.2017 - день, останній перед днем фактичного виконання відповідачем рішення господарського суду м. Києва від 22.09.2014 у справі № 910/15035/14 (28.09.2017).

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 34.734,58 грн. та інфляційних втрат у розмірі 122.085,60 грн. підлягають задоволенню повністю.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з державної установи "ІНСТИТУТ ЕПІДЕМІОЛОГІЇ ТА ІНФЕКЦІЙНИХ ХВОРОБ ІМ. Л.В. ГРОМАШЕВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ" (03680, м. Київ, вул. М. Амосова, буд. 5; ідентифікаційний код 02011947) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАБЛАЙФ" (03150, м. Київ, вул. Ямська, буд. 72; ідентифікаційний код 38683189) 3 % річних в сумі 34.734 (тридцять чотири тисячі сімсот тридцять чотири) грн. 58 коп.; інфляційні втрати в сумі 122.085 (сто двадцять дві тисячі вісімдесят п'ять) грн. 60 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 2.352 (дві тисячі триста п'ятдесят дві) грн. 30 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27 листопада 2017 року

Суддя С.В. Балац