ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р.Справа № 916/2791/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Лисенко В.А., Діброви Г.І.,

секретар судового засідання: Молодов В.С.,

за участю представників сторін:

Від позивача - Жмуд О.В., довіреність № 02/17, дата видачі : 23.01.17;

Від відповідача - Григоржевський М.С., довіреність № 9489, дата видачі : 05.12.16;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Домінік"

на рішення Господарського суду Одеської області від 14 вересня 2017 року

по справі № 916/2791/16

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Домінік";

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бакал Бориса Федоровича;

про стягнення 30343,76грн.,

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Домінік" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача Фізичної особи-підприємця Бакал Бориса Федоровича заборгованості за договором від 01.07.2009р. у сумі 27464,63грн. у тому числі 17010,00грн. основного боргу, 10454,63грн. індексу інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору комунально-побутового обслуговування приміщення цокольного поверху від 01.07.2009р., в результаті чого у нього за період з квітня 2014 року по 01.10.2016р. виникла заборгованість у розмірі 17010 грн., на яку позивачем нараховано індекс інфляції. Загальна сума заборгованості становить 27464,63 грн.

07.11.2016 року позивачем надано уточнення до позовної заяви, в яких уточнено суму заборгованості 22778,85 грн., з яких 17010,00грн. - сума основної заборгованості, 5084,39грн. - інфляційні витрати, 684,46грн. - 3% річних.

Згідно уточнень до позовної заяви від 14.11.16 року позивач просив стягнути з відповідача 23427,11грн., з яких: 17577 грн. - сума основної заборгованості, 5230,77грн. - інфляційні витрати, 619,34грн. - 3% річних.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції ухвалою суду від 14.12.2016р. у справі призначалась судова почеркознавча експертиза.

18.07.2017р. за вх.суду№2-3871/17 позивач звернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 21546,00грн. основного боргу, 1051,58грн. 3% річних, 7746,18грн.індексу інфляції.

04.09.2017р. за вх.№2-4589/17 позивач звернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 22680,00грн. основного боргу, 1122,11грн. 3% річних, 7804,09грн. індексу інфляції.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14 вересня 2017 року по справі № 916/2791/16 (суддя Степанова Л.В.) у позові Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Домінік" про стягнення з відповідача заборгованості за договором від 01.07.2009р. у сумі 31606,20грн. у тому числі 22680,00грн. основного боргу, 7804,09грн. індексу інфляції, 1122,11грн. 3% річних - відмовлено у повному обсязі.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що в обґрунтування підстав позову позивач зазначив наявність між сторонами укладеного договору від 01.07.2009р.

Однак згідно висновків судової почеркознавчої експертизи, призначеної в рамках розгляду даної справи, №6008/01 від 13.06.2017р. підпис з боку ФОП Бакал Б.Ф. виконаний не самим Бакал Б.Ф., а іншою особою, що свідчить про те, що відповідач не підписував зазначений договір.

В своїй заяві про збільшення розміру позовних вимог від 04.09.2017р. за вх.суду№2-4589/17 позивач зазначив інші підстави позову.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Судом при оголошенні позовних вимог перед початком розгляду справи по суті було запитано позивача про наявність заяв про зміну підстав позову, однак позивачем було зазначено, що подана заява від 04.09.2017р. за вх.суду№2-4589/17 є заявою про збільшення розміру позовних вимог та зазначив, що підстави позову позивач не змінює.

В судовому засіданні від 14.09.2017р. судом було зазначено, що в заяві про збільшення розміру позовних вимог від 04.09.2017р. за вх.суду№2-4589/17 було змінено підстави позову без подання письмової заяви, як передбачено ст.22 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим суд розглянув позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно вимог чинного законодавства відповідач повинен сплачувати витрати на утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку.

Однак підставою позовних вимог у позовній заяві позивачем зазначений договір від 01.07.2009р., який, як встановлено висновком судової почеркознавчої експертизи не був підписаний з боку відповідача саме Бакал Б.Ф.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Домінік" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення вимог матеріального та процесуального законодавства України і просить скасувати рішення господарського суду Одеської області та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовній вимоги в повному обсязі. Скаржник зазначає, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються ані на матеріалами справи, ані на нормах чинного законодавства, а отже є незаконними та необґрунтованими.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що з позовної заяви ОСББ «ДОМІНІК» вбачається, що підставою звернення до суду стало те, що відповідач: по-перше, як співвласник в будинку № 22а по вул. Генерала Петрова в м. Одесі не виконував покладений на нього законом обов'язок щодо прийняття участі в утриманні спільного майна в розмірі встановленому рішення загальних зборів ОСББ «ДОМІНІК», оформлене протоколом № 15 від 21.05.2009 р., по-друге, не виконував умови підписаного ним договору б/н від 01.07.2009 р.

ОСББ «ДОМІНІК» обґрунтовувало свої вимоги з посиланням, крім іншого, на положення ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та ст. 360 ЦК України, які передбачали право ОСББ на встановлення розміру внеску з утримання спільного майна (будинку) та встановлювали обов'язок співвласника брати участь в його утриманні.

На підтвердження наявності у ОСББ «ДОМІНІК» права на стягнення з відповідача заборгованості, яке виникло на підставі закону, разом з позовом до суду було надано статут ОСББ, договір купівлі-продажу від 24.02.1997 р.. на підставі якого відповідач набув у власність приміщення будинку (став співвласником), та протокол № 15 від 21.05.2009 р., яким було оформлено рішення про затвердження розміру внесків. Також, через канцелярію суду 23.11.2016 р. були надані письмові пояснення, в яких ОСББ «ДОМІНІК» окремо обґрунтувало наявність у відповідача обов'язку нести витрати з утримання будинку та прибудинкової території згідно тарифів встановлених протоколом загальних зборів № 15 від 21.05.2009 р., до яких були долучені докази понесення ОСББ витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Таким чином, ОСББ «ДОМІНІК», звертаючись до суду, обґрунтовувало своє право на стягнення боргу, виходячи із вимог закону та умов договору, які можуть бути самостійним підставами для задоволення позову, тим більше, що сума за договором та законом, яку відповідач мав сплачувати, однакова.

Наявність посилань в первісному позові на положення ст. ст. 525-527 ЦК України, які визначають правові засади виконання зобов'язань, також не може свідчити, що підставою позову було лише невиконання відповідачем умов договору № б/н від 01.07.2009 р., адже дані положення також відносяться і до зобов'язань, що виникли в тому числі з актів цивільного законодавства (законів тощо) - ст. ст. 11, 509 ЦК України.

В свою чергу, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та помилково вважав, що єдиною підставою, якою ОСББ «ДОМІНІК» обґрунтовує свої вимоги, є наявність укладеного між ОСББ «ДОМІНІК» та ФОП Бакал Б.Ф. договору б/н від 01.07.2009 р. та порушення останнім його умов.

Оскільки первісна позовна заява містила підстави позову, які в уточненій позовній заяві були доповнені та обґрунтовані з посиланням, як на норми зазначені в первісному позові, так і на нові норми матеріального права, скаржник вважає, що зміни підстав позову при подачі 04.09.2017 р. уточненого позову не відбулося. При цьому, за твердженням скаржника, вона повністю відповідає вимогам ст. ст. 54. 57 ГПК України та до неї були долучені необхідні документи (докази направлення відповідачу та розрахунки на підтвердження позовних вимог).

Крім того, зважаючи на приписи ст.ст.640, 642 ЦК України, ОСББ «ДОМІНІК» вважає, що незалежно від факту підписання договору № б/н від 01.07.2009 р., оскільки відповідач тривалий час не оспорював його та сплачував кошти (прийняв пропозицію), цей договір є укладеним.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити оскаржуване рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до вимог ст.85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Домінік" посилався на порушення відповідачем умов договору комунально-побутового обслуговування приміщення цокольного поверху від 01.07.2009р., в результаті чого у нього за період з квітня 2014 року по 01.10.2016р. виникла заборгованість, з посиланням на ст.ст.360, 525-527, 625 ЦК України, ст.188 ГК України.

Відповідно до висновків судової почеркознавчої експертизи №6008/01 від 13.06.2017р., проведеної при розгляді справи в суді першої інстанції, встановлено, що підпис з боку ФОП Бакал Б.Ф. виконаний не самим Бакал Б.Ф., а іншою особою, що свідчить про те, що відповідач не підписував зазначений договір.

В уточненій заяві від 04.09.2017р. за вх.№2-4589/17 позивач звернувся до суду з заявою про збільшення розміру позовних вимог в якій зазначив, що на початку липня 2009 року Бакалу Б.Ф. було надано на підпис два примірними договору на комунально-побутове обслуговування приміщення цокольного поверху площею 189 кв.м., яке належить Бакалу Б.Ф. згідно договору купівлі-продажу від 24.02.1997 року. Підписаний екземпляр згодом було повернуто відповідачем правлінню об'єднання.

Виходячи з положень ст.17, 20, 22, 23 ЗУ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.360 ЦК України, позивач зазначив, що відповідач як власник приміщень будинку повинен сплачувати платежі на утримання будинку, та прибирання прибудинкової території, не зважаючи на наявність або відсутність підписаного з ОСББ договору та членства в об'єднанні.

Тому, за переконанням позивача, висновок судової почеркознавчої експертизи, в якому встановлено, що підпис в договорі від імені Бакала Б.Ф. виконано не самим Бакалом Б.Ф. а іншою особою, не може бути підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, зазначив, що позивачем фактично було змінено підстави позову без оформлення такої зміни шляхом подання письмової заяви, як передбачено ст.22 Господарського процесуального кодексу України, тому, з огляду на те, що підставою первісно заявленого позову позивачем визначений договір, а висновком експертизи встановлено, що зазначений договір не був підписаний з боку відповідача саме Бакал Б.Ф. - позов не підлягає задоволенню.

При цьому, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що згідно вимог чинного законодавства відповідач повинен сплачувати витрати на утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку.

Однак, судова колегія не може погодитись висновком суду про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Підставами позову відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК є обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Так, в обґрунтування первісного позову позивач послався на положення статей 360, 525-527, 625 ЦК України, ст.188 ГК України та договір від 01.07.2009 року як на правову підставу своїх вимог про стягнення заборгованості з відповідача за надані послуги з комунально-побутового обслуговування приміщення цокольного поверху, що належить відповідачу.

В подальшому, висновком судової експертизи у справі встановлено, що договір відповідачем не підписувався.

У заяві про уточнення позовних вимог від 04.09.2017р. позивач, врахувавши встановлені обставини щодо непідписання відповідачем договору, не відмовився від своїх позовних вимог, зазначивши, що відповідач як власник приміщень будинку повинен сплачувати платежі на утримання будинку, та прибирання прибудинкової території, не зважаючи на наявність або відсутність підписаного з ОСББ договору та членства в об'єднанні.

При цьому, судова колегія наголошує, що позивач і у первісній позовній заяві, і у всіх подальших редакціях позовних заяв посилався на норми статті 360 ЦК України, якою врегульовано обов'язок співвласника брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна.

Судова колегія зазначає, що у разі, коли позовні вимоги не відповідають матеріально-правовим способам захисту, або обраний особою, яка звернулася з позовом, спосіб захисту не призводить до поновлення його порушеного права, але при розгляді спору буде встановлений факт порушення прав цієї особи (позивача), то суд має сам визначити належний спосіб судового захисту і ухвалити відповідне рішення щодо захисту порушеного права.

Відповідно до ст.4 ГПК України, господарський суд вправі самостійно визначатися стосовно законодавства, яке підлягає застосуванню при вирішенні конкретного господарського спору незалежно від змісту вимог, викладених у позовній заяві, та не застосовує лише акти державних та інших органів, якщо ці акти не відповідають законодавству України. При цьому, самостійне визначення судом законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, не є порушенням ст.83 ГПК України, оскільки вихід за межі позовних вимог у даному випадку відсутній.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що, оскільки позивачем вірно визначені норми матеріального права в обґрунтування позовних вимог та суд дійшов висновку про те, що відповідач повинен сплачувати витрати на утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку, суд повинен був прийняти справедливе та обґрунтоване судове рішення по суті позовних вимог щодо стягнення заборгованості відповідно до приписів ст.4 ГПК України та ЗУ «Про судове рішення».

Розглядаючи позовні вимоги по суті, судова колегія доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.04.1996р. власниками квартир багатоквартирного будинку №22-а по вул. Генерала Петрова в м. Одесі було створено ОСББ "Домінік".

24.02.1997р. Бакал Б.Ф. на підставі договору купівлі-продажу набув у власність частину житлового будинку - вбудоване приміщення нежитлового призначення площею 189кв.м. багатоквартирного будинку №22-а по вул. Генерала Петрова в м. Одесі.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку унормовані Законом України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - Закон про ОСББ) . Цей Закон регулює порядок створення, реєстрації, реорганізації, діяльності і ліквідації об'єднань, асоціацій; відносини суб'єктів права власності щодо користування та розпорядження нерухомим майном у об'єднанні, асоціації; відносини між об'єднаннями та асоціаціями; відносини між об'єднаннями, асоціаціями і органами державної влади та органами місцевого самоврядування; відносини між об'єднаннями і господарюючими суб'єктами.

За приписами статті 1 Закону про ОСББ асоціація власників жилих будинків - це юридична особа, створена для представлення спільних інтересів об'єднань. Управителем є юридична особа, яка здійснює управління неподільним та загальним майном ж/к за дорученням власника (власників) майна і забезпечує його належну експлуатацію.

Діяльність об'єднань і асоціацій регулюється цим Законом, Цивільним, Житловим та Земельним кодексами України, іншими нормативно-правовими актами та статутом об'єднання, асоціації. До складу асоціації можуть входити об'єднання та власники садиб, що використовують спільно внутрішньоквартальні інженерні мережі (споруди) (ст.ст. 3, 8 Закону про ОСББ).

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону про ОСББ, основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних із діяльністю об'єднання.

За змістом статті 10 Закону про ОСББ вищим органом управління об'єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об'єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.

Протоколом загальних зборів ОСББ «Домінік» №15 від 21.05.2009 року затверджені тарифи ВЕР у розмірі 3 грн./кв.м. у цокольних приміщеннях, які введено у дію з 01.07.2009 року.

Як встановлено в ході судового розгляду, договір від 01.07.2009 року про комунально-побутове обслуговування приміщень цокольного поверху площею 189 кв.м. з боку Бакала Б.Ф. підписаний не Бакалом Б.Ф., а іншою особою.

Позивач зазначає, що з квітня 2014 року відповідач перестав сплачувати надані послуги, в підтвердження чого в матеріалах справи наявні прибуткові касові ордери про оплату платежів за ВЕР по березень 2014 року включно.

Доказів оплати наданих послуг з квітня 2014 по липень 2017 року матеріали справи не містять.

Статтею 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Частиною 6 статті 13 Закону про ОСББ передбачено, що разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку.

Згідно з частинами 5 та 8 статті 22 Закону про ОСББ у разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором із постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості з плати за відповідними рахунками у примусовому порядку.

Таким чином, особа, яка є власником приміщення у ж/к, в якому створено ОСББ (асоціацію), зобов'язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об'єднанні (асоціації), а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку така сума боргу підлягає стягненню.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року у справі № 916/2197/13 (№ 3-28гс15) та від 11 листопада 2015 року у справі № 914/189/14 (№ 3-945гс15) та від 27.01.2016 року у справі №904/8242/14.

При цьому, фактичний обсяг та вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території може підтверджуватися лише документами від третіх осіб, а саме: договорами з виконавцями (постачальниками) послуг та банківськими виписками (платіжними дорученнями тощо) на підтвердження оплати виконавцям (постачальникам) за ці послуги, оскільки, позивач не є виконавцем цих послуг.

В підтвердження фактичного обсягу та вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території матеріали справи містять копії актів приймання-передачі наданих послуг з сантехнічного обслуговування будинку, прибирання сходових клітин та прибудинкової території, копії цивільно-правових договорів, акти виконаних робіт, підписаних з ФОП Христич С.А. та видаткові касові ордери, копії трудових угод, актів здачі-приймання робіт, товарних чеків, видаткових накладних, тощо.

Отже, судова колегія доходить висновку про підтвердження належними та допустимими доказами по справі фактичного обсягу та вартості витрат, понесених позивачем на утримання будинку та прибудинкової території, та наявності заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 22680 грн. за період з 01.04.14 року по 31.07.2017 року, виходячи з щомісячного платежу 567 грн.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи містять копії прибуткових касових ордерів на внесення оплати від Бакал Б.Ф. за ВЕР з травня 2010 року по березень 2014 року, що свідчить про те, що відповідач був обізнаний з розміром платежів, що підлягали до сплати за надання комунальних послуг та належним чином сплачував їх до березня 2014 року включно (т.1 а.с.163-186).

Згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктами 3.1, 4.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», визначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, що основна заборгованість відповідача за період з 01.04.2014 по 31.07.2017 року (40 місяців*567 грн.) складає 22680 грн.

Індекс інфляції розрахований судовою колегією окремо за кожний прострочений платіж, який повинен був сплачуватись відповідачем щомісячно, за період з 01.05.2014 по 31.07.17 року, та сукупно складає 7899,10 грн., однак, оскільки позивач в останній уточненій позовній заяві просив стягнути 7804,09грн. індексу інфляції, за відсутності клопотання про вихід за межі позовних вимог, до стягнення підлягає 7804,09 грн. інфляційних втрат.

3% річних розраховані судом також виходячи з щомісячних платежів 567 грн., які не були сплачені за період з 01.05.14 по 31.07.17 року.

За розрахунком суду, 3% річних за період прострочення складають 1106,45 грн.

Підсумовуючи викладене, до стягнення з відповідача підлягає сума заборгованості у розмірі 22680 грн., інфляційні втрати у розмірі 7804,09 грн., та 3% річних у розмірі 1106,45 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

За таких обставин, оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 14 вересня 2017 року по справі № 916/2791/16 підлягає скасуванню, з винесенням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 99, п.2 ст.103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Домінік" задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 14 вересня 2017 року по справі № 916/2791/16 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Домінік" задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бакал Бориса Федоровича на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Домінік" 31 590,54 (тридцять одна тисяча п'ятсот дев'яносто грн. 54 коп.) грн., з яких 22680 (двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят) грн. основної заборгованості, 7804,09 (сім тисяч вісімсот чотири грн. 09 коп.) грн. інфляційних втрат, 1106,45 (одна тисяча сто шість грн. 45 коп.) грн. 3% річних, 2892,35 (дві тисячі вісімсот дев'яносто дві грн. 35 коп.) грн. судового збору

В решті позовних вимог відмовити.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 04.12.2017 року.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя В.А. Лисенко

Суддя Г.І. Діброва