КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Справа№ 910/8216/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зеленіна В.О.

Алданової С.О.

при секретарі Позюбан А.С.

за участю представників

від позивача: Яновський А.В. по дов. № 07-7 від 03.01.2017р.

від відповідача: не з»явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Департаменту кіберполіції Національної поліції України

на рішення Господарського суду міста Києва

від 12.06.2017

у справі № 910/8216/17(суддя Ковтун С.А.)

за позовом Центрального районного центру зайнятості міста Миколаєва

до Департаменту кіберполіції Національної поліції України

про стягнення 21 544,64 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом Центральний районний центр зайнятості міста Миколаєва до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про стягнення 21544,64 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем, як роботодавцем поновленого безробітного на роботі за рішенням суду, свого обов'язку щодо повернення виплаченої допомоги по безробіттю.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2017р. у справі № 910/8216/17 позов задоволено повністю. Стягнуто з Департаменту кіберполіції Національної поліції України на користь Центрального районного центру зайнятості міста Миколаєва 21 544,64 грн. Стягнуто з Департаменту кіберполіції Національної поліції України до Державного бюджету України 1600,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Департамент кіберполіції Національної поліції України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2017р. у справі № 910/8216/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2017р. апеляційну скаргу Департаменту кіберполіції Національної поліції України було прийнято до провадження та призначено розгляд справи № 910/8216/17 на 28.11.2017р.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положення про Департамент кіберполіції Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції від 10.11.2015 № 85, Департамент кіберполіції є юридичною особою публічного права.

До складу Департаменту входять структурні підрозділи, які діють за міжрегіональним принципом та безпосередньо підпорядковані начальникові Департаменту (Донецьке, Карпатське, Київське, Подільське, Поліське, Придніпровське, Причорноморське та Слобожанське управління кіберполіції, а також управління інформаційних технологій та програмування в західному, південному та східному регіонах).

Згідно з наказом голови Національної поліції України від 18.07.2016 № 508 о/с ОСОБА_3 з 18.07.2016 звільнено з посади старшого інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Миколаївській області Причорноморського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції (міжрегіональний територіальний підрозділ) за п. 5 ч. 1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (через службову невідповідність).

Центральний районний центр зайнятості м. Миколаєва є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості.

Частинами 1, 2 ст. 21 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що діяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, спрямовується і координується Міністром - керівником центрального органу виконавчої влади у сфері соціальної політики. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах є юридичними особами публічного права. До сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, можуть належати підприємства, установи та організації.

Згідно ч.1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації в органах державної служби зайнятості.

01.08.2016 громадянин ОСОБА_3 як особа, що шукає роботу, звернувся до Центрального районного центру зайнятості міста Миколаєва з заявою про надання йому статусу безробітного, відповідно до вимог ч. 2 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення".

Під час перебування на обліку ОСОБА_3 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою про поновлення на роботі.

Миколаївський окружний адміністративний суд виніс рішення по справі № 814/1563/16 про поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаді старшого інспектора відділу протидії кіберзлочинам в Миколаївській області Причорноморського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції з 19.07.2016.

На підставі наказу тво голови Національної поліції України від 12.01.2017 № 25 о/с ОСОБА_3 поновлено на посаді.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст.45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Таким чином з 01.08.2016 по 12.01.2017 ОСОБА_3 перебував на обліку як безробітна особа та отримував допомогу по безробіттю з 08.08.2016.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

З метою врегулювання спору у досудовому порядку позивач надіслав на адресу Національної поліції України претензію від 21.02.2017 № 07-588 про повернення у місячний термін суми виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_3 за період з 08.08.2016 по 11.01.2017 у сумі 21544,64 грн. вказані кошти повернуті не були.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов'язання на суму 21544,64 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2017р. у справі № 910/8216/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає, а отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту кіберполіції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2017р. у справі № 910/8216/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/8216/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді В.О. Зеленін

С.О. Алданова