ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" листопада 2017 р. Справа № 53/153-08 (н.р. 38/393-07

Вх. номер 4801/1-53 (н.р. 12289/6-38)

Суддя господарського суду Прохоров С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

за участю представників сторін:

стягувача (позивача) - ОСОБА_1 за довіреністю №43 від 03.10.2017

боржника (відповідача) - ОСОБА_2 за довіреністю №01 від 04.01.2017

розглянувши заяву ТОВ "Харківський кінний завод" (вх. №37903 від 17.11.2017) про поновлення строку пред'явлення до виконання наказу суду по справі за позовом: ТОВ "Харківський кінний завод", м. Люботин

до Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків

про зобов'язання виконати певні дії

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Харківської області розглядалася справа за позовом ТОВ "Харківський кінний завод" до Регіонального відділення Фонду держаного майна України по Харківської області про зобовязання виконати певні дії, в якому позивач просив зобовязати Регіональне відділення Фонду держаного майна України по Харківської області позитивно задовольнити заяву ТОВ Харківський кінний завод, вих. № 220 від 13.09.2007 р., про включення Цілісного майнового комплексу Харківський державний сільськогосподарський іподром до переліку обєктів які підлягають приватизації шляхом викупу ТОВ Харківський кінний завод. 18.12.2007 р. ТОВ Харківський кінний завод надав суду клопотання, де просив уточнити позовні вимоги та викласти їх в наступній редакції, а саме: зобовязати Регіональне відділення Фонду держаного майна України по Харківської області включити Цілісний майновий комплекс Харківський державний сільськогосподарський іподром до переліку обєктів, які підлягають приватизації шляхом викупу ТОВ Харківський кінний завод.

Рішенням господарського суду Харківської області від 12.08.2008 р. по справі №53/153-08 (н.р. 38/393-07) позов було задоволено повністю. Визнано дії Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківської області () по відмові в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю Харківський кінний завод (вих. № 220 від 13.09.2007 р.) про включення Цілісного майнового комплексу Харківський державний сільськогосподарський іподром (м. Харків, площа Першого Травня, буд. 2) до переліку обєктів, які підлягають приватизації шляхом викупу товариством з обмеженою відповідальністю Харківський кінний завод (), незаконними. Зобовязано Фонд Державного майна України, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківської області (), включити Цілісний майновий комплекс Харківський державний сільськогосподарський іподром (м. Харків, площа Першого Травня, буд. 2) до переліку обєктів, які підлягають приватизації шляхом викупу товариством з обмеженою відповідальністю Харківський кінний завод ().

17 листопада 2017 року до суду надійшла заява ТОВ "Харківський кінний завод" (вх. №37903) про поновлення строку пред'явлення наказу по справі № 53/153-08 до виконання.

Розгляд заяви було призначено на 21 листопада 2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заяву.

Відповідач заперечував проти задоволення заяви та поновлення строку пред"явлення наказу до виконання.

Розглянувши зазначену заяву стягувача (позивача по справі) суд встановив наступне.

Розглянувши подану заяву, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд визнав заяву стягувача про поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання та про видачу дублікату наказу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Господарським судом Харківської області 12 серпня 2008 року по справі № 53/153-08 (н.р. 38/393-07) було прийнято рішення, яким в повному обсязі задоволений позов ТОВ «Харківський кінний завод» (Позивач) до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області (Відповідач).

Відповідно до зазначеного судового рішення, дії Відповідача по відмові в задоволенні заяви Позивача про включення цілісного майнового комплексу Харківський державний сільськогосподарський іподром (м. Харків, площа Першого Травня, буд. 2) до переліку обєктів, які підлягають приватизації шляхом викупу товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський кінний завод» незаконними. Зобовязано Фонд Державного майна України, в особі Регіонального відділення ФДМ України по Харківської області () включити цілісний майновий комплекс Харківський державний сільськогосподарський іподром (м. Харків, площа Першого Травня, буд. 2) до переліку обєктів, які підлягають приватизації шляхом викупу товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський кінний завод» ().

Вказане судове рішення було направлено на адресу Відповідача, який після набрання законної сили, повинен був виконати його відповідно до законодавства України, яке гарантує своєчасне виконання судових рішень з боку держави.

Також ухвалою суду від 21.01.2009 судом було роз'яснено, що цілісний майновий комплекс Харківський державний сільськогосподарський іподром (м. Харків, площа Першого Травня, буд. 2) не відноситься до агропромислового комплексу та у класифікації обєктів приватизації віднесений до групи «А», в звязку з чим повинен бути приватизований шляхом викупу ТОВ «Харківський кінний завод», відповідно до Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» від 06.03.92 р. № 2171-ХІІ.

Однак, як вказує позивач та що не було спростовано відповідачем під час розгляду заяви, до наступного часу рішення суду Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області не виконано. Жодних дій щодо включення цілісного майнового комплексу Харківського державного сільськогосподарського іподрому до переліку обєктів, які підлягають приватизації шляхом викупу не відбувалось.

Позивач вказує, що про це йому стало відомо у липні 2017 року після того, як з боку Відповідача було ініційовано судовий процес щодо зміни умов договору оренди цілісного майнового комплексу, справа № 922/2883/16.

У зв'язку з зазначеними обставинами, позивач звернувся до суду з заявою (вх. №36602 від 07.11.2017) про видачу йому судового наказу для примусового виконання рішення по справі №53/153-08.

Вказану заяву було задоволено судом та видано наказ від 08.11.2017.

Відповідно до приписів Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» №4901-VI від 05.06.2012 р., держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Тобто на момент видачі наказу на примусове виконання рішення по справі № 53/153-08 (н.р. 38/393-07), строк його предявлення до органу державної виконавчої служби був встановлений до 13 серпня 2011 року, тобто на даний час строк його предявлення до виконання вже сплинув.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Статтею 119 Господарського процесуального кодексу України "Поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання" встановлено :

У разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення. Заява розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник. Неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

За результатами розгляду заяви виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві і боржнику.

Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

При вирішенні питання щодо поновлення строку для предявлення наказу необхідно враховувати загальні засади законодавства, зокрема, щодо справедливості, добросовісності та розумності, а також щодо судового захисту цивільного права та інтересу.

Як вже було зазначено, станом на теперішній час, рішення господарського суду Харківської області по справі №53/153-08 не виконано ані в добровільному, ані в примусовому порядку. Обовязковість судових рішень до виконання закріплена Конституцією України та іншими законодавчими актами України.

Так статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до положень чинного законодавства, а саме Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402- VIII від 02.06.2016 р., ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, які набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма фізичними та юридичними особами на всій території України.

Крім того, ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд вирішує господарські спорі на підставі Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

До числа останніх належить Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікована Україною шляхом прийняття Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

В силу її статті 13 Конвенції кожен, чиї права і свободи, викладені у цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі.

Крім того, необхідно звернути увагу на статтю першу Першого протоколу до вищеназваної Конвенції, згідно якій кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 46 Конвенції рішення Європейського суду з прав людини є обовязковими до виконання державою, яка її ратифікувала.

З даною статтею кореспондується стаття 2 спеціального Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477- IV від 23.02.2006 р., відповідно до якої рішення є обовязковими до виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції. Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, законом України «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Така правова позиція співпадає з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні від 07.11.2013 р. у справі «Віннік та інші проти України». Дане рішення Європейського суду з прав людини підлягає обовязковому виконанню державою Україна, зокрема, в частині виконання рішення національного суду, ухваленого на користь Позивача, яке на день прийняття Рішення Європейського суду залишилося не виконаним.

Частиною 1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що стягувачем було пропущено строк пред'явлення наказу до виконання з поважних причин.

За таких обставин, суд, керуючись ст.ст. 53, 86, 115 119, Господарського процесуального кодексу України -

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ "Харківський кінний завод" (вх. №37903 від 17.11.2017) про поновлення строку пред'явлення до виконання наказу суду по справі №53/153-08 (н.р. 38/393-07) задовольнити.

Поновити строк пред'явлення до виконання наказу господарського суду Харківської області від 08.11.2017 по справі №53/153-08 (н.р. 38/393-07) встановивши, що наказ господарського суду може бути пред'явлений до виконання протягом трьох років з дати винесення даної ухвали, а саме з 21.11.2017 р. по 22.11.2020 р. включно.

Суддя Прохоров С.А.