КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Справа№ 911/1355/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Норов Г.О. (адвокат) - посвідчення № 000039 від 30.06.2015;

від відповідача: Богатов Ю.М.- за довіреністю № ЯС-29/05/17-690 від 29.05.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт» на рішення господарського суду Київської області від 11.07.2017 у справі № 911/1355/17 (суддя Грєхов А.С.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Спк», м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт», с. Ромашки, Рокитнянський р-н, Київська обл.

про стягнення заборгованості

За результатами розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-СПК» (надалі-позивач/ТОВ «Агро-Спк») звернулось до господарського суду Київської області з позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт» (надалі-відповідач/ТОВ «Ясенсвіт») про стягнення заборгованості в розмірі 6 362 035, 02 грн., з яких: з яких: 6 081 942, 00 грн. - основний борг , пеня - 215 863, 38 грн., три проценти річних - 23 628, 51 грн., інфляційні втрати - 40 601,53 грн. та 30 000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання умов договору від 01.07.2017 № ЯС-01/007/16-1 постачання товару ТОВ «Агро-Спк» поставило, а ТОВ «Ясенсвіт» прийняло товар згідно видаткових накладних на загальну суму 9 209 863,00 грн. Проте, в порушення умов зазначеного договору відповідач свої грошові зобов'язання належним чином не виконав та за отриманий товар в повному обсязі не розрахувався, в результаті чого, з урахуванням часткової оплати, за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 6 081 942,00 грн. Крім того, позивач, у зв'язку із простроченням грошового зобов'язання просить суд стягнути пені в сумі 215 863, 38 грн., три проценти річних в сумі 23 628, 51 грн. та інфляційні втрати в сумі 40 601,53 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.05.2017 порушено провадження у справі № 911/1355/17 та призначено її до розгляду.

11.07.2017 від позивача надійшла заява про збільшення про збільшення розміру позовних вимог, у якій останній просив подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме: стягнути з відповідача 6 081 942, 00 грн. основного боргу, 60 650, 70 грн. - 3% річних, 529 050, 90 грн. пені та 163 996, 57 грн. інфляційних втрат.

Вказана заява прийнята до розгляду місцевим господарським судом.

Рішенням господарського суду Київської області від 11.07.2017 у справі № 911/1355/17 (суддя Грєхов А.С.) позов задоволено повністю; стягнуто з відповідача на користь позивача 6 081 942, 17 грн. основного боргу, 529 050, 90 грн. пені, 60 650,70 грн., 3% річних, 163 996, 57 грн. інфляційних втрат, 102 534, 61 грн. судового збору та 5 000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції з посиланням на приписи ст.ст. 11, 509, 526, 547, 549, 625, 627, 629, 666, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 230, 343 Господарського кодексу України встановив факт поставки позивачем товару товариству з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт» за договором поставки №ЯС-01/07/16-1 від01.07.2017 на загальну суму 9 209 863,00 грн. та факт часткової несплати відповідачем отриманого товару у розмірі 6 081 942,00 грн. і, відповідно, прийшов до висновку про доведеність позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Спк» в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням господарського суду Київської області, товариство з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ТОВ «Ясенсвіт» вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм процесуального права, а саме, ст.ст.32, 33, 34, 41, 60, 74, 79, 81-1 Господарського процесуального кодексу України та норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 530, 538, 610, 612, 613, 615, 666, 691, 692, 678, 710, 712 Цивільного кодексу України та ст.ст. 188,220, 221, 268 Господарського кодексу України. Також, ТОВ «Ясенсвіт» з посиланням на приписи "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зазначає, що докази, надані позивачем, на підтвердження факту поставки товару є неналежними, оскільки, на думку апелянта, не відповідають вимогам щодо первинних документів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 у справі № 911/1355/17 (головуючий суддя: Разіна Т.І., судді: Отрюх Б.В., Чорна Л.В.) прийнято до провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" на рішення господарського суду Київської області від 11.07.2017 у справі № 911/1355/17 та призначено її розгляд на 22.08.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 у справі № 911/1355/17 розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" на рішення господарського суду Київської області від 11.07.2017 у справі № 911/1355/17 відкладено до моменту повернення матеріалів справи до Київського апеляційного господарського суду України після розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 911/1355/17.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.10.2017 у справі № 911/1355/17 касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 911/1355/17 залишено без задоволення; постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 911/1355/17 залишено без змін.

13.11.2017 до Київського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/1355/17 для продовження розгляду апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" на рішення господарського суду Київської області від 11.07.2017 у справі № 911/1355/17.

Розпорядженням начальника відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду № 09-53/4514/17 від 13.11.2017 у зв'язку з перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/1355/17.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.11.2017 для розгляду справи № 911/1355/17 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Разіна Т.І., судді Чорна Л.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 у справі № 911/1355/17 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу на рішення господарського суду Київської області від 11.07.2017 у справі № 911/1355/17 колегією суддів у складі:головуючий суддя-Разіна Т.І.(доповідач у справі), судді: Чорна Л.В., Яковлеєв М.Л.; розгляд скарги призначено на 28.11.2017.

24.11.2017 через відділ автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ТОВ «Агро-Спк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

У судовому засіданні 28.11.2017 представником апелянта було заявлено клопотання про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі.

Вказане клопотання апелянт мотивує тим, що підставою для повернення вперше поданого ним зустрічного позову стало неподання ТОВ «Ясенсвіт» доказів сплати судового збору у визначену законом порядку, а відтак, для визначення остаточної ціни позову, відповідач просить призначити у справі комісійну судову експертизу. Крім того, апелянт також просить призначити у справі біологічну експертизу для встановлення відповідності поставленої позивачем за договором поставки № ЯС-01/007/16-1 від 01.07.2016 зразкам кукурудзи та пшениці вимогам ДСТУ, а для визначення дійсної ринкової ціни поставлено товару -товарознавчу експертизу.

Також, як зазначав представник апелянта, вказані клопотання останнім додавалися до поданих ним зустрічних позовних заяв.

Адвокат позивача у судовому засіданні проти вказаного клопотання про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі заперечував, у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю. Крім того, як зазначив, останній подане клопотання відповідача не містить обґрунтування щодо неможливості подання такого клопотання до суду першої інстанції.

Київський апеляційний господарський суд відхиляє клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі, з огляду на таке.

Так, відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційна інстанція звертає увагу на те, що за загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Водночас суд переглядає справу також і за додатково поданими апеляційному суду доказами. Однак подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об'єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду.

Разом з тим, колегія суддів наголошує представнику ТОВ «Ясенсвіт», що останнє було обізнане про розгляд у судді першої інстанції, що підтверджується наявними у матеріалах справи зворотніми повідомленнями про вручення ухвали суду першої інстанції від 03.05.2017 про порушення провадження у справі, ухвал суду від 30.05.2017 про відкладення розгляду справи та ухвали суду 04.04.2017 про продовження строку розгляду справи, а відтак, не було позбавлено можливості подати відповідне клопотання, а також те, що звертаючись до суду апеляційної інстанції з клопотанням про призначення судової експертизи та зупиненням провадження у справі, заявник апеляційної скарги не навів обґрунтованого висновку (ст. 32-33 ГПК України) щодо неможливості подання такого клопотання до суду першої інстанції, а тому судова колегія апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову у задоволенні поданого відповідачем клопотання про призначення судової експертизи та зупинення провадження у даній справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Щодо поданого 18.08.2017 клопотання відповідача про зупинення провадження у справі в порядку ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 у справі № 911/1355/17 розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" на рішення господарського суду Київської області від 11.07.2017 у справі № 911/1355/17 відкладено до моменту повернення матеріалів справи до Київського апеляційного господарського суду України після розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 911/1355/17.

Відтак, враховуючи зазначене, вказане клопотання відповідача про зупинення провадження у справі підлягає відхиленню, з підстав зазначених вище.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, викладених у ній підстав, а адвокат позивача доводи апеляційної скарги заперечував, з викладених у відзиві на неї підстав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що 01.07.2016 між ТОВ "Агро-СПК", як постачальником та ТОВ "Ясенсвіт", як покупцем було укладено договір поставки № ЯС-01/07/16-1 (надалі - договір), згідно якого постачальник зобов'язується передати у власність, а покупець прийняти та оплатити на умовах договору кукурудзу, пшеницю.

Відповідно до п. 2.3. договору кількість товару (+/- 10 %), що поставляється за цим договором, встановлюється в специфікаціях до Договору, які є його невід'ємною частиною.

Пунктами 3.1., 3.2., 3.3. договору визначено, що ціна товару погоджується сторонами в специфікаціях на певну кількість товару. Загальна сума договору становить суму всіх підписаних сторонами специфікацій з урахуванням відхилень по кількості фактично поставленого товару +/- 10 % відповідно до видаткових накладних. Оплата партії товару здійснюється покупцем за погодженими в специфікаціях цінами шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника за фактично прийняту вагу відповідно до підписаної сторонами видаткової накладної в строк 5 (п'ять) банківських днів з дати поставки товару, з урахуванням положень п. 3.4. договору в такому порядку: 80% від вартості партії Товару покупець може оплатити на підставі наданих постачальником оригіналів договору, товарно-транспортної накладної, документів, що підтверджують якість товару, копій видаткової і податкової накладних та відповідної специфікації; остаточний розрахунок за партію здійснюється за умови надання постачальником належним чином оформлених оригіналів всіх вказаних вище документів. Інші умови оплати можуть бути погоджені сторонами в специфікації.

Згідно п. 4.1. договору доставка усієї кількості товару здійснюється погодженими партіями на умовах DAP (Інкотермс 2010) адреса: Київська область, Васильківський район, с. Крушинка, вул. Колгоспна, 11; Черкаська область, Жашківський район, с. Скибин, вул. Леніна, 100; (конкретна адреса вказується в специфікації) в строк, погоджений сторонами в специфікації, в якій повинні вказуватись тип транспортного засобу та спосіб розвантаження. Інші умови поставки можуть бути погоджені сторонами в специфікації.

У п. 4.1. договору сторони визначили, що приймання товару по кількості та якості здійснюється у місці передачі товару. Разом із товаром постачальник надає покупцю оригінал товарно-транспортної накладної, свідоцтво про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів, посвідчення (свідоцтво, сертифікат) про якість погодженого зразка, ветеринарний документ, передбачений чинним законодавством України. Видаткові та податкові накладні на партію товару виписуються постачальником після визначення сторонами фактичної (залікової) кількості поставленого товару та повинні бути надані покупцю в строк не більше 2 (двох) календарних днів з моменту поставки товару.

При прийнятті товару покупець проводить його вибіркову перевірку на відповідність сертифікату якості, стандартам, технічним умовам та умовам договору. Якщо виявиться неналежна якість товару (за результатами перевірки в лабораторії в місці прийняття товару або іншій лабораторії за вибором покупця), у тому числі перевищенням показників якості товару граничних показників, що встановлені в специфікації, покупець має право відмовитися від його прийняття без відшкодування постачальнику можливих збитків.

За умовами п. 4.5. договору покупець має право здійснити перевірку товару на вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів. Відбір зразків для проведення такої перевірки здійснюється з транспортного засобу до його розвантаження в день його прибуття за участю представників постачальника та покупця і оформлюється складанням акту відбору зразків. Представник постачальника викликається покупцем в усному порядку (по телефону) та зобов'язаний прибути на місце розвантаження транспортного засобу протягом 3 (трьох) годин. В іншому випадку представником постачальника вважається водій транспортного засобу. У разі виявлення за результатами лабораторного аналізу перевищення рівня зазначених вище речовин в зразках товару, а також у разі відмови представника постачальника підписати акт відбору зразків, постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 10 % від вартості всього обсягу товару, передбаченого відповідною специфікацією.

Моментом переходу права власності та ризиків на товар є підписання товарно-транспортних або видаткових накладних уповноваженими представниками обох сторін (п. 4.6. договору).

Відповідно до п. 5.3. договору за прострочення оплати товару покупець сплачує на вимогу постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від суми простроченої заборгованості у розрахунку за кожний день прострочення.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками та діє до 31.12.2016. У випадку, якщо протягом останнього місця строку дії договору жодна із сторін не заявить про його припинення, договір вважається пролонгованим на 6 (шість) місяців. Кількість пролонгацій не обмежується (п. 6.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору та специфікацій № 37-50 ТОВ «Агро-СПК» поставило у період лютий - березень 2017, а ТОВ «Ясенсвіт» отримано товар на загальну суму 9 209 863,00 грн., що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін обох підприємств видатковими накладними, товарно-траспортними накладними та податковими накладним наданими позивачем з відмітками про доставлення до Державної податкової служби України а саме:

- за специфікацією № 37 від 14.02.2017: видаткова накладна № 8 від 14.02.2017 на суму 171 303,00 грн., товарно-транспортна накладна № 16 від 14.02.2017, податкова накладна № 8 на суму 171 303 ,00 грн.;

- за специфікацією № 38 від 14.02.2017: видаткова накладна № 9 від 13.02.2017 на суму 1 171 522,00 грн., товарно-транспортні накладні № 159, № 34, № 158 від 13.02.2017, № 94, № 105, №1 70 від 14.02.2107, податкова накладна від 14.02.2107 № 9 на суму 1 171 522,00 грн.;

- за специфікацією № 39 від 15.02.2017: видаткова накладна № 11 від 15.02.2107 на суму 284 820,00 грн., товарно-траспортні накладні № 25 від 14.02.2107 та № 37 від 15.02.2107, податкова накладна від 15.02.2107 № 11 на суму 284 820,00 грн.;

- за специфікацією № 40 від 17.02.2017: видаткова накладна № 13 від 18.02.2017 на суму 967 918,00 грн., видаткова накладна №1 4 від 19.02.2017 на суму 384 742,00 грн., товарно-транспортні накладні № 180, № 18, № 128, № 113 від 17.02.2017 та № 105, № 761, №, 36 від 18.02.2107, податкова накладна від 18.02.2107 № 13 на суму 967 918,00 грн. та від 19.02.2017 №14 на суму 384 742, 00 грн.;

- за специфікацією № 41 від 22.02.2017: видаткова накладна № 19 від 22.02.2017 на суму 422 248, 00 грн., товарно-транспортна накладна № 105 від 22.02.2017, податкова накладна від 22.02.2017 № 19 на суму 422 248, 00 грн.;

- за специфікацією № 42 від 22.02.2017: видаткова накладна № 20 від 22.02.2017 на суму 350 958, 00 грн.; товарно-транспортні накладні № 83, № 20 від 22.02.2017, податкова накладна від 22.02.2017 № 20 на суму 350 958, 00 грн.;

- за специфікацією № 44 від 23.02.2017: видаткова накладна № 22 від 23.02.2017 на суму 529 917,00 грн., товарно-транспортні накладні № 39, № 49 від 22.02.2017 та № 164 від 23.02.2017, податкова накладна від 23.02.2107 на суму 529 917,00 грн.;

- за специфікацією № 45 від 24.02.2017: дублікат видаткової накладної № 25 від 26.02.2017 на суму 529 917, 00 грн., товарно-транспортні накладні № 22, № 198 від 25.02.2017, № 106 від 26.02.2017, податкова накладна від 26.02.2017 на суму 529 917,00 грн.;

- за специфікацією № 43 від 22.02.2017: дублікат видаткової накладної № 27 від 27.02.2017 на суму 174 870,00 грн., товарно-транспортна накладна № 132 від 25.02.2017, податкова накладна від 27.02.2107 № 29 на суму 174 870,00 грн.;

- за специфікацією № 46 від 01.03.2017 : дублікат видаткової накладної № 2 від 02.03.2017 на суму 294 032,00 грн., товарно-транспортні накладні № 23 від 01.03.2017 та № 416 від 02.03.2017, податкова накладна № 2 від 02.03.2017 на суму 294 032,00 грн.;

- за специфікацією № 46 від 01.03.2017: дублікат видаткової накладної № 7 від 03.03.2017 на суму 96 256,00 грн., товарно-транспортна накладна № 712 від 03.03.2017, податкова накладна № 7 від 03.03.2017 на суму 96 256,00 грн.;

- за специфікацією № 47 від 16.03.2017: дублікат видаткової накладної № 18 від 16.03.2017 на суму 177 660,00 грн., товарно-транспортна накладна № 674 від 16.03.2017, податкова накладна № 18 від 16.03.2017 на суму 177 660,00 грн.;

- за специфікацією № 48 від 16.03.2017: дублікат видаткової накладної № 19 від 16.03.2017 на суму 591 991,00 грн., товарно-транспортні накладні № 183, № 106, № 114 від 15.03.2017, податкова накладна № 19 від 16.03.2017 на суму 591 991, 00 грн.;

- за специфікацією № 49 від 17.03.2017: дублікат видаткової накладної № 14 від 17.03.2017 на суму 1 072 710,00 грн., товарно-транспортні накладні № 675, №25, б/№ від 16.03.2017 та № 105, № 778, № 28 від 17.03.2017, податкова накладна № 14 від 17.03.2017 на суму 1 072 710,00 грн.;

- за специфікацією № 49 від 17.03.2017: дублікат видаткової накладної № 15 від 18.03.2017 на суму 189 000,00 грн., товарно-транспортна накладна № 28 від 17.03.2017, податкова накладна № 15 від 18.03.2017 на суму 189 000, 00 грн.;

- за специфікацією № 48 від 16.03.2017: дублікат видаткової накладної № 20 від 20.03.2017 на суму 530 640,00 грн., товарно-транспортні накладні № 20, № 1060, № 29 від 20.03.2017, податкова накладна №20 від 20.03.2017 на суму 530 640, 00 грн.;

- за специфікацією № 50 від 21.03.2017: дублікат видаткової накладної № 21 від 21.03.2017 на суму 720 993,00 грн., товарно-транспортні накладні № 45 від 20.03.2017, № 698, № 30, № 55 від 21.03.2017, податкова накладна № 21 від 21.03.2017 на суму 720 993, 00 грн.;

- за специфікацією № 50 від 21.03.2017: дублікат видаткової накладної № 22 від 22.03.2017 на суму 548 366,00 грн., товарно-транспортні накладні № 213, № 164 від 21.03.2017 та № 50 від 22.03.2017, податкова накладна №22 від 22.03.2017 на суму 548 366,00 грн. наявними у матеріалах справи.

Як вказує позивач, з них відповідачем було оплачено лише 3 127 921,00 грн. Неоплаченими ж залишились грошові кошти на суму 6 081 942,00 грн.

Несплата ТОВ «Ясенсвіт» частини заборгованості поставленого за договором товару стала підставою для звернення ТОВ «Агро-Спк» до суду з даним позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) про стягнення основного боргу, пені, 3% річних і інфляційних втрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пункт 1 ст. 230 ГК України передбачає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", частини 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов договору та специфікацій № 37-50 ТОВ «Агро-СПК» поставило у період лютий - березень 2017, а ТОВ «Ясенсвіт» отримано товар на загальну суму 9 209 863,00 грн., що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін обох підприємств видатковими накладними, товарно-траспортними накладними та податковими накладним наданими позивачем з відмітками про доставлення до Державної податкової служби України.

Місцевим господарським судом та судовою колегією апеляційного господарського суду встановлено, що ТОВ "Агро-СПК" у встановленому чинним законодавством порядку та строк було відображено господарські операції з ТОВ "Ясенсвіт" за договором поставки № ЯС-01/07/16-1 від 01.07.2017 та подано відповідну податкову звітність Державної податкової служби України.

Відповідно до п. 3.3 договору строк оплати поставленого товару здійснюються покупцем за фактично прийняту вагу товару, відповідно до підписаної сторонами видаткової накладної в строк 5 (п'ять) банківських днів з дати поставки Товару, якщо інше не визначено у підписаних сторонами Специфікаціях.

Судовою колегією апеляційної інстанції встановлено та вбачається з банківських виписок, які (банківські виписки) свою чергу свідчать про здійснення відповідачем часткової оплати за поставлений товар.

Місцевим судом встановлено факт порушення відповідачем - ТОВ "Ясенсвіт" своїх зобов'язань за договором щодо оплати поставленого товару, протягом 5 банківських днів з дня поставки у сумі 6 081 942,00 грн.

Доказів оплати ТОВ «Ясенсвіт» заборгованості за договором поставки в розмір 6 081 942,00 грн. не надало.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 6 081 942,00 грн. основної заборгованості за договором поставки № ЯС-01/07/16-1 від 01.07.2016.

Позивач, у зв'язку простроченням відповідачем грошового зобов'язання щодо оплати поставленого товару (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) просив стягнути з відповідача передбачену пунктом 5.3. договору пеню в сумі 529 050,90 грн., а також згідно ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 60 650,70 грн. та інфляційні втрати в сумі 163 996,57 грн., розраховані за період з 17.02.2017 по 10.07.2017.

Колегія суддів апеляційної інстанції, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум штрафних санкцій (пені, 3% річних, інфляційні втрати), вважає розрахунок, здійснений місцевим господарським судом арифметично правильним, відповідно до якого загальний розмір пені від суми основної заборгованості за договором № ЯС-01/07/16-1 від 01.07.2016 у період з 17.02.2017 по 10.07.2017 становить 529 050,90 грн. пені , а розмір 3% річних у вказаний період становить 60 650,70 грн. та інфляційні втрати у вказаний період становлять 163 996,57 грн.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявного факту порушення ТОВ "Ясенсвіт" умов договору № ЯС-01/07/16-1 від 01.07.2016 (п. 3.3 договору), а саме, несвоєчасної сплати отриманого товару за вказаним договором, та, відповідно, обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог ТОВ "Агро-Спк".

Щодо посилання ТОВ "Ясенсвіт" про те, що докази, надані позивачем, на підтвердження факту поставки товару за договором № ЯС-01/07/16-1 від 01.07.2016, є неналежними, оскільки не відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", слід зазначити наступне

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 3, 6 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Керівник підприємства зобов'язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Довіреність на одержання цінностей є первинним документом, що фіксує рішення керівника підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначений перелік та кількість цінностей.

Відсутність довіреності за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.04.2015 у справі № 903/679/14.

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України висновок ВСУ щодо застосування норм права, викладений у його постанові є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, при застосуванні відповідних норм.

Разом з тим, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна фіксує виникнення податкових зобов'язань продавця і відображається в реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Пунктом 201.10 ПКУ встановлено, що саме податкова накладна, підписана уповноваженою платником особою та скріплена печаткою (п. 201.1.), видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до Державної податкової адміністрації України є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Всі обставини справи та докази, які мають значення для справи, досліджуються та оцінюються судом в їх сукупності.

Судовою колегією встановлено та вбачається з наданих ТОВ «Агро-Спк» податкових накладних, колегіє суддів встановлено, що позивачу було надіслано, а саме: квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної № 8 від 14.02.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної № 9 від 14.02.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної № 11 від 15.02.2017 за реєстраційним № ; квитанцію №1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної №13 від 18.02.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної №14 від 19.02.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної №19 від 22.02.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної № 20 від 22.02.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної № 22 від 23.02.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної № 27 від 26.02.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної № 29 від 27.02.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної № 2 від 02.03.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної № 7 від 03.03.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної № 18 від 16.03.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної №19 від 16.03.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної №14 від 17.03.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної № 15 від 18.03.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної № 20 від 20.03.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної № 21 від 21.03.2017 за реєстраційним № ; квитанцію № 1 про прийняття та реєстрацію податкової накладної № 22 від 22.03.2017 за реєстраційним № .

З огляду на те, що усі обставини справи та докази, які мають значення для справи, досліджуються та оцінюються судом в їх сукупності та враховуючи, що матеріалами справи підтверджується, що товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Спк" у встановленому чинним законодавством порядку та строк було відображено господарські операції з товариством з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" за договором поставки № ЯС-01/07/16-1 від 01.07.2017 та подано відповідну податкову звітність Державної податкової служби України, доводи відповідача про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту поставки товару за вказаним договором правомірно були відхиленні місцевим господарським судом, у зв'язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Місцевий господарський суд не погодився з доводами відповідача про ненадання позивачем оригіналів документів передбачених п. 4.2. договору, при цьому зазначивши, що відповідач в свою чергу прийняв товар за договором поставки № ЯС-01/07/16-1 від 01.07.2016 без будь-яких зауважень щодо його якості та вимог про надання документів, як того вимагав п. 4.2. договору не направляв, отриманий товар не повертав та не відмовлявся від такого товару.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Отже, за наведеною нормою правовими наслідками невиконання продавцем обов'язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару, є відмова покупця від договору та повернення товару продавцеві.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судовою колегією апеляційного господарського суду, відповідач прийняв від позивача товар за договором поставки № ЯС-01/07/16-1 від 01.07.2016 без будь-яких зауважень щодо його якості, вимог про надання документів не направляв, отриманий товар не повернув та не відмовився від такого товару .

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність тверджень заявника апеляційної скарги ТОВ «Ясенсвіт» про ненадання позивачем оригіналів документів передбачених п. 4.2. договору, з підстав, викладених вище.

Місцевим господарським судом також було правомірно відхилено посилання відповідача про поставку позивачем неякісного товару, з яким погоджується і судова колегія апеляційної інстанції, оскільки, в силу п. 4.3. договору при прийнятті товару покупець проводить його вибіркову перевірку на відповідність сертифікату якості, стандартам, технічним умовам та умовам Договору. Якщо виявиться неналежна якість Товару (за результатами перевірки в лабораторії в місці прийняття Товару або іншій лабораторії за вибором покупця), у тому числі перевищенням показників якості Товару граничних показників, що встановлені в Специфікації, покупець має право відмовитися від його прийняття без відшкодування постачальнику можливих збитків.

Проте, ТОВ «Ясенсвіт» не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції в порядку ст. 32, 33 ГПК України доказів на підтвердження відмови відповідача від прийняття такого товару та/або його повернення.

Щодо тверджень заявника апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, а саме, щодо безпідставного неприйняття до спільного розгляду зустрічний позов ТОВ «Ясенсвіт» від 07.07.2017 та не переходу судом першої інстанції до розгляду по суті, то вказані обставини були предметом перегляду судом апеляційної інстанції (ухвала господарського суду Київської області від 11.07.2017), за результатом якого постановою Вищого господарського суду України від 24.10.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду 08.08.2017 було залишено без змін.

Таким чином, зазначені твердження апелянта колегією суддів відхиляються, як безпідставні.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі про те, що у протоколі судового засідання від 04.07.2017 не відображено про відмову у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі, а також те, що судом першої інстанції було усно відмовлено у задоволенні такого клопотання, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 81-1 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право знайомитися з протоколами і протягом п'яти днів після їх підписання подавати письмові зауваження з приводу допущених у протоколах неправильностей або неповноти протоколу.

Зауваження на протоколи у всіх випадках долучаються до матеріалів справи, а відтак, ТОВ «Ясенсвіт» не було позбавлено можливості звернутися до господарського суду Київської області із зауваженнями з приводу допущених у протоколах неправильностей або неповноти протоколу.

Однак, колегією суддів встановлено, що зауваження, у тому числі з приводу неправильностей чи неповноти протоколу судового засідання від 04.07.2017, від ТОВ «Ясенсвіт» до суду першої інстанції не подавалися.

Крім того, матеріали справи не містять, як вказує апелянт поданого ним 02.06.2017 через канцелярію господарського суду Київської області клопотання про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі за № 02-06-2017/2 від 02.06.2017.

Також, як пояснив представник апелянта у судовому засіданні клопотання про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі відповідачем були долучені до поданої ним зустрічних позовних заяв, які були повернуті ухвалами господарського суду Київської області від 04.07.2017 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України та ухвалою господарського суду Київської області від 11.07.2017 на підставі ст.ст. 60, 62 ГПК України.

Неспроможними є посилання заявника апеляційної скарги про те, що поставлений позивачем товар за договором поставки № ЯС-01/07/16-1 від 01.07.2016 є неналежної якості, оскільки п. 4.5. вказаного договору сторонами погоджено, що договору покупець має право здійснити перевірку товару на вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів. Відбір зразків для проведення такої перевірки здійснюється з транспортного засобу до його розвантаження в день його прибуття за участю представників постачальника та покупця і оформлюється складанням акту відбору зразків. Представник постачальника викликається покупцем в усному порядку (по телефону) та зобов'язаний прибути на місце розвантаження транспортного засобу протягом 3 (трьох) годин. В іншому випадку представником постачальника вважається водій транспортного засобу. У разі виявлення за результатами лабораторного аналізу перевищення рівня зазначених вище речовин в зразках товару, а також у разі відмови представника постачальника підписати акт відбору зразків, постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 10 % від вартості всього обсягу товару, передбаченого відповідною специфікацією.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано доказів та матеріали справи не містять доказів на спростування факту, щодо поставлення позивачем за договором поставки неякісного товару, як того вимагав п. 4.5. договору.

Твердження скаржника про те, що під час прийняття оскаржуваного рішення суд першої інстанції не дотримався вимог процесуального закону, щодо повного та всебічного дослідження обставин справи, судова колегія вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки суд першої інстанції надав правову оцінку наявними у матеріалах справи доказами.

Крім того, скаржником до апеляційної скарги було додано додаткові документи. проте, колегією суддів не приймаються до уваги додаткові документи виходячи з наступного.

Відповідно до ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Вищий господарський суд України у п. 19 листа від 14.12.2007 № 01-8/973 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права" зазначив наступне. Розгляд апеляційною інстанцією додаткових доказів без обгрунтування заявником неможливості їх подання суду першої інстанції не може вважатися підставою для скасування законної та обґрунтованої постанови. Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. З урахуванням наведеного законодавчого припису суд апеляційної інстанції, приймаючи додаткові докази, має викладати мотивувальну частину своєї постанови із зазначенням відповідного обґрунтування заявником неможливості їх подання суду першої інстанції та з оцінкою апеляційною інстанцією такого обґрунтування. Водночас якщо прийнята апеляційною інстанцією постанова є по суті законною і обґрунтованою, то самі лише прийняття і розгляд апеляційною інстанцією додаткових доказів без обґрунтування заявником неможливості їх подання суду першої інстанції не можуть вважатися підставами для скасування зазначеної постанови.

З матеріалів справи вбачається, що подані апелянтом докази, не були подані на розгляд в суді першої інстанції і відповідно не розглядались останнім, при цьому скаржник не був позбавлений можливості надати такі докази під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак своїм правом не скористався.

Враховуючи вищевикладене висновок місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі є вірним, оскільки відповідач - ТОВ "Ясенсвіт" своїх зобов'язань за договором поставки щодо своєчасної оплати поставленого товару не виконав.

В силу ст. 4-2 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 ГПК України в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить.

На підставі вищевикладеного апеляційний суд не приймає до уваги інші твердження апелянта, що зазначені в апеляційній скарзі стосовно порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, пояснень представників сторін, дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 ГПК України підстав для скасування чи зміни рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідністю «Ясенсвіт» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 11.07.2017 у справі № 911/1355/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна