ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р. Справа № 918/643/17

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом керівника Сарненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вараської міської ради

до фізичної особи-підприємця Ковальчука Валентина Володимировича

про розірвання договору оренди, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості в сумі 205 808 грн. 01 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача - Лазарчук Т.М., довіреність №12 від 04.05.2017 р.;

відповідача - Ковальчук В.В., паспорт № ВР039187 від 08.10.2002 р.;

від відповідача Войт Ю.П., договір № 09/10/17 від 09.10.2017 р.;

від прокуратури - Марщівська О.П., посвідчення № 019161 від 30.07.2013 р.

У судовому засіданні 27 листопада 2017 року, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12 вересня 2017 року керівник Сарненської місцевої прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Вараської міської ради (далі - Рада, позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до фізичної особи-підприємця Ковальчука Валентина Володимировича (далі - ФОП Ковальчук В.В., відповідач) з позовом, в якому просить:

- розірвати договір оренди земельної ділянки від 27.01.2015 р., укладений між Радою та ФОП Ковальчуком В.В., який зареєстрований 05.02.2015 р. у Реєстраційній службі Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що у Державному реєстрі земель 06.02.2015 р. вчинено запис про виникнення права оренди № 005;

- стягнути з відповідача на користь Ради на розрахунковий рахунок №0004 банк ГУ ДКСУ в Рівненській області, МФО 833017, , код. 18010900 за договором оренди земельної ділянки від 27.01.2015 заборгованість в сумі 205 808,01 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі рішення Ради від 20.11.2014 р. № 1670 та протоколу земельних торгів, 27.01.2015 р. між Радою та ФОП Ковальчуком В.В. був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,4190 га, що був зареєстрований 05.02.2015 р. у Реєстраційній службі Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що у Державному реєстрі земель 06.02.2015 р. вчинено запис про виникнення права оренди № 005. У відповідача існує заборгованість з 30.01.2017 р. по 31.07.2017 р. по сплаті орендних платежів, яка станом на 10.08.2017 р. становить 205 808 грн. 01 коп. Невиконання відповідачем зобов'язань щодо сплати орендної плати має систематичний характер, що свідчить про істотне порушення умов договору та є підставою для розірвання договору в судовому порядку, а земельна ділянка підлягає поверненню Раді.

Ухвалою суду від 13 вересня 2017 року позовну заяву від 08.09.2017 р. № 36/5-925вих.-17 прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 918/643/17, розгляд якої призначено на 25 вересня 2017 року.

Ухвалою суду від 25 вересня 2017 року розгляд справи відкладено на 9 жовтня 2017 року.

5 жовтня 2017 року від представника позивача на адресу суду надійшли пояснення до позову від 03.10.2017 року № 457/02.3-27/04 (а.с. 84-85), в яких останній зазначив, що Рада листом від 02.10.2017 р. № 454/02.3-27/04 звернулася до головного управління ДФС у Рівненській області про надання інформації щодо оплати заборгованості за спірним договором оренди земельної ділянки від 27.01.2015 р. та після отримання інформації щодо оплати заборгованості за договором вона буде надана до суду. Також в зазначених поясненнях представник позивача повідомив, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору.

9 жовтня 2017 року від представника Сарненської ОДПІ через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи витягу з інтегрованої картки платника податків - ФОП Ковальчука В.В по податку "Орендна плата за землю з фізичних осіб" (а.с. 88-98).

9 жовтня 2017 року від відповідача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 100).

У судовому засіданні 9 жовтня 2017 року оголошено перерву до 6 листопада 2017 року.

6 листопада 2017 року від ФОП Ковальчука В.В. через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про припинення провадження у справі (а.с. 113).

Ухвалою суду від 6 листопада 2017 року провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості в сумі 205 808 грн. 01 коп. припинено.

У судовому засіданні 6 листопада 2017 року оголошено перерву до 13 листопада 2017 року.

В судовому засіданні 13 листопада 2017 року представником відповідача подано клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою суду від 13 листопада 2017 року строк розгляду справи продовжено на 15 днів та розгляд справи відкладено на 27 листопада 2017 року.

27 листопада 2017 року від відповідача на електронну адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення від 27.11.2017 р. № 27/11/17 (а.с. 128-130), в яких останній просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що прокурором при подачі позову не було обгрунтовано співвідношення суспільного інтересу (інтересу держави) та позбавлення ФОП Ковальчука В.В. права оплатного користування землею. Крім того зазначає, що у випадку повернення земельної ділянки до Ради орендна плата не буде надходити до бюджету та втрати місцевого бюджету від розірвання договору оренди земельної ділянки становитиме близько 180 000 грн.

У судовому засіданні 27 листопада 2017 року прокурор у справі підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник Ради у даному судовому засіданні позовні вимоги не підтримав та зазначив, що Рада, як сторона спірного договору не вимагає його розірвання та не зазначає про істотність порушення її прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідач та його представник у цьому судовому засіданні проти задоволення позову заперечили з підстав, зазначених у додаткових письмових поясненнях від 27.11.2017 р. № 27/11/17.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих учасниками процесу документів їх оригіналам, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 3 статті 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 2 ГПК України передбачено, що господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України № 3-рп/99 у справі № 1-1/99 від 8 квітня 1999 року прокурор або його заступник самостійно визначає з посиланням на чинне законодавство в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовуючи в позовній заяві необхідність їх захисту, та визначає орган, який уповноважений державою виконувати відповідні функції в спірних правовідносинах.

За приписами частини 2 статті 29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.

За змістом пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного суду України № 3-рп/99 у справі № 1-1/99 від 8 квітня 1999 року під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

За приписами частини 1 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (частина 3 наведеної статті).

У даному випадку, як зазначає Прокурор, необхідність захисту інтересів держави обумовлено тим, що заборгованість зі спірним договором не погашена, Радою не вживалися заходи щодо розірвання спірного договору з підстав систематичної несплати, що підтверджує факт неналежного здійснення органом своїх повноважень по захисту інтересів держави.

З огляду на вищевикладене, виходячи з предмету та підстав позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість звернення Прокурора з даним позовом до суду.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Ради від 20.11.2014 р. № 1670 та протоколу земельних торгів, 27.01.2015 р. між Радою (далі - Орендодавець) та ФОП Ковальчуком В.В. (далі - Орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки (далі - Договір) (а.с. 19-21), за умовами якого Орендодавець надав, а Орендар набув в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для здійснення підприємницької діяльності) за рахунок земель запасу міської ради комунальної власності (землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення (відкриті землі без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом - інші). Земельна ділянка знаходиться за адресою: 34400, Рівненська область, м. Кузнецовськ, вулиця Правика.

Відповідно до пунктів 2, 3, 3.1. Договору об'єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 0,4190 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2 569 727,00 грн. Кадастровий номер земельної ділянки: :01:010:0106.

Договір украється строком на 5 років, починаючи з дати його реєстрації. Після закінчення строку договору Орендар, у разі належного виконання обов'язків відповідно до умов договору, має переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк. Орендар зобов'язаний повідомити Орендодавця про намір поновити договір оренди земельної ділянки за два місяця (але не пізніше ніж за два місяця) до спливу строку договору оренди, додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди. Поновлення Договору здійснюється на підставі ухваленого Орендодавцем відповідного рішення.

Відповідно до рішення Кузнецовської міської ради від 20.11.2014 року № 1670 орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 7,5 відсотків від нормативної грошової оцінки в рік, що становить 192 730,00 грн. на розрахунковий рахунок: № 0004 банк ГУ ДКСУ в Рівненській області, МФО 833017, , код 13050500 (пункт 5 Договору).

Згідно пункту 8 Договору орендна плата вноситься за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, протягом 30-ти календарних днів наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 28 Договору передбачений обов'язок Орендаря своєчасно вносити орендну плату.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається у випадку, зокрема невнесення орендарем орендної плати протягом 2-х місяців (пункт 34 Договору).

Як вбачається з позовної заяви, станом на момент подання позову за відповідачем існувала заборгованість по орендній платі в розмірі 205 808 грн. 01 коп., що підтверджується довідкою ДФС України ГУ ДФС у Рівненській області від 10.08.2017 р. № 4775/9/17-00-13-05-02.

Посилаючись на несвоєчасність внесення відповідачем орендної плати та наявність заборгованості по орендній платі, Прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату визначено як одну з істотних умов договору оренди землі.

Положеннями ст. 24 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Так, нормами ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно із ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Статтею 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Статтею 34 Закону України "Про оренду землі" визначені наслідки розірвання договору оренди землі, а саме у разі розірвання договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Отже, вирішуючи спір про розірвання договору оренди земельної ділянки необхідно дотримуватись вимог статті 32 Закону України "Про оренду землі".

За приписами статей 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Разом з тим, доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність або відсутність заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Отже, відповідно до чинного законодавства розірвання договору оренди в судовому порядку може бути здійснено тільки у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом, в порядку, передбаченому положеннями ЦК України, Законом України "Про оренду землі" позивачем на підставі Договору було передано відповідачу в користування орендовану земельну ділянку, а відповідач зобов'язувався у строки та порядку, встановленому Договором вносити орендну плату за користування об'єктом оренди.

Позов керівника Сарненської місцевої прокуратури мотивований наявністю заборгованості відповідача та несплатою орендної плати з 30.01.2017 р. по 31.07.2017 р., що свідчить про істотне порушення відповідачем умов договору, що згідно його умов є підставою для розірвання договору та повернення земельної ділянки.

Прокуратурою в якості доказів порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки до матеріалів справи додано копію довідки ДФС України ГУ ДФС у Рівненській області від 10.08.2017 р. № 4775/9/17-00-13-05-02 (а.с. 24-25) та податкових декларацій відповідача (а.с. 26-35).

Проте, на спростування позовних вимог прокуратури у даній справі та в якості відсутності заборгованості зі сплати орендної плати за землю відповідачем надано до матеріалів справи копії платіжних доручень від 05.10.2017 р. № 4 на суму 165 000 грн., від 06.10.2017 р. № 5 на суму 55 000 грн., від 06.10.2017 р. № 7 на суму 25 000 грн. (а.с. 102-104), відповідно до яких відповідач сплатив 245 000 грн. в якості орендної плати за землю згідно договору оренди земельної ділянки від 27 січня 2015 року, а отже, погасив існуючу заборгованість до ухвалення Господарським судом Рівненської області рішення у цій справі.

У зв'язку із чим ухвалою суду від 6 листопада 2017 року провадження у даній справі в частині стягнення заборгованості в сумі 205 808 грн. 01 коп. було припинено.

Відсутність у ФОП Ковальчука В.В. заборгованості саме зі сплати орендної плати доводиться довідкою ГУ ДФС у Рівненській області від 18 жовтня 2017 року № 634/17-00-17-16/2/д (а.с. 114).

В постанові № 3-211гс14 від 21.01.2015 р. Верховний Суд України висловив обов'язкову до застосування правову позицію, згідно якої погодився із висновком суду касаційної інстанції про відмову в задоволенні позову щодо розірвання договору з підстав заборгованості з орендної плати, оскільки вказана заборгованість була погашена станом на момент винесення рішення судом першої інстанції у справі.

Крім цього, суд бере до уваги те, що згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові № 6-75цс13 від 18.09.2013 р., істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

В даному випадку суд погоджується з твердженням позивача, що укладаючи Договір оренди, він мав на меті передати відповідачу об'єкт оренди та своєчасно одержувати орендну плату, в розмірі, визначеному Договором. Суд зазначає, що станом на момент прийняття рішення, заборгованість по оренді була погашена повністю.

Відтак, станом на момент винесення судом рішення, відсутній такий критерій істотного порушення умов договору, як розмір завданої шкоди. А тому за відсутності вказаного критерію, на думку суду, відсутніми є правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору.

Пунктом 2.20 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" передбачено, що у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі" у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно із п. 2.23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" розглядаючи справи зі спорів про розірвання договору оренди з підстав заборгованості з орендної плати, потрібно мати на увазі, що згідно зі статтями 1, 13 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Разом з тим доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, наприклад, довідкою, виданою державною податковою інспекцією про наявність (або відсутність) заборгованості за земельним податком та орендною платою.

Оскільки прокуратурою належними та допустимими доказами не доведено факту порушення орендарем умов договору, які в розумінні положень ЦК України та Закону України "Про оренду землі" можуть бути підставою для розірвання спірного договору, а також враховуючи те, що Рада не вимагає розірвання спірного договору та не зазначає про істотність порушення її прав та охоронюваних законом інтересів, вимога про розірвання договору оренди земельної ділянки від 27 січня 2015 року задоволенню не підлягає.

Аналогічна правова позиція щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, обгрунтованого систематичною несплатою орендної плати, в разі погашення орендарем такої заборгованості до винесення судового рішення викладена в постанові Вищого господарського суду України від 9 листопада 2017 року № 910/5394/15-г.

Вимога про зобов'язання ФОП Ковальчука В.В. повернути Раді земельну ділянку загальною площею 0,4190 га, нормативна грошова оцінка якої складає 4 875 316,40 гривень, що розташована по вулиці Правика, м. Кузнецовськ (нині - Вараш), Рівненська область, кадастровий номер :01:010:0106 у стані, не гіршому в порівняні з тим, у якому її було одержано в оренду, шляхом підписання акту приймання-передачі, є похідною від вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки, тому в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Враховуючи, що Прокурором не було доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до ФОП Ковальчука В.В., суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову Прокурора.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищенаведене, у задоволенні позову Прокурора слід відмовити.

За змістом частини 1 статті 49 ГПК України у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, судовий збір покладається на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

Відтак, оплата судових витрат в сумі 3 200 грн. 00 коп. залишається за Прокурором.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 4 грудня 2017 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 6 примірників:

1 - до справи;

2-3 - позивачу рекомендованим (35500, Рівненська обл., м. Сарни, вул. Демократична, 32; 34400, м. Вараш, м-н Незалежності, 1);

4-5 - відповідачу рекомендованим (34400, АДРЕСА_1; 43026, АДРЕСА_2);

6 - прокуратурі Рівненської області рекомендованим (33000, м. Рівне, вул. 16-го Липня, 52).