РІШЕННЯ

21 листопада 2017 року Справа № 913/587/17

Провадження №19/913/587/17

За позовом Універсальної товарної біржи Україна-Захід, м.Рівне

до Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія, м.Сєвєродонецьк Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Державна організація (установа, заклад) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 36327 грн 36 коп.

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Рвачов О.О.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув;

від третьої особи: представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Універсальна товарна біржа Україна Захід звернулася до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія про стягнення грошових коштів у сумі 32300 грн 00 коп. набутих та збережених без достатньої правової підстави та нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 4027 грн 36 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.10.2014 між сторонами укладено договір банківського рахунку №0251. Платіжні доручення позивача (№116 від 01.09.2015 про перерахування 32 192 грн 00 коп. та №122 від 12.10.2015 про перерахування 32300 грн 00 коп. на р/р УТБ «Україна Захід» №97 відкритий в ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в м.Київ) у встановлений договором та п.8.4 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» строк ПАТ «Укрінбанк» не виконав. Претензію позивача, направлену 12.09.2016, відповідач залишив без відповіді та виконання.

В подальшому, відповідачем здійснено перейменування товариства з "Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційний банк" на "Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" та виключено такий вид діяльності як "діяльність комерційних банків, код КВЕД 64.19 "інші види грошового посередництва". Серед опублікованого Національним банком України списку банків є відомості про Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційний банк", в яких зазначено, що банківська ліцензія відкликана 22.03.2016. Відомостей про відновлення дії ліцензії немає. Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційний банк" в переліку банків відсутнє. Отже, відповідач не є банком з часу проведення державної реєстрації змін до установчих документів.

З огляду на зазначене, відповідач не може бути стороною у договорі банківського рахунку, тому укладений 10.10.2014 договір банківського рахунку №0251 припинив свою дію, за твердженням позивача, з моменту державної реєстрації змін до установчих документів (13.07.2016). У звязку з чим, відповідач набув та зберігає у себе кошти в сумі 32300 грн 00 коп., які належать позивачу, без достатньої правової підстави, за стягненням яких на підставі ст.1212 ЦК України останній звернувся до суду.

Крім того, на підставі ч.3 ст.1214, ст.536, ч.1 ст.1048 ЦК України, позивачем, застосувавши аналогію закону згідно ст.8 ЦК України, також заявлено до стягнення з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 4027 грн 36 коп. за період з 14.07.2016 по 30.05.2017.

Ухвалою Господарського суду Луганської області (у складі судді Косенко Т.В.) від 25.07.2017 було порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 08.08.2017.

Ухвалами Господарського суду Луганської області від 08.08.2017, 18.08.2017, 07.09.2017 розгляд справи відкладався; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державну організацію (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб".

В додатково наданих поясненнях від 08.08.2017, 18.08.2017, 01.09.2017 позивач навів детальне нормативне обґрунтування заявлених вимог, а також послався на те, що зобов'язання за договором банківського рахунку №0251 від 10.10.2014 припинилося неможливістю його виконання (зміною назви, перереєстрацію змін в установчі документи, відсутністю ліцензії), а отже у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає згідно ст.607 ЦК України (а.с.63-64; 71-77; 98-102).

В письмових запереченнях б/н від 21.08.2017, відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи про те, що він не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань перед позивачем у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків (ст.58 Закону України Про банки та банківську діяльність), а саме відкликання банківської ліцензії. Відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ УКРІНБАНК змінив свою назву на ПАТ УКРІНКОМ, шляхом вчинення 13.07.2017 реєстраційної дії №7038947 приватним нотаріусом ОСОБА_2 Державна реєстрація змін до установчих документів, а саме державна реєстрація статуту ПАТ УКРІНКОМ також була проведена 13.07.2016 приватним нотаріусом ОСОБА_2, реєстраційна дія 2038947. Таким чином, з 13.07.2016 ПАТ УКРІНБАНК, як банківської установи не існує, а тому відповідач не має доступу до банківських рахунків клієнтів, внаслідок чого здійснити встановлення залишку коштів на рахунку позивача та здійснити їх повернення не може. Уповноважена особа Державної організації (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" закрила поточний рахунок позивача, доступу до даного рахунку у відповідача немає, інформації про визнання акцептованих вимог кредиторів Державної організації (установа, заклад) "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб" відповідачу не передав, а тому встановити реальність існування р/р та залишку суми коштів на ньому не можливо (а.с.84-86).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2017 для розгляду справи замість судді Косенко Т.В., у звязку з її тимчасовою непрацездатністю, визначено суддю Драгнєвіч О.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 25.09.2017 розгляд справи відкладено на 11.10.2017 у звязку зі зміною складу суду, неявкою представників учасників процесу.

Фонд гарантування в заяві від 08.10.2017 просив здійснювати розгляд справи без участі його представника (а.с.126).

Також в наданих через канцелярію суду письмових поясненнях від 08.10.2017 третя особа послалася на те, що уповноважена особа Фонду є керівником/ліквідатором банку. Попри це, Фонд не має можливості належним чином здійснювати покладені на нього обовязки, оскільки позивачем було здійснено незаконну перереєстрацію (зміна керівника банку, юридичної адреси, назви та видів діяльності). Разом з цим, в ході здійснення процедури виведення банку з ринку, Фондом на виконання вимог ст.ст. 26, 37 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб було здійснено виплати гарантованих сум вкладників в загальному розмірі 1 788 373 833 грн 49 коп. Вказані матеріальні витрати Фонду, після запровадження процедури ліквідації, були заявлені Фондом в якості кредиторських вимог та в подальшому включені до акцептованого реєстру кредиторських вимог, що у відповідності до ст.52 вказаного закону підлягають відшкодуванню в третю чергу задоволення кредиторських вимог. Таким чином, за твердженням третьої особи, ухвалення судом рішення у справі про стягнення грошових коштів на користь позивача порушить встановлені законодавством порядок та черговість задоволення кредиторських вимог (а.с.128-130).

Крім того, в письмових поясненнях третьою особою заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення Верховним Судом України справ №826/1162/16, №826/5325/16.

Ухвалами господарського суду від 11.10.2017, 01.11.2017 розгляд справи відкладався у звязку з неявкою представників та не наданням документів, необхідних для розгляду спору.

Відповідач у додатково наданому відзиві від 11.10.2017 також просив відмовити в позові, посилаючись на наступне. У звязку з тим, що грошові кошти, які знаходяться на рахунку позивача надійшли ще до запровадження тимчасової адміністрації, то в даному випадку сторонам слід керуватись ч.1.ч.5 та п.5 ч.6 ст.36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до яких після запровадження тимчасової адміністрації не здійснюється операції з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки до запровадження тимчасової адміністрації. Таким чином, позивачем не взято до уваги, що 25.12.2015, ПАТ Укрінбанк, правонаступником якого на сьогодні є Публічне акціонерного товариства Українська інноваційна компанія, не мав законних підстав для задоволення вимог позивача, у звязку з тим, що ПАТ Укрінбанк з моменту прийняття постанови Правлінням НБУ №180 від 22.03.2016 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Укрінбанк, був позбавлений банківської ліцензії, яка фактично не відновлена на дату розгляду даної справи. Відповідно до положень Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2.ст.45 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснює такі заходи: 1)визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2)відхиляє вимоги у разі їх підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядження Фонду, та у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку забезпечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Тобто, саме на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб покладено обовязок по задоволенню вимог кредиторів банку.

Таким чином, відповідач, не являючись на даний час банківською установою, не має повноважень проводити операції за рахунками клієнтів, не може використовувати для цього платіжні інструменти, крім того, не має правових підстав і можливості для визначення суми заборгованості кредиторів банку (а.с.138-140).

В судове засідання 21.11.2017 учасники повноважних представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвал суду залишили без виконання. Були повідомлені про час та місце проведення судового засідання належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Господарський суд враховує, що за змістом п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Наразі позивач двічі, 01.11.2017, 21.11.2017, не забезпечував участі свого представника в судових засіданнях, про причини неприбуття суд не повідомляв, вимоги ухвал суду в частині надання витребуваних судом письмових пояснень та додаткових документів, необхідних для правильного вирішення спору, також залишив без належного виконання.

За висновком суду, неприбуття представників сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, враховуючи належне їх повідомлення. Також судом враховується, що від учасників клопотання про відкладення розгляду спору не надходило. Разом з цим, процесуальний строк розгляду справи, встановлений ст.69 ГПК України закінчується, клопотання щодо продовження строку розгляду справи від сторін також не надходило.

Суд, розглянувши раніше заявлене третьою особою клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення Верховним Судом України справ №826/1162/16, №826/5325/16, відмовляє в його задоволенні, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Відповідно до п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

В обґрунтування заявленого клопотання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вказує, що акціонерами ПАТ "Укрінбанк" було подано до Окружного адміністративного суду м. Києва позов до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними та скасування постанови Правління НБУ №934 від 24.12.2015 "Про віднесення ПАТ "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 у справі №826/1162/16 вищезазначені акти Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнані незаконними та скасовані. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 залишена без змін. Верховним судом України ухвалою від 30.11.2016 у справі №826/1162/16 відкрито провадження за заявою Національного банку України про перегляд та скасування ухвали Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016. Таким чином, на думку заявника, у разі скасування Верховним судом України рішень попередніх судових інстанцій відбудеться поновлення процедури ліквідації ПАТ "Укрінбанк", або до поновлення тимчасової адміністрації, що призведе до необхідності виконання своїх обов'язків Уповноважною особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а вимоги позивача у цій справі будуть підлягати задоволенню в порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 32300 грн 00 коп. набутих та збережених без достатньої правової підстави та нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 4027 грн 36 коп.

Натомість предметом спору у справах №826/1162/16 та №862/5325/16 Верховного Суду України є перегляд відповідних ухвал Вищого адміністративного суду України.

Дослідивши обставини справи, враховуючи заявлені позовні вимоги, що є предметом розгляду у даній справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання про зупинення провадження у справі. За висновком суду, розгляд Верховним Судом України справ №826/1162/16, №826/5325/16 не унеможливлює вирішення спору у даній справі.

Крім того, як зясовано судом, 24.10.2017 Верховним Судом України прийнято постанову у справі №826/1162/16.

З урахування вищевикладеного, за висновком суду, підстави для зупинення провадження у справі №913/587/17 відсутні, а отже в задоволенні клопотання Фонду гарантування слід відмовити.

У судовому засіданні 21.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши обставини та розглянувши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

10.10.2014 між Публічним акціонерним товариством Український інноваційний банк та Універсальної товарною біржею Україна-Захід укладено договір банківського рахунку №0251 (а.с.12-13).

Згідно з п. 1.1 цього договору банк відкриває клієнту рахунок та зобовязується приймати і зараховувати на рахунок №0251, в національній валюті України/іноземній валюті, а також на інші поточні рахунки, відкриті згідно з заявою клієнта встановленої Національним банком України форми, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до п.1.3 платежі з рахунків клієнта банк здійснює в межах залишків коштів на цих рахунках на початок операційного дня. Банк має право здійснювати платежі з рахунків з урахуванням сум, що надходять на рахунки клієнта протягом операційного часу.

Банк зобовязаний: належним чином зберігати грошові кошти, платіжні та інші документи клієнта у відповідності з умовами цього договору згідно з вимогами чинного законодавства; своєчасно виконувати розрахунково-касові операції згідно з вимогами чинного законодавства; здійснювати прийом та видачу готівкових коштів згідно з вимогами чинного законодавства (пункти 2.3.1, 2.3.2, 2.3.4. договору).

В п.2.4.3 договору сторони погодили, для проведення необхідної операції клієнт надає банку розрахунковий документ встановленої форми згідно вимог нормативно-правових актів Національного банку України. Клієнт зобовязаний подавати розрахункові документи, в тому числі електронні, лише протягом операційного часу банку.

Сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього договору лише за наявності їх вини (п.4.2 договору).

Згідно п.4.3 договору сторони несуть відповідальність, повязану з проведенням переказу, відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» та умов цього договору.

Вказаний договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє протягом необмеженого строку. Дія цього договору може бути припинена за згодою сторін у разі подання від клієнта заяви про закриття рахунку (п. 6.1 договору).

Закриття рахунку здійснюється відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України (п. 6.2 договору).

В рамках договірних відносин, у вересні-жовтні 2015 року до Рівненського центрального відділення ПАТ УКРІНБАНК позивачем були надані на виконання платіжні доручення на перерахування коштів, які не були виконані, зокрема:

- платіжне доручення №116 від 01.09.2015 про перерахування 32 192 грн 00 коп. на р/р УТБ «Україна Захід» №97 відкритий в ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в м.Київ;

- повторно платіжне доручення №122 від 12.10.2015 на суму 32300 грн 00 коп.

У звязку з затримкою перерахування коштів за вказаним платіжним дорученням позивач 08.09.2015 звернувся до банку з листом за вих.№9/09-15, в якому просив надати письмові пояснення з приводу невиконання платіжного доручення №116 від 01.09.2015, яке було сформовано та передано банку через систему банк-клієнт (а.с.14-15).

12.10.2015 позивач повторно звернувся до ПАТ «Укрнбанк» з платіжним дорученням №122 від 12.10.2015 про перерахування 32300 грн 00 коп. на р/р УТБ «Україна Захід» №97 відкритий в ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в м.Київ (а.с.16).

Сторони зазначають, що вподальшому Публічне акціонерне товариство УКРІНБАНК було віднесено Постановою Національного банку України №934 від 24.12.2015 до неплатоспроможних та згідно рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 було запроваджено тимчасову адміністрацію, та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_3 на здійснення тимчасової адміністрації.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 у справі №826/1162/16, визнано незаконними та скасовано постанову Національного банку України від 24.12.2015 №934 Про віднесення Публічного акціонерного товариства УКРІНБАНК до категорії неплатоспроможних та рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239 Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві УКРІНБАНК, делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

31.08.2016 Вищим адміністративним судом України касаційні скарги Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були залишені без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 у справі №826/1162/16 - без змін.

В свою чергу, 22.03.2016 на підставі пропозиції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національним банком України було винесено постанову №180 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства УКРІНБАНК. Цього ж дня Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №385 Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства УКРІНБАНК та делегування повноважень ліквідатора банку. Згідно з зазначеним рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантування №385 розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства УКРІНБАНК, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора Публічного акціонерного товариства УКРІНБАНК ОСОБА_3

Публічне акціонерне товариство УКРІНБАНК, відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства УКРІНБАНК, змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство УКРІНКОМ, шляхом вчинення 13.07.2016 реєстраційної дії №7038947 приватним нотаріусом ОСОБА_2. Державна реєстрація змін до установчих документів, а саме державна реєстрація статуту Публічного акціонерного товариства УКРІНКОМ також була проведена 13.07.2016 приватним нотаріусом ОСОБА_2, реєстраційна дія 2038947. Банківської діяльності в статуті Публічного акціонерного товариства УКРІНКОМ наразі не передбачено, ліцензію про здійснення банківської діяльності Публічне акціонерне товариство УКРІНКОМ не отримувало.

Матеріали справи свідчать про те, що 12.09.2016 позивачем складено претензію на імя уповноваженої особи Фонду-ліквідатора ПАТ Укрінбанк на суму 32300 грн, за якою позивач просив негайно виконати зобовязання та перерахувати вказані кошти на р/р УТБ «Україна Захід» №97 відкритий в ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в м.Київ, яка як зазначає позивач, була залишена без відповіді (а.с.17-20).

За вказаних обставин позивач звернувся до суду із відповідним позовом про стягнення з ПАТ Українська інноваційна компанія грошових коштів у сумі 32300 грн 00 коп. набутих та збережених без достатньої правової підстави та нарахованих процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 4027 грн 36 коп., які обґрунтовує ст.1212, ст.607, ч.3 ст.1214, ст.536, ч.1 ст.1048 ЦК України.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам сторін, суд зазначає наступне.

Суть спірних правовідносин полягає у вирішення питання щодо стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 32300 грн 00 коп. відповідно до положень ст.1212 ЦК України, які за висновком позивача, останній набув та зберігає без достатньої правової підстави.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, у відповідності до ст.11 ЦК України, є зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначалось вже вище, між Публічним акціонерним товариством Український інноваційний банк та Універсальної товарною біржею Україна-Захід було укладено договір банківського рахунку №0251 від 10.10.2014, який регламентує їх правовідносини.

Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (ст. 55 Закону України "Про банки та банківську діяльність").

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

В той же час, відповідно до ч.3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

За правилами статті 8 Закону України від 05.04.2001 №2346-ІІІ "Про платіжні системи і переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Банки та їх клієнти мають право обумовлювати в договорах інші, ніж встановлені в цьому пункті, строки переказу готівки.

В той же час, позивачем не надано суду докази подання та прийняття банком платіжного доручення №116 від 01.09.2015 про перерахування 32 192 грн 00 коп.; докази направлення/вручення листа за вих.№9/09-15 від 08.09.2015 щодо виконання платіжної вимоги, на який посилається позивач; докази наявності на рахунку позивача вказаних коштів (виписку по рахунку№0251); в подальшому - докази звернення до відповідача із заявою про закриття рахунку, та припинення договору.

Наразі, позивачем не доведено суду наявність відповідних коштів на рахунку та можливість виконання вказаної вимоги банком. Вимоги ухвал суду щодо надання відповідних документів залишені позивачем без виконання.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 цього Кодексу право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Слід зазначити, що ст.1212, на яку посилається позивач на обґрунтування заявлених вимог, відносяться до глави 83 ЦК України «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» Підрозділу 2 «Недоговірні зобовязання».

За приписом ч.ч.1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, вищевказана норма права встановлює підстави виникнення зобовязання повернути безпідставно придбане майно або відшкодувати його вартість, якими є сукупність наступних умов:

- є набуття або збереження майна, що означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою;

- обовязково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених статтею 11 ЦК України.

Підставою виникнення зобовязання із безпідставного збагачення можуть бути як дії набувача майна або потерпілого, так і події. При цьому поведінка набувача майна може бути як правомірною (коли він набуває майно внаслідок помилки, без умислу зі своєї сторони), так і неправомірною (здійснення будь-яких неправомірних діянь з метою отримання безпідставного збагачення).

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами в силу ст.ст. 11, 509 ЦК України, 173 ГК України виникли зобовязання, оскільки між сторонами укладено договір банківського рахунку №0251 від 10.10.2014, за умовами якого, відповідач, будучи банком до реєстрації відповідних змін до установчих документів, зобовязувався відкрити клієнту рахунок та зобовязувався приймати і зараховувати на рахунок, в національній валюті України/іноземній валюті, а також на інші поточні рахунки, відкриті згідно з заявою клієнта встановленої Національним банком України форми, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Позивач наразі не надав доказів підтвердження зворотного, доказів, що відповідач отримав грошові кошти без достатньої правової підстави.

У пункті 7 інформаційного листа Вищого господарського суду від 20.04.2015 №01-06/631/15 «Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" зазначено, що стаття 1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України (постанова ВСУ від 25.02.2015 № 910/1913/14).

Відповідна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 у справі №3-69г12.

Натомість на обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що із здійсненою 13.07.2016 державною реєстрацією змін до установчих документів ПАТ Український інноваційний банк, відповідно до якої змінилися: найменування юридичної особи з ПАТ Український інноваційний банк на ПАТ Українська інноваційна компанія; виключено вид діяльності діяльність комерційних банків, код КВЕД 64.19 інші види грошового посередництва, відповідач - ПАТ Українська інноваційна компанія не має банківської ліцензії, виключило з переліку видів його діяльності діяльність комерційних банків, інші види грошового посередництва, не має у своєму найменуванні слова банк, а тому по своїй суті і формі не є банком в розумінні чинного законодавства України і не має права надавати банківські послуги.

З огляду на зазначене, відповідач не може бути стороною у договорі банківського рахунку, тому укладений 10.10.2014 договір банківського рахунку припинив свою дію, за твердженням позивача, з моменту державної реєстрації змін до установчих документів (13.07.2016). Отже, відповідач набув та зберігає у себе кошти в сумі 32300 грн 00 коп., які належать позивачу, без достатньої правової підстави.

Також позивач зазначає, що зобов'язання за договором банківського рахунку №0251 від 10.10.2014 припинилося неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає, в порядку ст.607 Цивільного кодексу України.

Дослідивши обставини справи, суд не може погодитися із доводами позивача, враховуючи наступне.

Як вже зазначалося, згідно п. 6.1 договору банківського рахунку №0251 сторони визначили, що договір вступає в дію з дати його підписання сторонами і діє необмежений строк. Дія договору може бути припинена за згодою сторін у разі подання від клієнта відповідної заяви. Банк має право припинити дію цього договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно ч.1 ст.1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час.

В той же час, позивачем не надано суду доказів відмови від договору та припинення його дії.

В матеріалах справи також відсутні докази звернення позивача до суду із відповідним позовом про розірвання договору банківського рахунку №0251.

Згідно ст. 607 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Наразі положення ст. 607 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин сторін, адже проведення за вланим рішенням 13.07.2016 державної реєстрації змін до установчих документів ПАТ Український інноваційний банк, відповідно до якої змінилися: найменування юридичної особи з ПАТ Український інноваційний банк на ПАТ Українська інноваційна компанія; виключення виду діяльності діяльність комерційних банків, відсутність у відповідача, ПАТ Українська інноваційна компанія банківської ліцензії за вказаних обставин не може вважатися обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, в розумінні ст. 607 ЦК України.

Також судом враховується, що на час розгляду даної справи, 24.10.2017 Верховним Судом України прийнято постанову у справі №826/1162/16, якою заяву Національного банку України задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 (якою постанова Правління НБУ №934 від 24.12.2015 "Про віднесення ПАТ "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" були визнані незаконними та скасовані), ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 скасовано, ухвалено нове рішення, яким в позові відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів у сумі 32300 грн 00 коп., як безпідставно отриманих з підстав, які заявлені позивачем у позові, є такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, додаткова вимога про стягнення з відповідача нарахованих за період з 14.07.2016 по 30.05.2017 процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 4027 грн 36 коп. також задоволенню не підлягає. Наразі позивачем не доведено суду наявність на рахунку №0251 відповідних коштів.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 1600 грн 00 коп. покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Універсальної товарної біржи Україна-Захід до Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Державної організації (установа, заклад) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення 36327 грн 36 коп. відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору в сумі 1600 грн 00 коп. покласти на позивача.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 27.11.2017.

Суддя О.В. Драгнєвіч