донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

28.11.2017 р. справа №908/3990/13

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді при секретарі: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від апелянта:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_6 за довіреністю Не зявилися
розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, м. Запоріжжя
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від31.10.2017 р.
у справі№908/3990/13
за позовом до про Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя Запорізького державного підприємства Радіоприлад, м. Запоріжжя стягнення боргу
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.10.2017р. задоволено скаргу Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з виконання наказу, виданого Господарським судом Запорізької області 29.04.2014 у справі № 908/3990/13.

Визнано дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №44645960 від 30.08.2017 неправомірними.

Визнано недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.08.2017, видану у виконавчому провадженні № 44645960, з виконання наказу Господарського суду Запорізької області у справі № 908/3990/13 від 29.04.2014 про стягнення з Запорізького державного підприємства Радіоприлад на користь ПАТ Запоріжжяобленерго заборгованості у розмірі 347711,59 грн.

Ухвала суду першої інстанції мотивована обґрунтованістю та доведеністю вимог, викладених у скарзі Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі по тексту ВПВР УДВС) звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Запорізької області від 31.10.2017 р. по справі №908/3990/13, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні скарги ПАТ Запоріжжяобленерго на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

ВПВР УДВС вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням прав та обовязків заінтересованої особи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт посилається на те, що стягувачем не надано інформації щодо виконання вимог державного виконавця, викладених у листі №16523-7-03.4 від 17.08.2017р.

Скаржник вважає, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стала відсутність з боку стягувача інформації на вищезазначену вимогу державного виконавця, що кваліфіковано як перешкода проведенню виконавчих дій.

Апелянт просить розглядати апеляційну скаргу без участі свого представника у судових засіданнях апеляційної інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу Запорізьке державне підприємство Радіоприлад вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що прийнята у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою.

Запорізьке державне підприємство Радіоприлад вважає, що державним виконавцем не доведено, яким чином відсутність відповіді ПАТ Запоріжжяобленерго, порушила його права, створила перешкоди для подальшого примусового виконання рішення та стала підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго, м. Запоріжжя вважає ухвалу суду першої інстанції правомірною, прийнятою відповідно до норм чинного законодавства з урахуванням усіх обставин справи.

Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго вважає, що державним виконавцем не вчинено всіх заходів, спрямованих на розшук майна боржника та звернення на нього стягнення. Державним виконавцем звертається стягнення лише на те майно, що безпосередньо пропонує боржник, обсяг та вартість якого є мінімальними, одна до теперішнього часу не встановлено ті види майна боржника, що не задіяні у виробничому та технологічному процесі, згідно даних бухгалтерського обліку, у обсязі, необхідному для задоволення поточних вимог стягувачів.

Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго вважає, що державний виконавець фактично перекладає на стягувача виконання своїх посадових обовязків та відповідальність за невжиття в повному обсязі заходів, направлених на виконання рішення суду, що суперечить чинному законодавству.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2017р. для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів: Геза Т.Д головуючий суддя, судді Дучал Н.М., Склярук О.І.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 15.11.2017р. порушене провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, м. Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області від 26.10.17 р. по справі №908/3990/13. Розгляд справи призначено на 28.11.2017р.

У звязку з перебуванням судді-члена колегії ОСОБА_7 у відпустці на дату розгляду апеляційної скарги, протоколом повторного автоматизованого розподілу від 27.11.2017р. визначено наступний склад колегії суддів: Геза Т.Д головуючий суддя, судді Дучал Н.М., Мартюхіна Н.О.

Про час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином, явка представників сторін у судове засідання апеляційної інстанції не визнавалася обовязковою.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч.2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Статтею 106 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

У відповідності до ст. 121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.07.2009р. у справі № 26/48/09 за заявою ініціюючого кредитора ВАТ Запоріжжяобленерго м. Запоріжжя порушено справу про банкрутство Запорізького державного підприємства Радіоприлад, м. Запоріжжя за загальною процедурою та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Запорізької області 26.10.2009р. по справі № 26/48/09 задоволено клопотання боржника та заборонено підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Запорізькій області накладати арешт будь-яким способом на грошові кошти боржника, що знаходяться на р/р 0754/643/840/979 в ЗОУ ВАТ Державний ощадний банк України, м. Запоріжжя, МФО 313957, та заборонено примусове описання коштів на підставі виконавчих документів, що видані судами із зазначеного розрахункового рахунку.

Ухвалою господарського суду Запорізької області 05.04.2011р. по справі № 26/48/09 задоволено клопотання боржника та заборонено органам державної виконавчої служби звертати стягнення на основні фонди та оборотні засоби Запорізького державного підприємства Радіоприлад (, адреса, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд.3), що обліковується на балансі ЗДП Радіоприлад, задіяні безпосередньо у виробничому та технологічному процесі виробництва.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.04.2014р. у справі №908/3990/13 позовні вимоги ВАТ Запоріжжяобленерго задоволено частково. Стягнуто з ЗДП Радіоприлад на користь ВАТ Запоріжжяобленерго (поточний рахунок зі спеціальним режимом використання №01 в філії ЗОУ ВАТ Державний ощадний банк України, МФО 313957) суму 6076261,61 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію. Розстрочено виконання рішення в частині стягнення 6076261,61 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію на 10 (десять) місяців шляхом сплати рівними частинами щомісячно по 607626 (шістсот сім тисяч шістсот двадцять шість) грн. 16 коп., починаючи з травня 2014 року по лютий 2015 року включно. Стягнуто з ЗДП Радіоприлад на користь ВАТ Запоріжжяобленерго (поточний рахунок № 09 в Запорізькому відділенні ВАТ Дочірній банк Сбербанк Росії, МФО 320627) суму 127762,01 грн. боргу за обєми перетікання реактивної електроенергії, суму 151129,58 грн. трьох процентів річних та 68820,00 грн. судового збору. Розстрочено виконання рішення в частині стягнення 347711,59грн. (з яких: 127762,01 грн. боргу за обєми перетікання реактивної електроенергії, 151129,58 грн. трьох процентів річних та 68820,00 грн. судового збору) на 10 (десять) місяців шляхом сплати рівними частинами щомісячно по 34771 (тридцять чотири сімсот сімдесят одній) грн. 16 коп., починаючи з травня 2014 року по лютий 2015 року включно.

Згідно зі ст. 116 ГПК України на примусове виконання рішення видано відповідні накази від 29.04.2014 р.

09.09.2014 державним виконавцем Комунарського відділу Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_8 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44645960 щодо примусового виконання наказу № 908/3990/13 від 29.04.2014 про стягнення з боржника суми боргу 347711,59 грн, згідно з якою боржнику надано строк для добровільного виконання до 16.09.2014.

25.09.2014 постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_9 виконавче провадження № 44645960 прийнято до примусового виконання.

17.08.2017р. державний виконавець звернувся до ПАТ Запоріжжяобленерго (стягувача) з вимогою за вих. № 16523-7-03.4 в порядку ст.18 Закону України Про виконавче провадження, в якому зобовязав стягувача вжити невідкладних заходів щодо звернення до господарського суду Запорізької області з відповідною заявою, з метою скасування встановлених ухвалами господарського суду Запорізької області по справі № 26/48/09 від 26.10.2009р. та від 05.04.2011р. заборон органам державної виконавчої служби накладати арешт будь-яким способом на грошові кошти боржника, що знаходяться на р/р 0754/643/840/979 в ЗОУ ВАТ Державний ощадний банк України, м. Запоріжжя, МФО 313957, та заборонено примусове списання коштів на підставі виконавчих документів, що видані судами, із зазначеного розрахункового рахунку.

30.08.2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_10 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 44645960 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження .

14.09.2017 р. на адресу господарського суду Запорізької області, порядку ст. 121-2 ГПК України, надійшла скарга Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (вх. № 08-06/21706) на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області України з виконання наказу Господарського суду Запорізької області, виданого 29.04.2014 у справі № 908/3990/13

Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго просило визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо прийняття постанови від 30.08.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу та визнати недійсною постанову від 30.08.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП 44645960) щодо виконання наказу господарського суду Запорізької області у справі №908/3990/13 про стягнення з ЗДП Радіоприлад на користь ВАТ Запоріжжяобленерго суми боргу у розмірі 347711,59 грн.

В обґрунтування скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області позивач зазначає, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження у звязку з відсутністю інформації щодо виконання вимоги від 17.08.2017р., якою зобов'язано стягувача звернутись до господарського суду із заявами про скасування ухвал суду від 26.10.2009р. та від 05.04.2011р. у справі № 26/48/09..., не ґрунтується на жодній нормі Закону України Про виконавче провадження та не є перешкоджанням для проведення виконавчих дій.

Позивач вважає, що звернення до суду з відповідними заявами, про які зазначено в постанові державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.08.2017р., є правом, а не обов'язком стягувача та не може бути перешкодою у проведенні виконавчих дій.

У відповідності до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невідємною частиною судового процесу.

Згідно приписів ст. 115 ГПК України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який, у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження є виконавчим документом та підлягає виконанню державною виконавчою службою.

За приписами ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Законом України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема засад обов'язковості виконання рішень (п.2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження").

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно із пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Розділу XIII Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому вищевказані норми наділяють державного виконавця досить широким колом повноважень для своєчасного виконання рішень. Зокрема, державний виконавець має право, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, посадових осіб необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, суб'єктів господарювання; вимагати від посадових осіб боржників - юридичних осіб, падання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно п.4 ч.1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбаченого статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

З оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.08.2017р. вбачається, що державним виконавцем вимогою від 17.08.2017р. зобов'язано стягувача звернутись до господарського суду із відповідною заявою про скасування встановлених ухвалами господарського суду Запорізької області від 26.10.2009р. та від 05.04.2011р. у справі № 26/48/09 заборон органам державної виконавчої служби накладати арешт будь-яким способом на грошові кошти боржника, що знаходяться на р/р 0754/643/840/979 в ЗОУ ВАТ Державний ощадний банк України, м. Запоріжжя, МФО 313957, та заборон на примусове списання коштів на підставі виконавчих документів, що видані судами, із зазначеного розрахункового рахунку та звернення стягнення на основні фонди та оборотні засоби ЗДП Радіоприлад, що обліковуються на балансі ЗДП Радіоприлад, задіяні безпосередньо у виробничому та технологічному процесі виробництва.

Державний виконавець в обґрунтування прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу посилається на відсутність інформації щодо виконання вимоги, що є перешкоджанням проведення виконавчих дій стягувачем.

Нормами статті 19 Закону України Про виконавче провадження чітко визначено, які саме права і обов'язки мають сторони та інші учасники виконавчого провадження, зокрема, сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Право вибору предявлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Отже, норми Закону Про виконавче провадження не передбачають обов'язку стягувача звертатися до суду з певними вимогами, про які зазначає державний виконавець в своїй вимозі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, та не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до обов'язків стягувача, які визначені Законом Про виконавче провадження, не передбачено такого обов'язку, якого вимагає від стягувача державний виконавець звернення до суду з відповідною заявою.

Виходячи з положень Закону України Про виконавче провадження звернення до суду з відповідними заявами, про які зазначено в оскаржуваній постанові державного виконавця від 30.08.2017р., є правом, а не обов'язком стягувача і не може бути перешкодою у проведенні виконавчих дій, а тому не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до п.4 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження.

З матеріалів справи також вбачається, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.04.2011 року по справі № 26/48/09 заборонено органам державної виконавчої служби звертати стягнення на основні фонди та оборотні засоби ЗДП "Радіоприлад", що обліковуються на його балансі та задіяні безпосередньо у виробничому та технологічному процесі виробництва.

25.04.2016 року Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням, в якому просив скасувати заходи забезпечення позову, а саме, заборону органам державної виконавчої служби звертати стягнення на основні фонди та оборотні засоби ЗДП "Радіоприлад", що обліковуються на балансі державного підприємства-боржника та задіяні безпосередньо у виробничому та технологічному процесі виробництва, вжитих ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.04.2011 року у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.06.2016 року по справі № 26/48/09 у задоволенні клопотання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області, відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.08.2016 року по справі № 26/48/09 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Запорізької області від 15.06.2016 року у даній справі - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2017р. касаційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу осподарського суду Запорізької області від 15,06.2016 року по справі № 26/48/09 - без змін.

В постанові Вищого господарського суду України від 28.03.2017р. зазначено: органом державної виконавчої служби не доведено належними та достатніми доказами неможливості примусового виконання виконавчих документів щодо боржника без звернення стягнення на основні фонди та оборотні засоби, що використовуються у господарській діяльності боржника.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

Згідно п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України № 9 від 17.10.2012 р. за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 44645960 від 30.08.2017 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області у справі № 908/3990/13 від 29.04.2014 про стягнення з Запорізького державного підприємства Радіоприлад на користь ПАТ Запоріжжяобленерго заборгованості у розмірі 347711,59 грн (127762,01 грн боргу за обєми перетікання реактивної електроенергії, 151129,58 грн трьох процентів річних та 68820,00 грн судового збору) на підставі п.4 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження є неправомірними.

Відтак постанова про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 44645960 від 30.08.2017 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області у справі № 908/3990/13 від 29.04.2014 про стягнення з Запорізького державного підприємства Радіоприлад на користь ПАТ Запоріжжяобленерго заборгованості у розмірі 347711,59 грн (127762,01 грн боргу за обєми перетікання реактивної електроенергії, 151129,58 грн трьох процентів річних та 68820,00 грн судового збору) є недійсною.

Доводи, викладені Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, м. Запоріжжя у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції в оскаржуваному процесуальному документі.

За таких обставин, апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, м. Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області 31.10.17 р. по справі №908/3990/13 не підлягає задоволенню.

Ухвала господарського суду Запорізької області від 31.10.17 р. по справі №908/3990/13 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, м. Запоріжжя.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, п.1 ч.1 ст.103, ст.105, 106, 121-2 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, м. Запоріжжя на ухвалу господарського суду Запорізької області від 31.10.17 р. у справі №908/3990/13 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 31.10.17р. у справі №908/3990/13 -залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3