РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017Справа № 910/18093/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія Азінко"
доПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо"
простягнення 8 394 грн 48 коп.
Представники сторін:
від позивача:Нікітюк Є.О.- представник за довіреністю
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18.10.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Азінко" з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" про стягнення 8 394 грн 48 коп. страхового відшкодування.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не виконав зобов'язання щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну позивача, а саме транспортному засобу Mazda 3, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Nissan Primera, державний номер НОМЕР_2, цивільна відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АE/9913773

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2017 порушено провадження у справі № 910/18093/17 прийнято до провадження на призначено до розгляду на 27.11.2017.

02.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Департаменту інформаційного забезпечення, аналізу та методології страхування Моторного (транспортного) бюро України надійшла інформація з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України.

08.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

23.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи.

27.11.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання 27.11.2017 не з'явився вимоги ухвали суду не виконав. Розглянувши, подане через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником відповідача, клопотання про відкладення розгляду справи, суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки неможливість забезпечення явки представника у судове засідання не є підставою для відкладення розгляду справи. Крім того, суд зазначає, що відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

В судове засідання 27.11.2017 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті спору, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 27.11.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 409216 та постанови Приморського районного суду м. Маріуполя від 20.03.2017 у справі № 266/933/17 встановлено, що 07.03.2017 ОСОБА_2, керуючи автомобілем Nissan Primera, державний номер НОМЕР_2, порушив пункт 15.12 Правил дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mazda 3, державний номер НОМЕР_1, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Вищевказаною постановою Семеній максима Дмитровича визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

12.12.2016 між Приватним акціонерним товариства "Страхова компанія Азінко" (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспорту (крім залізничного) № 56177/А, відповідно до умов якого, зокрема, застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням або розпорядженням, зокрема, транспортним засобом марки Mazda 3, державний номер НОМЕР_1.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до звіту про експертну оцінку колісного транспортного засобу від 20.03.2017 № 209, наданого фахівцем-автотоварознавцем ОСОБА_4 (свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 4944 від 03.11.2006, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача № 9809-ПК від 18.08.2016, сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 16/17 від 13.01.2017), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mazda 3, державний номер НОМЕР_1, без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 22 574 грн 64 коп.

Згідно з страховим актом № ІС-17-08 від 12.04.2017 та розрахунком страхового відшкодування до нього, складеними позивачем, розмір страхового відшкодування складає 22 574 грн 64 коп.

На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, позивачем виплачено страхове відшкодування на рахунок ОСОБА_3 (страхувальника) у розмірі 22 574 грн 64 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 709 від 28.04.2017.

Як встановлено судом, відповідно до відомостей з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, станом на дату ДТП, цивільна відповідальність власника транспортного засобу Nissan Primera, державний номер НОМЕР_2, була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Вусо" відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АE/9913773 з встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн 00 коп., франшизи - 1000 грн 00 коп.

Позивач звернувся до відповідача із заявою № 490-17 від 13.05.2017 про виплату страхового відшкодування.

У відповідь на вказану заяву Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", на підставі страхового акта № 6445-24 від 31.07.2017, виплатило суму страхового відшкодування в розмірі 13 180 грн 16 коп. (за вирахуванням ПДВ, коефіцієнту фізичного зносу та франтихи згідно полісу страхування), у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом до суду про стягнення 8 394 грн 48 коп. різниці між сумою понесених фактичних витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу та сумою виплаченого відповідачем страхового відшкодування.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Відповідно до звіту від 20.03.2017 № 209 про експертну оцінку колісного транспортного засобу наданого фахівцем-автотоварознавцем ОСОБА_4 (свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 4944 від 03.11.2006, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача № 9809-ПК від 18.08.2016, сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 16/17 від 13.01.2017) на підставі договору укладеного з Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія Азінко", вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mazda 3, державний номер НОМЕР_1, складає 22 574 грн 64 коп.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

У пункті 7.39 вищезазначеної Методики наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог, а саме: якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Mazda 3, державний номер НОМЕР_1, (копія якого міститься у матеріалах справи), вбачається, що рік випуску автомобіля - 2013, а отже на момент ДТП (07.03.2017) строк його експлуатації не перевищував семи років, а також суду не надано належних та допустимих доказів експлуатації пошкодженого транспортного засобу в інтенсивному режимі. Таким чином, підстав для вирахування зносу в даному випадку немає.

За змістом глави 82 Цивільного кодексу України з урахуванням статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодування шкоди, яка виникла з деліктних відносин, спрямовано на виплату коштів, необхідних для виправлення пошкодженої речі.

При цьому, системний аналіз положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не ставить в залежність проведення страхового відшкодування від фактичного відновлення потерпілим чи іншою особою пошкодженого майна, що за змістом статті 319 Цивільного кодексу України є його правом, а не обов'язком. Тобто, потерпілий може замовити ремонт пошкодженого транспортного засобу після виплати страхового відшкодування у будь-якої особи (як платника податку на додану вартість, так і не платника цього податку).

Таким чином, підстави для визначення розміру відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування податку на додану вартість у суду відсутні.

Винятком з наведеного є положення, що містяться в пункті 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за змістом яких, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати. Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 10.12.2014 № 910/7163/14.

Як вбачається з платіжного доручення № 709 від 28.04.2017 позивачем виплачено страхове відшкодування на рахунок потерпілої особи ОСОБА_3 (страхувальника за договором добровільного страхування) у розмірі 22 574 грн 64 коп.

Згідно з звітом від 20.03.2017 № 209 про експертну оцінку колісного транспортного сума матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу Mazda 3, державний номер НОМЕР_1, складає 22 574 грн 64 коп.

Таким чином, з урахуванням того, що відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Mazda 3, державний номер НОМЕР_1, здійснено позивачем безпосередньо на рахунок потерпілої особи ОСОБА_3 та враховуючи те, що суду не надано доказів документального підтвердження факту оплати фізичною особою проведеного ремонту, розмір оціненої шкоди, підлягає зменшенню на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (20 %).

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Отже, в даному випадку відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності власника автомобіля Mazda 3, державний номер НОМЕР_1, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля Mazda 3, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АE/9913773 розмір франшизи складає 1 000 грн 00 коп., розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн 00 коп.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначене, з урахуванням норм статей 12, 22, 29, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 4 632 грн 04 коп. (22 574 грн 64 коп. (розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування страховику/вартість відновлювального ремонту/розмір оціненої шкоди) - "мінус" 3 762 грн 44 коп. (ПДВ у розмірі 20%) - "мінус" 1000 грн 00 грн. (франшиза за полісом № АE/9913773) - "мінус" 13 180 грн 16 коп. (розмір виплаченого відповідачем на користь позивача страхового відшкодування)).

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 44, ч. 1 ст. 49, ст.75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" (03680, місто Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 31, ідентифікаційний 31650052) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Азінко" (04071, місто Київ, провулок Хорива, будинок 4, квартира 2, ідентифікаційний код 24646706) 4 632 (чотири тисячі шістсот тридцять дві) грн 04 коп. страхового відшкодування та 882 (вісімсот вісімдесят дві) грн 87 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 30.11.2017

Суддя Н.Б. Плотницька