ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. Справа № 911/2945/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Комунального підприємства "Калинівське ДПС" Калинівської селищної ради

про стягнення 815 918,96грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники сторін:

від позивача - Бернацька О.В. (довіреність №14-70 від 14.04.2017)

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Калинівське ДПС" Калинівської селищної ради (далі - КП "Калинівське ДПС") про стягнення 815 918,96грн у т.ч.:

- 666 441,55грн - основний борг;

- 81 574,18грн - пеня за період з 26.11.2016 по 02.02.2017, з 27.12.2016 по 26.06.2017, з 26.01.2016 по 25.07.2017;

- 13 944,03грн - проценти за період з 26.11.2016 по 02.02.2017, з 27.12.2016 по 31.08.2017, з 26.01.2016 по 31.08.2017;

- 53 959,20грн - збитки від інфляці за період з 26.11.2016 по 31.01.2017, 27.12.2016 по 31.07.2017, з 26.01.2017 по 31.07.2017.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №1778/1617-ТЕ-17 від 19.10.2016 в частині оплати за поставлений природний газ у жовтні, листопаді та грудні 2016 року у встановлений договором строк.

Відповідач у справі - КП "Калинівське ДПС"" документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

19.10.2016 між сторонами у справі - Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (далі - постачальник) та КП "Калинівське ДПС" (далі - споживач) укладено договір №1778/1617-ТЕ-17 постачання природного газу (далі - договір, а.с 9-17).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, постачальник зобов'язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов'язується оплатити його на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 596,0 тис. куб. метрів.

Згідно п. 3.4 договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачем у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/ вузлів обліку природного газу.

Як визначено п. 5.2 договору, ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 4 942,00грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) -20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40грн.

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п.6.1 договору).

Відповідно до п. 8.2 договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 договору він зобов'язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 31.03.2017 (включно), в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання п. 2.1 договору, позивач поставив протягом жовтня - грудня 2016 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 978 830,31грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.22-24).

Як зазначає позивач, зобов'язання з оплати природного газу відповідачем не виконанні, у зв'язку з чим, за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 666 441,55грн, що також підтверджується сальдо підприємства та випискою по операціях по підприємству. Відповідач щодо вказаної суми заборгованості заперечень не надав.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Проте, відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань, за природний газ, поставлений у жовтні-грудні 2016 року не розрахувався.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідачем не виконані взяті на себе зобов'язання, суд вважає заявлені вимоги в частині стягнення основного заборгованості у розмірі 666 441,55грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені, 3% річних та втрат від інфляції

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 26.11.2016 по 02.02.2017, з 27.12.2016 по 31.08.2017 та з 26.01.2017 по 31.08.2017, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги про стягнення з відповідача 13 944,03грн - 3% річних такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 53 959,20грн інфляційних втрат за період з 26.11.2016 по 31.01.2017, з 27.12.2016 по 31.07.2017, з 26.01.2017 по 31.07.2017.

Розмір, інфляційних втрат за розрахунком суду, становить 53 663,76грн, в задоволенні вимог про стягнення з відповідача 295,44грн втрат від інфляції суд відмовляє.

Також, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 81 574,18грн за період з 26.11.2016 по 02.02.2017, з 27.12.2016 по 26.06.2017, з 26.01.2016 по 25.07.2017.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Так, за розрахунком суду, розмір пені, що підлягає задоволенню становить 104154,39грн.

Проте, суд приймає до уваги розрахунок позивача та розглядає суму 81574,18грн, яка підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 12 234,35грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Калинівське ДПС» Калинівської селищної ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 666 441, 55грн основного боргу, 81 574,18грн пені, 13 944,03грн 3% річних, 53 663,76грн втрат від інфляції, а також 12 234,35грн витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 295,44грн втрат від інфляції у задоволенні позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 04.12.2017.

Суддя С.І. Чонгова