ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 листопада 2017 року Справа № 910/17838/16

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 (головуючий суддя Алданова С.О., судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.)
у справі№ 910/17838/16/15 Господарського суду міста Києва
за позовомРегіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічний центр з випробування та сертифікації продукції будівельного, дорожнього та комунального комплексу"
пророзірвання договору та зобов'язання повернути майно,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 позов задоволено: визнано недійсним договір №1309 від 14.03.2011 купівлі-продажу цілісного майнового комплексу державної власності шляхом продажу на аукціоні, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву та ТОВ "Науково-технічний центр з випробування та сертифікації продукції будівельного, дорожнього та комунального комплексу"; зобов'язано ТОВ "Науково-технічний центр з випробування та сертифікації продукції будівельного, дорожнього та комунального комплексу" повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву цілісний майновий комплекс Державного підприємства "Центр випробовувань та сертифікації продукції будівельного машинобудування" у відповідності до переліку майна, визначеного актом №1372 від 25.03.2011 приймання-передавання. Стягнуто з відповідача судовий збір.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 скасоване рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 у справі № 910/17838/16 та прийняте нове рішення про відмову в задоволенні позову, вирішене питання розподілу судових витрат за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з вказаною постановою апеляційного господарського суду позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого господарського суду.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши касаційну скаргу та додані до неї документи, встановила наступне.

За приписами ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Порядок і розмір сплати судового збору в Україні встановлено Законом України "Про судовий збір" із змінами і доповненнями.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про судовий збір" об'єктами справляння судового збору є, зокрема, позовна заява.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною другою цієї норми встановлено розміри ставок судового збору залежно від документа і дії, за яку він справляється, та платника судового збору.

Відповідно до вказаної статті Закону за подання до господарського суду позовних заяв розміри ставок судового збору диференційовано зокрема за характером спору (майновий/немайновий).

Як визначено у пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"(у редакції, чинній на час подання позовної заяви) ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви, зокрема, позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Положеннями ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, за змістом пп. 4 п. 2 ч. 2 цієї статті Закону за подання касаційної скарги на рішення суду встановлено ставку у відсотковому співвідношенні (120 %) до ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Позивачем у позові заявлено (у вересні 2016 року) дві вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору та зобов'язання повернути майно відповідно до переліку, зазначеного в акті приймання-передавання

Відповідно, належний розмір судового збору на момент подання касаційної скарги на постанову апеляційного господарського суду становить 3307,20 грн.

Заявником до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору за касаційне оскарження рішення суду.

Натомість у прохальній частині скарги заявник виклав клопотання про звільнення Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі, посилаючись на те, що Регіональне відділення є бюджетною установою, яка утримується за рахунок коштів Державного бюджету України та на ту обставину, що кошти на справляння судового збору за подання позовів бюджетом не закладені, що унеможливлює сплату судового збору.

За приписами ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом положень наведеної норми питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Обмежене фінансування бюджетної установи або відсутність фінансування щодо витрат зі сплати судового збору не є підставою для звільнення від його сплати, зважаючи на приписи статті 129 Конституції України, якою визначено як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Разом з тим у п.2 Прикінцевих положень Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок забезпечення відповідного фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Невиконання центральним органом виконавчої влади законодавчо встановленого обов'язку щодо фінансування відповідних державних органів само по собі не може бути підставою для вирішення судом питання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 111-3Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

За таких обставин подана касаційна скарга та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 111-3ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 ГПК України постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Згідно з ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Таким чином, строк подання касаційної скарги на вказану постанову від 11.09.2017 закінчувався 01.10.2017.

Скаржник звернувся з даною касаційною скаргою, що датована ним 05.10.2017, через Київський апеляційний господарський суд 11.10.2017, що підтверджується відміткою апеляційного суду на першому аркуші касаційної скарги, тобто з пропуском двадцятиденного строку.

Клопотання про відновлення процесуального строку скаржником не заявлено.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання або таке клопотання про відновлення цього строку відхилено.

За таких обставин подана касаційна скарга та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами 4, 5 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Відмовити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної у справі.

Повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна України по місту Києву касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 у справі № 910/17838/16та додані до неї документи без розгляду.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова