УХВАЛА
про повернення позовної заяви

27.11.2017Справа № 910/21031/17

Суддя господарського суду міста Києва Удалова О.Г., розглянувши

позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Талєн-2001»

до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України

про визнання недійсними рішення тендерного комітету та договору купівлі- продажу, стягнення 13 485,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Талєн-2001» (далі позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (далі - відповідач) про визнання недійсними рішення тендерного комітету, оформленого протоколом № 93 від 07.03.2017 р., договору купівлі-продажу № 232-17 від 21.03.2017 р., стягнення 13 485,00 грн., перерахованих як забезпечення виконання договору.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне повернути вказану позовну заяву з доданими до неї документами без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Приписами ст. 44 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що з 01.01.2017 р. прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 1 600,00 грн.

Таким чином, з 01.01.2017 р. розмір судового збору за розгляд у господарському суді позовних заяв майнового характеру становить не менше 1 600,00 грн., а за розгляд позовних заяв немайнового характеру 1 600,00 грн.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У п. п. 2.2, 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» роз`яснено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

У випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вказана заява подана з вимогами про визнання недійсними рішення тендерного комітету ВЧ НОМЕР_1 , оформленого протоколом № 93 від 07.03.2017 р., та договору купівлі-продажу продуктів харчування № 232-17 від 21.03.2017 р., а також стягнення 13 485,00 грн., отже, дана позовна заява носить одночасно як майновий, так і немайновий характер, а розмір судового збору що підлягає сплаті становить 4 800,00 грн. (по 1 600,00 грн. за кожну з позовних вимог немайнового характеру та 1 600,00 грн. за вимогу майнового характеру).

До матеріалів позову долучено платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 3 402,28 грн., тобто у розмірі меншому, ніж встановлено наведеними приписами чинного законодавства України.

Таким чином, позивач не надав суду доказів сплати ним судового збору у визначених законом порядку та розмірі.

Суд звертає увагу позивача на те, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 р. у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відтак, обов`язок сплати судового збору, встановлений для всіх суб`єктів нормами Господарського процесуального кодексу України та Законом України «Про судовий збір», не може тлумачитися як обмеження права доступу до суду у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не подано доказів сплати судового збору.

Крім того, суд зазначає, що згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов`язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи наведених норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» № 270 від 05.03.2009 р., розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку, є документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися (п. 61 вищевказаних Правил надання послуг поштового зв`язку).

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг, надані в оригіналі.

На підтвердження направлення позовної заяви відповідачу позивачем додано фіскальний чек підприємства поштового зв`язку від 22.11.2017 р. та опис вкладення у цінний лист від 22.11.2017 р., який, водночас, містить відбиток календарного штемпеля відділення підприємства поштового зв`язку з датою 24.11.2017 р. При цьому з вказаного опису вкладення вбачається, що позивач направив відповідачу позовну заяву від 20.09.2017 р., у той час як до суду подана позовна заява від 21.11.2017 р.

За таких обставин, суд не може дійти беззаперечного висновку про те, що на адресу відповідача надіслано копію поданої позовної заяви та доданих до неї документів, та вважає, що позивач не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач не дотримався приписів п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Суд зазначає, що згідно з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у Постанові від 04.12.2012 р. по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов`язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов`язувати позивача усувати вказані недоліки.

Разом з тим, суд роз`яснює, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, позивач може повторно звернутися до Господарського суду міста Києва з позовом відповідно до ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до неї документи без розгляду.

Додатки: позовна заява вих. № 2111-17/1 від 21.11.2017 р. з додатками, у тому числі оригінал платіжного доручення № 991 від 22.11.2017 р. на суму 3 402,28 грн.

Суддя О.Г. Удалова