ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Справа № 920/740/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Тарасова І. В.;

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

за участі представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - Рудік А.А. (довіреність №0-18.06-8270/2-17 від 30.06.2017),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду у режимі відео конференції апеляційну скаргу Приватного підприємства "Карла Маркса-2" (вх.№3244С/2) на рішення господарського суду Сумської області від 27.09.2017 у справі № 920/740/17

за позовом Приватного підприємства "Карла Маркса-2", с.Мінакове, Путивльського району, Сумської області,

до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, м.Суми,

про поновлення договору оренди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 27.09.2017 у справі №920/740/17 у задоволенні позову відмовлено.

Приватне підприємство "Карла Маркса-2" з рішенням суду першої інстанції не погодилося, звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 27.09.2017 у справі №920/740/17 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження, її розгляд призначено на 28.11.2017 об 11:30 год.

13.11.2017 від відповідача до суду надійшов відзив (вх.№11527) на апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.11.2017 задоволено клопотання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про участь у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду з розгляду справи №920/740/17 у режимі відеоконференції.

У судове засідання 28.11.2017 представник позивача (апелянта) не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений ухвалою суду від 30.10.2017 про прийняття апеляційної скарги до провадження, копію якої отримав 08.11.2017, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача у судовому засіданні, яке проходило у режимі відеоконференції, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу. Просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні у режимі відеоконференції пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів встановила.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просив визнати поновленим на тих самих умовах на наступні 7 (сім) років строком до 01.04.2024 договір оренди землі, а саме: договір б/н від 24.03.2010 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:001:0012, площею 16,7960 га.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Приватне підприємство "Карла Маркса-2" зазначало, що 31.01.2017 підприємство направило ГУ Держгеокадастру у Сумській області лист-повідомлення з проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди. Проте відповідач фактично відмовив в укладенні додаткової угоди на поновлення строку дії договору, зокрема, через відсутність витягу з технічної документації з нормативно - грошової оцінки землі. Приватне підприємство "Карла Маркса-2" на даний час продовжує користуватися спірною земельною ділянкою відповідно до умов договору оренди, сплачуючи відповідну орендну плату, а відповідач ні протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі, ні станом на час подання позову не повідомляв орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. На думку позивача, Приватне підприємство "Карла Маркса-2" відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі» після закінчення встановленого договором оренди землі терміну його дії отримало право на поновлення даного договору.

27.09.2017 позивач звернувся до господарського суду Сумської області із заявою про уточнення позовних вимог, в якій, керуючись статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, просив визнати поновленим договір оренди земельної ділянки, укладений 24.03.2010, вважаючи укладеною угоду про поновлення договору на той самий строк - 7 років, на тих самих умовах, у наведеній у заяві про уточнення позовних вимог редакції, яка відрізняється від редакції проекту додаткової угоди до договору оренди землі, що додавалася позивачем до його листа-повідомлення від 31.01.2017 №64 про надання згоди на пролонгацію договору оренди землі, зокрема, у частині розміру річної орендної плати.

Господарський суд Сумської області, приймаючи оскаржуване рішення, зазначив, що заява про уточнення позовних вимог від 27.09.2017 подана з порушенням положень ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, тому правомірно не прийняв її до розгляду, розглянувши позовні вимоги у первісній редакцій, відмовив у їх задоволенні за необґрунтованістю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 22 Господарського процесуального кодексу України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмету позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Відповідно до пункту 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 Господарського процесуального кодексу України з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 Господарського процесуального кодексу України».

З позовної заяви убачається, що Приватне підприємство "Карла Маркса-2" просило визнати поновленим договір оренди землі від 24.03.2010 на тих самих умовах на наступні сім років.

У заяві про уточнення позовних вимог від 27.09.2017 позивач вже просив визнати поновленим договір оренди земельної ділянки, укладений 24.03.2010, вважаючи укладеною угоду про поновлення договору на той самий строк 7 років у редакції, наведеній у вказаній заяві. При цьому, запропонована редакція договору оренди землі від 2017 року містить, зокрема, іншу нормативну грошову оцінку землі та інший розмір орендної плати за земельну ділянку, ніж ті, які визначені у договорі від 24.03.2010, тобто інші умови.

Як свідчить протокол судового засідання від 08.09.2017, у судовому засіданні сторонам роз'яснено, зокрема, вимоги ст. 22 Господарського процесуального кодексу України; суд розпочав розгляд справи по суті; представник позивача підтримав позовні вимоги та навів правові обґрунтування свої позовних вимог, а представник відповідача проти позовних вимог заперечував (а.с.52-а.с.53).

Отже, розгляд справи по суті розпочався у судовому засіданні 08.09.2017, тобто до подання заяви про уточнення позовних вимог від 27.09.2017, що свідчить про зміну позивачем предмету позову після початку розгляду справи по суті.

Враховуючи, що уточнення позовних вимог від 27.09.2017 подані позивачем з порушеннями процесуального закону, суд правомірно не прийняв їх до уваги та розглянув позовні вимоги у первісній редакції.

Відмовляючи у задоволенні позову, господарський суд Сумської області зазначив, що позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про визнання поновленим договору оренди, керуючись частиною 6 ст.33 Закону України «Про оренди землі», проте у цьому випадку сторонами має бути укладена додаткова угода про поновлення договору оренди землі, укладення якої у місячний строк є обов'язковим згідно з частиною 8 ст. 33 цього Закону. За відсутності юридичного факту укладення сторонами додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 24.03.2010 відсутні правові підстави для визнання його поновленим. Господарський суд зазначив, що позивач не звертався до відповідача з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі та не додав до нього проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на тих самих умовах, які були передбачені договором.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що, подаючи позовну заяву, він не розмежовував дві окремі підстави поновлення договору оренди, передбачені частиною 1-5 та частиною 6 ст.33 Закону України «Про оренду землі». Апелянт зазначає, що обґрунтовував як наявність фактів, передбачених частиною 1-5 ст.33 Закону України «Про оренду землі», а саме: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа - повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, а орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Так і наявність обставин, передбачених частиною 6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», а саме: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою та належно виконує свої обов'язки за договором. При цьому, враховуючи те, що письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди надійшло з порушенням строків, та додаткову угоду про поновлення договорів оренди між сторонами так і не було укладено, позивач і звернувся до суду з даним позовом у порядку ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до пункту 1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

24.03.2010 між Путивльською районною державною адміністрацією (орендодавцем) і Приватним підприємством "Карла Маркса-2" (орендарем) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передав орендарю у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 16,7960 га на території В'язенської сільської ради Путивльського району Сумської області, у тому числі 16,7960 га - рілля - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Сумська область, Путивльський район, В'язенська сільська рада. В оренду за рахунок земель державної власності надається земельна ділянка (пункти 1-2 договору). Відповідно до пункту 5 договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 126497,11 грн.

З пункту 8 договору убачається, що він укладений на 7 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі 3,1 відсотки від грошової оцінки, що складає 3921,41 грн щорічно (пункт 9 договору). Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пункт 16 договору). Згідно з пунктом 34 договору оренди землі зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо змін умов договору спір розв'язується у судовому порядку. Відповідно до пункту 41 цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Вищезазначений договір зареєстровано 01.04.2010 у Путивльському відділі Сумської регіональної філії ДПЦ ДЗК.

Земельна ділянка, площею 16,7960 га, передана позивачу за актом приймання-передачі земельної ділянки підписаним сторонами.

У силу Закону України від 06.09.2012 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 №258, Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.01.2013 №40, Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, затверджене Наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 №308 «Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру» розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення у межах, визначених Земельним кодексом України, на території Сумської області віднесено до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Сумській області.

31.01.2017 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з листом-повідомленням, у якому просив надати згоду на пролонгацію договору оренди землі від 10.03.2010, кадастровий номер - :09:001:0012, на той же строк на умовах, викладених у проекті додаткової угоди. До листа - повідомлення надано проект додаткової угоди до договору оренди, зокрема, пункт 2.2.2 якої містить положення про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, яка з урахуванням коефіцієнтів індексації станом на 01.01.2017 становить 312605,14 грн (18611,88 грн за 1 га); річна орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря та становить 8% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає 25008,41 грн (пункт 2.4.1). Вказаний лист-повідомлення отримано відповідачем 17.02.2017 за вхідним №3204 (а.с.21).

Відповідач направив позивачу лист - повідомлення про прийняте рішення (вих. №28-18-06-3928/2-17 від 16.03.2017), в якому заперечує щодо поновлення договору оренди землі від 24.03.2010. Відповідач, зокрема, вказав, що у поданих на розгляд документах відсутній Витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки, який потрібний для встановлення розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності. Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області зазначено, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін; у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Вказаний лист отриманий позивачем 29.03.2017 за вхідним №23 (а.с.26), тобто до закінчення строку дії договору.

Колегія суддів зазначає, що вказане рішення не оскаржено позивачем.

Позивач стверджує, що скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди, оскільки більш ніж за 30 днів до закінчення строку його дії направив до відповідача лист - повідомлення про поновлення договору разом із проектом відповідної додаткової угоди, а також інші документи. Проте відповідачем був порушений місячний термін для повідомлення орендаря про прийняте рішення, що дало, на думку позивача, підстави розраховувати йому на можливість поновлення договору оренди.

Відповідно до статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Отже, майнові відносини, що виникають із договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму, регулюються також актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина 2 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно з частиною 3 статті 33 Закону України «Про оренду землі» до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Як встановлено частиною 4 статті 33 Закону України «Про оренду землі», при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Таким чином, передбачена частиною 1 статі 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін.

Для визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі відповідно до частини першої статті 33 цього Закону необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Як свідчать матеріали справи, позивач 17.02.2017 (більше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі) повідомив відповідача про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на той же строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди.

Відповідач (орендодавець) протягом місяця відповідно до частини 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" розглянув надісланий орендарем лист-повідомлення, про що свідчить наявний у матеріалах справи лист - повідомлення про прийняте рішення, датоване 16.03.2017. Проте матеріали справи не містять доказів направлення вказаного листа у строки, передбачені частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі". Водночас позивач отримав вказаний лист - повідомлення 29.03.2017, про що свідчить відповідна відмітка на листі. Враховуючи викладене, відповідач у встановлені Законом строки не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Разом з цим, згідно з частиною 1 статті 626 та частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття (ст. 641 Цивільного кодексу України).

Як убачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись до відповідача з листом -повідомленням, надав проект додаткової угоди, якою фактично пропонував змінити істотні умови договору оренди землі від 24.03.2010. Так, відповідно до пункту 2.2.2 проекту додаткової угоди нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнтів індексації станом на 01.01.2017 становить 312605,14 грн (18611,88 грн. за 1 га). Річна орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря та становить 8% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає 25008,41 грн (пункт 2.4.1).

За положеннями частини 4 ст.33 Закону України «Про оренду землі» при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Відповідач, розглянувши звернення, зазначив, що заперечує проти поновлення договору оренди землі від 24.03.2010, а, враховуючи, що позивачем фактично ініційовано внесення змін до договору, згоди на внесення цих змін сторони у передбаченому законодавством порядку не досягли, а тому переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на підставі частини 1-5 ст.33 Закону України «Про оренду землі» припиняється.

Крім того, звертаючись з позовом Приватне підприємство "Карла Маркса-2", просило визнати поновленим на наступні 7 років строком до 01.04.2024 договір оренди землі від 24.03.2010 на інших умовах, ніж пропонувалося відповідачу у проекті додаткової угоди, наданій до листа - повідомлення. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у самому листі - повідомленні позивач просив надати згоду на пролонгацію договору оренди землі від 10.03.2010, який відсутній у матеріалах справи та не є предметом спору.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що позивач втратив переважне право на поновлення договору оренди землі від 24.03.2010 на підставі частин 1-5 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Частиною 6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди, а саме: у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Отже, для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Поновлення договору оренди землі у судовому порядку в передбачений нормами частини 6 ст.33 Закону України "Про оренду землі" спосіб вимагає не тільки встановлення судом юридично значимих умов, що свідчать про продовження орендних правовідносин (як-то користування земельною ділянкою поза межами строку договору без заперечення орендодавця протягом наступного місяця), а й необхідності укладення додаткової угоди між сторонами.

Проте позивач не надсилав відповідачу пропозиції на укладення договору з проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі від 24.03.2010.

Також, позивач, зазначивши, що продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою та належно виконує свої обов'язки за договором, не надав на підтвердження вказаних обставин належні та допустимі докази.

У матеріалах справи наявні копії платіжних доручень: від 26.05.2017 на суму 81736,70 грн з призначенням платежу - орендна плата з юридичних осіб за квітень 2017; від 23.06.2017 на суму 81736,72 грн з призначенням платежу - орендна плата з юридичних осіб за травень 2017; від 27.04.2017 на суму 82315,70 грн з призначенням платежу - орендна плата з юридичних осіб за березень 2017; від 12.07.2017 на суму 81736,79 грн з призначенням платежу - орендна плата з юридичних осіб за червень 2017.

Однак по - перше, вказані копії не свідчать про оплату за користування саме спірною земельною ділянкою та сплату за це орендної плати у відповідному розмірі. По - друге, зазначені копії платіжних доручень у силу положень ст.ст. 32, 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України не можуть вважатися доказами на підтвердження тих чи інших обставин, оскільки не засвідченні належним чином.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідних для поновлення договору оренди землі від 24.03.2010.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивач не дотримався положень ст.33 Закону України "Про оренду землі" у частині можливості поновлення договору оренди виключно на тих самих умовах і на той же строк. Домовленості про зміну істотних умов договору оренди сторонами досягнуто не було.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом першої інстанції в повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі та прийняте ним рішення є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не убачає. Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції не допущені порушення норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.99, 101, пунктом 1 ст.103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Карла Маркса-2" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 27.09.2017 у справі №920/740/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 04.12.2017 року.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя О.О.Крестьянінов

Суддя І.В.Тарасова