Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "30" листопада 2017 р. Справа № 906/942/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Сорока О.І. - голова правління; Сищук В.В. - довіреність №74 від 29.11.14

від відповідачів: не з'явились

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Олевської районної спілки споживчих товариств

до 1) Олевської міської ради Житомирської області (м. Олевськ)

2) Приватного нотаріуса Олевського районного нотаріального округу Романчука А.М. (м. Олевськ Житомирської області)

про визнання права власності

Олевською районною спілкою споживчих товариств подано позов про визнання за нею права власності на нежитлову будівлю бази продпромтоварів (бокси з прохідною та гаражі) загальною площею 338,1 кв. м., які розташовані за адресою м. Олевськ, вул. Кооперативна, 17.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що в січні 1990 р. після реорганізації районного споживчого товариства в районну спілку споживчих товариств було передано Олевській РСС нежитлову будівлю бази продпромтоварів (бокси з прохідною та гаражі) загальною площею 338,1 кв. м. З метою оформлення права власності на вказане майно позивач звернуся з даним позовом до суду, оскільки вважає, що йому належить право власності на це майно за набувальною давністю.

28.11.17 до суду надійшла заява Олевської міської ради Житомирської області №2421/3 від 23.11.17, в якій міська рада не заперечує щодо визнання права власності на вказане майно за позивачем. Просить розглянути справу без участі його представника за наявними в справі документами.

30.11.17 до суду надійшов відзив на позов Приватного нотаріуса Олевського районного нотаріального округу Романчука А.М. №297 від 28.11.17, в якому позов не визнає з підстав, зазначених у рішенні про відмову у державній реєстрації №35589105 від 08.06.17. Просить розглянути справу без його участі.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно Статуту (а.с.12) Олевська районна спілка споживчих товариств створена за рішенням конференції Олевської райспоживспілки від 02.01.1990 р. та об'єднує на добровільних засадах: Олевське міське споживче товариство, Лопатицьке сільське споживче товариство, Кишинське сільське споживче товариство, Білокоровицьке сільське споживче товариство, які є її членами.

За протоколом №1 конференції райспоживспілки від 02.01.1990 року (а.с.82), після реорганізації районного споживчого товариства в Олевській районній спілці споживчих товариств було передано нежитлову будівлю бази продпромтоварів (бокси з прохідною та гаражі) загальною площею 338,1 кв. м., розташовані за адресою м. Олевськ, вул. Кооперативна, 17 (далі- майно), що підтверджується інвентаризаційним описом №1 товаро-матеріальних цінностей від 03.01.1990 року (а.с.84).

З метою оформлення права власності на вказане майно, Олевська районна спілка споживчих товариств звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Олевського районного нотаріального округу Романчука A.M., однак рішенням №35589105 від 08.06.17 позивачу було відмовлено у реєстрації права власності з посиланням на те, що подані документи для проведення реєстрації не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а.с.40).

Позивач вважає, що володіє вказаним об'єктом нерухомого майна вже більше десяти років, тому набув право власності на них за набувальною давністю. Визнання права власності необхідне позивачу для реалізації права власності, зокрема з метою здійснення законного володіння, користування та розпорядження майном.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи після реорганізації попереднього власника майна - Олевського районного споживчого товариства було створено Олевську районну спілку споживчих товариств, якій 03 січня 1990 p. зазначені нежитлові будівлі передані на баланс. По даний час Олевська РСС використовує вказане майно за його цільовим призначенням, що підтверджується довідкою правління Олевської РСС від 27.10.2017 р. № 32 (а.с.35); рішенням Олевської селищної ради народних депутатів від 13.01.1998 р. № 2 земельна ділянка загальною площею 1,3473 га, на якій розміщене майно, була передана Олевській РСС в постійне користування для виробничих потреб. Право постійного користування зазначеною земельною ділянкою посвідчене Державним актом про право постійного користування землею серії І-ЖТ № 002035, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування за № 32 (а.с.36); нежитлова будівля бази продпромтоварів (бокси з прохідною та гаражі) загальною площею 338,1 кв. м., розташовані на земельній ділянці № 2 площею 0,5059 га; відповідно до довідки Олевської міської ради № 1157 від 10.11.2016 р. нежитлова будівля бази продпромтоварів (бокси з прохідною та гаражі) побудовані в 1938 р. та не являються власністю громади м. Олевськ (а.с.34).

На замовлення позивача виготовлений технічний паспорт від 28.10.2016 року на вказане майно(а.с.42).

Згідно довідки ВАТ"ЕК"Житомиробленерго" №1409 від 17.10.17, облік електроенергії та оплата за неї по вказаному об'єкту проводилась з 10.02.05 по 08.08.16 Олевською РСС згідно Договору №69 (а.с.47).

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях.

Приписами статті 344 Цивільного кодексу України, зокрема передбачено, що особа, яка добровільно заволоділа чужим майном і продовжувала відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу (договору найму, оренди, зберігання тощо) виключає застосування набувальної давності.

Зміст статті 344 Цивільного кодексу України визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме:

- володіння має бути добросовісним, тобто якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю;

- володіння мусить бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним;

- володіння повинно бути безперервним протягом визначених строків.

Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

Частиною 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року, тому норма ст. 344 даного Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 1 січня 2001 року.

Таким чином, враховуючи, що власником спірного майна фактично є позивач, який правомірно володіє спірним майном з 1990 року шляхом його отримання від попереднього власника після реорганізації останнього, відкрито безперервно володіє таким майном більше 27 років, а з січня 2001 року більше 17 років, що також підтверджено місцевим органом самоврядування, відповідні обставини підпадають під кваліфікацію ст. 344 Цивільного кодексу України.

Згідно ст.41 Конституції України та ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається в порядку та на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Так, згідно з вимогами частини першої статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Зазначена норма кореспондується з вимогами ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до якої обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", за визначенням статті першої якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Таким чином, враховуючи що позивач добросовісно заволодів об'єктом нерухомого майна, відкрито та безперервно володіє майном протягом більше ніж десять років, утримуючи його в належному стані, вимоги про визнання за ним права власності на вказані об'єкти нерухомого майна за набувальною давністю підлягають задоволенню в повному обсязі.

Визнання права власності на майно за позивачем відповідає фактичним обставинам справи, не порушує будь-чиїх прав та вимог законодавства.

Згідно частини 3 статті 397 Цивільного кодексу України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, одним із способів захисту цивільних прав є визнання такого права.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що в діях відповідачів відсутні ознаки неправомірності, які спонукали позивача звернутись до суду, тому понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачами відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Визнати за Олевською районною спілкою споживчих товариств (11000, Житомирська область, м.Олевськ, вул. Володимирська, 3; код ЕДРПОУ 01750306) право власності на нежитлову будівлю бази продпромтоварів (бокси з прохідною та гаражі) загальною площею 338,1 кв. м., які розташовані за адресою: м. Олевськ, вул. Кооперативна, 17.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 04.12.17

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу ( рек.з пов) - прошите

3-4- відповідачам (рек. з повідом.)