ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2017р. Справа № 917/1727/17

за позовом Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Велика Набережна, буд. 9, м. Кременчук, Полтавська область, 39630)

до Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області (вул. Миру, буд. 24, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Полтавська обл, 39800)

про стягнення 1663,65 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з"явився

від третьої особи: не з"явився

Розглядається позовна заява про стягнення 1663,65 грн. - відшкодування переплати пенсії громадянину ОСОБА_1

Позивач надав клопотання про розгляд справи без участі його представника. Клопотання задоволено судом.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує посилаючись на те, що позивачем не надано доказів наявності в діях працівника архівного відділу виконавчого комітету складу правопорушення, архівна довідка не може слугувати підставою для покладення матеріальної відповідальності за заподіяну шкоду. Працівники архівних установ не мають права здійснювати будь-які математичні розрахунки, а зобов"язані тільки точно відобразити у довідках ту інформацію та дані, що зазначені в бухгалтерських документах. Архівна довідка була видана на підставі розрахункових відомостей ОСОБА_1, який працював на підприємстві ВАТ "Полтаваекскавація". Видані архівні довідки, містили інформацію про предмет запиту на підставі архівних документів із зазначенням їх пошукових даних.

Відповідачем у відзиві також заявлено про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ВАТ "Полтаваекскавація" є припиненою з 12.03.2010р. Це унеможливлює залучення даного товариства до участі у справі третьою особою.

В судовому засіданні 23.11.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, встановив:

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1055 від 16.12.2015 року утворено як юридичну особу публічного права Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України, шляхом злиття управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці, управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську, управління Пенсійного фонду України в Кременчуцькому районі та управління Пенсійного фонду України в Козельщинському районі.

Дане управління є правонаступником всіх прав та обов'язків вказаних припинених управлінь.

Відповідно до Постанови Верховної ради України № 1377-VIII від 01.06.2016 року місто Комсомольськ було перейменовано у місто Горішні Плавні. На підставі даної постанови та керуючись нормами чинного законодавства, рішенням Комсомольської міської ради від 21.06.2016 року було перейменовано Виконавчий комітет Комсомольської міської ради у Виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради.

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 року № 121/2001 року, органи Пенсійного фонду України є органами виконавчої влади, що призначають пенсії та акумулюють кошти на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для забезпечення фінансування витрат на виплату пенсій. Одним із основних завдань органів Пенсійного фонду України є ефективне використання коштів Пенсійного Фонду України та здійснення в межах компетенції контрольних функцій.

На підставі направлення від 05.06.2012 року № 167, виданого управлінням Пенсійного фонду України в м. Комсомольську, відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Порядку подання і оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 05 листопада 2014 року було проведено перевірку з питань обґрунтованості видачі архівних довідок про заробіток № 136, 137 від 14.04.2004 року на гр. ОСОБА_1, який працював у ВАТ "Полтаваекскавація" за 2004р.- 2012роки.

При перевірці було встановлено, що дані архівної довідки про заробіток № 136, 137 від 14.04.2004 року на гр. ОСОБА_1 співпадають з даними відомостей по нарахуванню заробітної плати, але в суми середньої заробітної плати було помилково зараховано види оплати праці та інші виплати, на які не нараховувалися страхові внески та які не повинні враховуватися при визначення середньої заробітної плати.

За результатами перевірки було складено Акт перевірки достовірності архівної довідки про заробітну плату № 257 від 06.06.2012р., який підписаний представником позивача та відповідача без зауважень (а.с.9).

За твердженням позивача, внаслідок надання архівним відділом відповідача недостовірних довідок про заробіток № 136, 137 від 14.04.2004 року була здійснена переплата пенсії ОСОБА_1 в сумі 5255,46грн., нарахованої за період з 13.05.2004 р. по 31.07.2012р.

Розмір переплати зменшено на суму 1023 грн. 80 коп. з урахуванням відшкодованих сум підприємством.

На підставі рішення територіального управління з 01.11.2012 року по 31.05.2013 року з пенсії ОСОБА_1 відраховані надмірно виплачені кошти в сумі 2568 грн. 01 коп.

Залишок переплати становить 1663 грн. 65 коп., що підтверджується розрахунком переплати пенсії, що виникла за період з 13.05.2004 року по 31.07.2012 року у ОСОБА_1

Під час розгляду заявлених позовних вимог господарським судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. При цьому, для виникнення зобов"язання з відшкодування шкоди необхідна наявність сукупності умов, які формують склад правопорушення, що є підставою для цивільно-правової відповідальності, а саме: шкоди, протиправної поведінки, причинного звязку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вини.

За приписами ч.2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Приписами ч.2 ст. 42, ст. 43 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» встановлено, що працівники архівних установ, користувачі архівними документами, в тому числі документами Національного архівного фонду, інші особи, винні у недбалому зберіганні, псуванні, незаконному знищенні, підроблені, приховуванні, розкраданні, незаконному вивезенні за межі України або незаконній передачі іншій особі архівних документів, а також у порушені порядку щодо доступу до зазначених документів та інших порушеннях законодавства про Національний архівний фонд та архівні установи, несуть відповідальність згідно із законом.

Ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування», на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, зазначеною нормою передбачено можливість стягнення суми переплаченої пенсії виплаченої саме внаслідок подання недостовірних даних страхувальником.

Відповідно до ч. 1. ст. 1, п. 1 ч.1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до страхувальників відносяться роботодавці: підприємства, установи і організації незалежно від форм власності, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору та відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов"язкове державне соціальне страхування та або є платником відповідно до цього Закону.

Як свідчать матеріали справи, громадянин ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ВАТ "Полтаваекскавація". Позивачем не надано доказів, що цей громадянин перебував у трудових відносинах з виконавчим комітетом Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, Отже відповідач не є страхувальником вказаної особи.

Крім того, судом звертається увага, що позивач не посилається на те, що видана відповідачем в особі його архівного підрозділу архівні довідки № 136, 137 від 14.04.2004р. щодо заробітної плати ОСОБА_1 містили недостовірну інформацію, тобто інформацію, яка не відповідала змісту архівних документів, переданих на збереження роботодавцем.

Як встановлено актом перевірки № 257 від 06.06.2012р., складеним посадовими особами позивача, дані архівні довідки співпадають з даними розрахункових відомостей гр. ОСОБА_1, що перебували на збереженні в архівній установі. Зі змісту листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області від 31.07.2012р. № 1344/04-0370/33 (а.с. 10) також вбачається, що переплата пенсії гр. ОСОБА_1 виникла в наслідок надання страхувальником (а не відповідачем) недостовірних даних про заробітну плату для обчислення пенсії.

Як свідчать матеріали справи, переплати виплаченої третій особі пенсії виникла внаслідок того, що позивачем було здійснено нарахування пенсії виходячи з загального розміру заробітної плати, в тому числі тих її частин, на які не нараховувалися страхові внески.

В той же час, видані відповідачем архівні довідки №136,137 від 14.04.2004р. взагалі не містили відомостей про складові частини заробітної плати та не відображали ті з них, на які нараховувалися страхові внески.

Позивачем не доведено того, що на відповідача покладено обов"язок проводити визначення з загального розміру заробітної плати тих частини, на які не нараховуюся страхові внески.

Посадові особи позивача при призначенні пенсії гр. ОСОБА_1 не були позбавлені можливості витребувати додаткові відомості, необхідні для обчислення пенсії, але відповідні дії вчинені ними не були.

Враховуючи викладене, суд вважає, що переплата виплаченої пенсії, яку позивач вважає збитками, мала місце не внаслідок протиправних дій відповідача, до якого подано позов.

Позивач не довів посиланням на будь-які докази, що посадові особи відповідача (в особі його архівного підрозділу) вчинили будь-які протиправні дії, зокрема, що видані ним архівні довідки № 136, 137 від 14.04.2004р. містили недостовірну інформацію, тобто таку, яка не відповідала змісту архівних документів, переданих на зберігання.

Згідно положень ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивачем не доведено складу цивільного правопорушення, не доведено, що збитки ним понесені внаслідок неправомірних дій відповідача, та не доведено вини відповдіача у спричиненні цих збитків.

За таких обставин, заявлені позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.2.2 постанови Пленуму ВГСУ № 10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки судом не встановлено порушень прав відповідачем, до якого подано позов, здійснена відповідачем у відзиві на позов заява про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог залишається судом без розгляду.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано: 28.11.2017 року.

Суддя Т. М. Безрук