ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"24" листопада 2017 р. Справа № 922/2381/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А.,

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх. № 3576Х/3-28) на рішення Господарського суду Харківської області від 19 вересня 2016 року по справі № 922/2381/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", м. Київ;

до Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків;

про стягнення 214 477 596,33 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ПАТ "Харківгаз" про стягнення 214477596,33 грн за договором № 13-228-ВТВ на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, в тому числі: 169639003,17 грн основного боргу; 34876569,93 грн пені, 2474756,84 грн 3% річних та 7487266,39 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.09.2016 у справі № 922/2381/16 (суддя Макаренко О.В.) в позові відмовлено повністю.

Позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Також позивач в апеляційній скарзі просить поновити строк на подання апеляційної скарги, з посиланням на те, що у вересні 2016 року керівництвом позивача було вчинено заходи щодо сплати судового збору та надано розпорядження відповідальному працівнику (ОСОБА_1В.) на виготовлення та подання до суду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 19.09.2016 у справі № 922/2381/16. Під час перевірки у жовтні 2017 року позивачем встановлено, що відповідальним працівником не було подано до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 19.09.2016 у справі № 922/2381/16, що призвело до пропуску строку на апеляційне оскарження рішення у відповідності до ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для прийняття апеляційної скарги позивача до провадження та відновлення строку для подання апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Згідно зі ст. 93 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 цього Кодексу.

Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення учасника процесу та пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення заявником по справі процесуальних дій.

Отже, наведена норма пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску строку на подання апеляційної скарги. Заявник повинен обґрунтувати поважність причин пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем до апеляційної скарги не надані обгрунтовані докази поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване судове рішення у справі № 922/2381/16 було ухвалено 19.09.2016 у присутності представника позивача ОСОБА_2, який приймав участь в судових засіданнях 02.08.2016, 06.09.2016 та 16.09.2016., представник діяв на підставі довіреності Голови правління ПАТ "НАК "Нафтогаз України" ОСОБА_3 від 18.04.2014 № 14-88.

Зазначене свідчить, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" було обізнане про результати розгляду справи з 19.09.2016 дня прийняття та оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Оскільки представник позивача був присутній при прийнятті судового рішення, судом першої інстанції зазначене рішення позивачу не надсилалось, що відповідає вимогам ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що повне рішення надсилається сторонам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Представник позивача ОСОБА_2 брав участь у судовому засіданні в загальному порядку, але своєчасно не здійснив заходів щодо отримання рішення Господарського суду Харківської області від 19.09.2016 у справі № 922/2381/16 та подання апеляційної скарги на зазначене рішення в межах 10-денного строку для подання апеляційної скарги, визначеного ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що Головою правління ПАТ "НАК "Нафтогаз України" ОСОБА_3 було видано довіреності на представлення інтересів Компанії в судових інстанціях України, окрім ОСОБА_2 ще трьом представникам:

- ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від 13.06.2016 № 14-100;

- ОСОБА_5, який діяв на підставі довіреності від 15.12.2015 № 14-121;

- ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності від 13.05.2014 № 14-137.

В клопотанні про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в обгрунтування причин пропуску строку посилається на безвідповідальне ставлення до своїх посадових обов'язків головним юрисконсультом ОСОБА_1 та неприйняття ним заходів для подання апеляційної скарги, який на підставі наказу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» від 10.10.2017 № 344 притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Зазначена особа не представляла інтереси позивача в суді першої інстанції, довіреність на повноваження ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутня.

Враховуючи, що Головою правління ПАТ "НАК "Нафтогаз України" ОСОБА_3 було видано ще чотири довіреності на відповідальних представників товариства для представлення інтересів товариства в судових інстанціях, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, взагалі відсутні обгрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки зазначені особи мали право та не були позбавлені можливості здійснити заходи щодо своєчасного подання апеляційної скарги.

Тобто, чисельність працівників в юридичному департаменті ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є достатньою для своєчасного оскарження судових рішень.

Як вбачається з апеляційної скарги, позивач 18.11.2017 отримав рішення Господарського суду Харківської області від 19.09.2016 у справі № 922/2381/16, але лише через рік - 13.11.2017 представник позивача ОСОБА_7, який діяв на підставі довіреності від 29.09.2017 № 14-165, звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 19.09.2016 у справі № 922/2381/16, що підтверджується штампом на поштовому конверті. Ґрунтовні причини зволікання протягом року з поданням апеляційної скарги апелянтом не наведені та не зазначені перешкоди для своєчасного здійснення подачі апеляційної скарги чисельним представникам ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Згідно з п. 4 постанови пленуму Вищого господарською суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XІІ Господарського процесуального кодексу Украіни" (зі змінами і доповненнями) клопотання про відновлення строку падання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до усталеної практики Суду, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності (рішення Суду у справі Мушта проти України по 8863/06 від 18.11 2010, "Мельник проти України" N 23436/03, від 28.03.2006). Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України", заява № 3236/03, від 03.04 2008, рішення у справі «Устименко проти України»; заява № 32053/13, від 29.10.2015). Відхід від цього принципу можливий лице: коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Отже, відновлення пропущеного строку є правом суду виходячи з встановлення поважності причин пропуску строку. При цьому поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Таким чином, для відновлення процесуального строку заявник має довести суду наявність відповідних обставин, їх поважність та непереборність, у зв'язку з тим, що норма про можливість відновлення процесуальних строків є по суті пільгою що може використовуватися лише як виняток із загального правила оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного із процесуальних строків.

Позивач - ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не був позбавлений процесуальної можливості своєчасно оскаржити рішення суду від 19.09.2016, однак своїм правом на оскарження судового рішення не скористався.

Враховуючи вищенаведене, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» не обґрунтовано поважність причин тривалого пропуску строку на оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 19.09.2016 у справі № 922/2381/16.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення тому відмовляє позивачу в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

З огляду на викладене, апеляційна скарга повертається позивачу на підставі . 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 50, 51, 53, 86, 91, 93, п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду.

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити позивачу в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги.

2. Повернути заявнику апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами, у тому числі: оригінал платіжного доручення № 5007178 від 30.10.2017 про сплату судового збору в сумі 264000,00 грн на 1 арк.; копія платіжного доручення № 4007667 від 30.09.2016 на суму 227370,00 грн на 1 арк.; поштовий фіскальний чек та 2 описи вкладення у цінні листи від 13.11.2017 на 2 арк.; всього на 22 аркушах, а також поштовий конверт.

Додаток: заявнику - матеріали скарги на 22 арк. та конверт.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.