ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"30" листопада 2017 р. № 918/820/17

Суддя Бережнюк В.В. розглянувши матеріали

за позовом Рівненське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі директора відділення, що виступає від імені Українського державного фонду підтримки фермерських господарств

до відповідача ОСОБА_1 (фермерське) обслуговуюче господарство "Маленький Оазис"

про стягнення заборгованості в сумі 93 948,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рівненське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі директора відділення, що виступає від імені Українського державного фонду підтримки фермерських господарств звернулося в господарський суд Рівненської області із позовною заявою до Селянського (фермерського) обслуговуючого господарства "Маленький Оазис" про стягнення 93 948,27 грн. коштів фінансової підтримки.

При розгляді вказаної позовної заяви та доданих до неї документів судом встановлено, що позивачем не надано: належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, та належних доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з розрахунку на одну особу у місячному розмірі 1600 гривень.

Доказів сплати судового збору позивач суду не надав.

Разом з тим, позивачем подано заяву про звільнення від сплати судового збору. Заяву обґрунтовує тим, що Рівненське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств позбавлене можливості сплатити судовий збір у зв'зку з тим, що кошторисом видатків на 2017 рік відділення не передбачено коштів на такий вид витрат.

Розглянувши заяву про звільнення від сплати судового збору, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 3.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону. Однак, позивачем не надано суду жодних підтверджуючих доказів. Крім того, як уже зазначалося вище самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Господарському суду надано лише право, а не покладено обов'язок у будь-якому випадку задовольняти клопотання учасників судового процесу про відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати ними судового збору. Тобто, вказана норма є суб`єктивною та застосовується лише у випадку, коли заявник надасть суду дійсно переконливі докази скрутного матеріального становища, яке перешкоджає йому вчинити необхідні дії по сплаті судового збору.

Дії суду при розгляді клопотання (заяви) сторони про відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збору повинні здійснюватися з дотриманням принципів рівності та збалансованості інтересів сторін.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не подано належних та допустимих доказів наявності обставин, які свідчать про скрутне матеріальне становище та про неможливість, у зв'язку з цим, сплати судового збору у встановленому Законом розмірі, а тому заява позивача про звільнення від сплати судового збору є такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, Верховною Радою України прийнято Закон України "Про внесення зміни до статті 56 Господарського процесуального кодексу України щодо порядку надсилання копії позовної заяви" від 19 травня 2011 року № 3382-VI, згідно з п.2 якого цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон опубліковано в газетах "Голос України" 17.06.2011р. № 109 та "Урядовий кур'єр" 17.06.2011р. № 109. Тобто зазначений Закон набрав чинності з 18 червня 2011 року.

Відповідно до ст.56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіблистом з описом вкладення.

Позивач в якості доказу направлення копії позовної заяви №017/203 від 27.11.2017 р. відповідачу надав копію фіскального чеку від 27.11.2017р. №9571, при цьому опис вкладення відсутній.

Відповідно до п.2 ст.57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Пунктами 4 та 6 частини 1 статті 63 ГПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, та якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За таких обставин позовна заява підлягає поверненню без розгляду.

Позивач не позбавлений права повторного звернення до господарського суду з даною позовною заявою після усунення допущених порушень.

Керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви №017/204 від 27.11.2017 р. Рівненського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств про звільнення від сплати судового збору за подачу позовної заяви до Селянського (фермерського) обслуговуючого господарства "Маленький Оазис" про стягнення 93 948,27 грн. коштів фінансової підтримки.

2. Позовну заяву Рівненського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та додані до неї документи повернути без розгляду.

Суддя Бережнюк В.В.