ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.11.2017 Справа № 904/8745/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", м. Київ

до Українсько-російського Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельна компанія "ЮГОС", м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - фізична особа-підприємець Лук`янчук Олег Степанович, м. Підгороднє Дніпропетровської області

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, м. Підгороднє Дніпропетровської області

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4, м. Дніпро

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_5, м. Дніпро

про визнання недійсним аукціону

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача Шипіленко Р.О. довіреність №629/15 від 06.11.15р. представник

від відповідача: Журавель К.О. довіреність № б/н від 09.09.16р. представник

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

від третьої особи-3: не з'явився

від третьої особи-4: не з'явився

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" (далі - позивач) звернулося до Українсько-російського Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельна компанія "ЮГОС" (далі - відповідач) з позовом про визнання недійсним аукціону від 26.06.2013 року з продажу нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, проведеного у справі №38/5005/5057/2012 про банкрутство фізичної особи - підприємця Лукянчука О.С.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2015 року, яке постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 року залишено без змін, у справі № 904/8745/15 позов задоволено в повному обсязі, визнано недійсним проведений відповідачем спірний аукціон від 26.06.2013 року, за результатами якого складено протокол від 26.06.2013 року та визнано переможцем ОСОБА_3, оскільки спірний аукціон є незаконним, у зв'язку з тим, що проведений у межах безпідставно порушеної справи про банкрутство.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.07.2016 року рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2015 року та постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.03.2016 року у справі № 904/8745/15 скасовані, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 року залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 року у справі № 904/8745/15, позов задоволено. Визнано недійсним проведений відповідачем спірний аукціон від 26.06.2013р. з продажу нерухомого майна фізичної особи-підприємця Лук'янчук Олега Степановича, за результатами якого складено протокол від 26.06.2013 та визнано переможцем ОСОБА_3

Постановою Вищого господарського суду України від 06.09.2017 р. рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 р. у справі № 904/8745/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Статтею 11112 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції в постанові від 06.07.2016 року вказав на те, що припинення провадження у справі про банкрутство виключає можливість оспорювання в окремому позовному провадженні проведеного в межах цієї справи аукціону з реалізації майна боржника. У цьому випадку може мати місце виключно спір щодо правомірності правочинів (договорів) про відчуження майна боржника.

Проте, при новому розгляді справи суди попередніх інстанцій, ігноруючи обов'язкові вказівки суду касаційної інстанцій, розглянули заявлені позовні вимоги про визнання недійсним аукціону по суті, не врахувавши, що встановлення за відповідним судовим рішенням незаконності аукціону, тобто порушення порядку його організації та проведення, невідворотно викликає необхідність його повторного проведення у справі про банкрутство з метою реалізації майна боржника. У зв'язку з чим за відсутності триваючого провадження у справі про банкрутство оспорювання проведеного у цій справі аукціону не може мати місце.

У цьому випадку розгляд заявлених у даному провадженні позовних вимог, які стосуються виключно аукціону, як самостійного правочину, суперечить положенням ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, що була ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, оскільки порушує право на ефективний засіб юридичного захисту прав та свобод.

19.09.2017 року системою автоматичного розподілу, справу № 904/8745/15 передано на розгляд судді Рудовській І.А.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2017 р. по справі № 904/8745/15 справу прийнято до провадження судді Рудовської І.А., та призначено до розгляду у судовому засіданні на 04.10.2017 р.

Ухвалами Господарського суду Дніпропетровської області від 04.10.2017 р. від 31.10.2017 р. та від 14.11.2017 р. розгляд справи відкладено на 31.10.2017 р. на 14.11.2017 р. та на 20.11.2017 р.

Представник позивача у судових засіданнях 04.10.2017 р., 14.11.2017 р. та 20.11.2017 р. наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судових засіданнях 04.10.2017 р., 14.11.2017 р. та 20.11.2017 р. заперечував проти позовних вимог, з підстав викладених у письмових заперечень на позовну заяву.

Представники третіх осіб-1,-2,-4, у судові засідання не з'явилися, письмові пояснення з урахуванням вказівок, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 06.09.2017 р. суду не надали.

Представник третьої особи-3 у судовому засіданні 31.10.2017 р. підтримав надані до суду письмові пояснення. В судові засідання 04.10.2017 р., 14.11.2017 р. та 20.11.2017 р. представник третьої особи-3 не з'явився.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 20.11.2017 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи-3 (31.10.2017 р.), оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" на підставі Договору іпотеки від 27.06.2008 року № 014/02-40/1831 є іпотекодержателем майна ФОП Лук'янчука О.С., переданого у забезпечення виконання зобов'язань останнього за кредитною угодою від 27.06.2008 року № К-Д014/02-40/925/1.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2012 року порушено провадження у справі № 38/5005/5057/2012 про банкрутство ФОП Лук'янчука О.С. в порядку ст. 47-49 Закону України "Про банкрутство".

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2012 року боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4

На виконання повноважень, передбачених ст. 25 Закону України "Про банкрутство", 26.06.2013 року ліквідатором в межах ліквідаційної процедури у справі про банкрутство здійснено реалізацію нерухомого майна боржника - житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 шляхом проведення спірного аукціону, організатором якого виступив відповідач.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2013 року провадження у справі № 38/5005/5057/2012 про банкрутство ФОП Лук'янчука О.С. припинено, як безпідставно порушене. Судом касаційної інстанції констатовано відсутність ознак безспірності грошових вимог кредиторів боржника.

Таким чином, справа про банкрутство ФОП Лук'янчука О.С., в межах якої проведено спірний аукціон, порушена та здійснювалась у порядку Закону України "Про банкрутство" у редакції, чинній до 19.01.2013 року. При цьому публікація оголошення про продаж спірного майна боржника - ФОП Лук'янчука О.С. була здійснена в газеті "Вісті Придніпров'я" 30.10.2012 року, тобто до набрання чинності новою редакцією Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 8 ст. 44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у новій редакції спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Отже, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у новій редакції прямо визначено, що розгляд питання про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, а також правочинів, вчинених з метою реалізації результатів аукціону (договорів купівлі-продажу, документів щодо права власності тощо), здійснюється виключною в межах провадження у справі про банкрутство, а не в окремому позовному проваджені.

Одночасно положеннями законодавства про банкрутство (як у попередній, так і в новій редакції) передбачено можливість реалізації майна боржника як конкретному покупцю, так і шляхом проведення конкурсу - аукціону. У свою чергу пріоритетною є реалізація майна на аукціоні, метою якого є виявлення на конкурентних засадах його переможця - покупця майна з метою прозорого відчуження майна боржника за найвищою ціною.

Частиною 3 статті 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у новій редакції передбачено, що результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Отже, законодавець прямо пов'язує законність проведення аукціону із законністю правочинів, укладених з метою його реалізації: договорів, а також інших юридично значимих дій, пов'язаних з оформленням права власності на майно. При цьому сам по собі аукціон та його результат не є підставою для відчуження майна боржника, а є лише передумовою для укладення між переможцем та боржником відповідного правочину - договору купівлі-продажу майна та подальшого оформлення правовстановлюючих документів про право власності на придбане майно. Тобто аукціон є лише засобом досягнення результату у вигляді відчуження майна боржника.

Підставою ж для визнання недійсними аукціону, як самостійного правочину, є виключно порушення встановлених законодавством правил його проведення, зокрема процедури підготовки, проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

З вищезазначеного випливає, що аукціон безпосередньо пов'язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство, тому його оспорювання можливе тільки за умови існування процедури банкрутства, в якій його проведено. Це пов'язано з тим, що встановлення за відповідним судовим рішенням незаконності аукціону, тобто порушення порядку його організації та проведення, невідворотно викликає необхідність його повторного проведення у справі про банкрутство з метою реалізації майна боржника.

Таким чином, за відсутності триваючого провадження у справі про банкрутство оспорювання проведеного у цій справі аукціону не може мати місце.

У той же час правові підстави для визнання недійсними правочинів (договорів), укладених на реалізацію результатів аукціону, є значно ширшими, оскільки передбачені у тому числі і нормами загального цивільного законодавства, тоді як законодавство про банкрутство містить лише додаткові, властиві лише самій процедурі банкрутства, підстави для визнання правочинів недійсними.

Після припинення провадження у справі про банкрутство можуть мати місце лише спори стосовно правочинів, які є підставою для відчуження майна за результатами аукціону, а не самого аукціону, як підстави для укладення таких правочинів.

Згідно з частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як встановлено частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1 - 3 та 6 статті 203 Цивільного кодексу.

Згідно з частиною 10 статті 30 Закону України "Про банкрутство" продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором та покупцем, відповідно до законів України.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, зважаючи на відсутність порушеного права позивача, та беручи до уваги, що на момент вчинення правочинів по відчуженню майна боржника ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2012 року не скасована.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані, безпідставні та такі, що до задоволення не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у справі покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України " 27 " листопада 2017 р.

27.11.2017