КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р. Справа№ 927/1550/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Сітайло Л.Г.

Пашкіної С.А.

при секретарі Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю № 211 від 24.02.2017

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.03.2017

у справі № 927/1550/15 (суддя Лавриненко Л.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до NV PALETTEN DE BACKER

про стягнення 258 781,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 258 781,65 грн. за поставлений за контрактом № 01 від 07.04.2015, але неоплачений товар.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 02.03.2017, повний текст якого підписаний 06.03.2017, у справі № 927/1550/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується, що відповідно до досягнутих сторонами домовленостей, позивачем було зменшено ціну спірного товару та виставлено відповідачу інвойси № 3 від 22.10.2015 на оплату дошки 17*93*1200 6,452 м.куб за ціною 155 євро м.куб. на суму 1 000,06 євро та № 4 від 23.10.2015 на оплату дошки 19*92*1000 1м.куб. та дошки 19*95*1200 5,06 м.куб за ціною 165 євро м.куб. на суму 1 000 євро, які останнім були оплачені у повному обсязі, а відтак, правові підстави для стягнення заявленої позивачем до стягнення суми відсутні.

При вирішенні спору сторін по суті суд першої інстанції не взяв до уваги твердження позивача про те, що він не змінював ціну на товар, а, виставляючи інвойси № 3 від 22.10.2015 на суму 1 000 євро та інвойс № 4 від 23.10.2015 на 1 000 євро, намагався отримати в добровільному порядку частину коштів за поставлений товар, виходячи з такого:

- інвойс - це документ (рахунок-фактура, яка використовується при експорті й імпорті якої-небудь продукції), що містить перелік товарів із вказівкою їх вартості, формальних особливостей (кольору, ваги і т.д.), умов поставки й відомостей про відправника-одержувача. Інвойс підтверджує зобов'язання покупця перед продавцем. При передачі даного документа у першого виникає зобов'язання оплатити товар з його пред'явленням. Таким чином, даний формуляр продавцем передається покупцеві вже при продажу конкретного товару;

- у міжнародній товарно-транспортній накладній від 06.10.2015 № 0000052 йде посилання саме на інвойс № 4 від 06.10.2015, у міжнародній товарно-транспортній накладній від 05.10.2015 - на інвойс № 3 від 05.10.2015. Позивачем були змінені саме інвойси № 3 та № 4;

- належних доказів, які б підтверджували, що позивачем додатково здійснювалась відповідачу поставка товару, у зв'язку з чим позивачем були виставлені відповідачу на оплату інвойси № 3 від 22.10.2015 року на суму 1 000,06 євро та № 4 від 23.10.2015 на суму 1 000 євро, позивач суду не надав.

Не погоджуючись з рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.03.2017 № 927/1550/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі позивач зазначив про безпідставність висновку суду першої інстанції про зменшення позивачем ціни товару.

В обґрунтування вказаної позиції позивач послався на те, що у інвойсах № 3 від 22.10.2015 на суму 1 000 євро та № 4 від 23.10.2015 на 1 000 євро позивачем не було змінено ані загальну кількість товару, ані ціну за кубічний метр, що свідчить про те, що загальна вартість товару змінена позивачем не була.

Ухвалою від 21.03.2017 колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Баранець О.М., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.03.2017 у справі №927/1550/15 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 17.10.2016 о 10:00, провадження у справі зупинено на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України.

Ухвалою від 13.10.2017 провадження у справі поновлено.

Ухвалою від 17.10.2017 колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Баранець О.М., Пашкіна С.А. розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3на рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.03.2017 у справі № 927/1550/15 відкладено до 20.11.2017.

Розпорядженням № 09-53/4597/17 від 16.11.2017, у зв`язку з призначенням судді Баранця О.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), суддею Верховного суду згідно з Указом Президента України № 357/2017 від 10.11.2017, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 927/1550/15.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.11.2017 справа № 927/1550/15 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Сітайло Л.Г., Пашкіна С.А.

Ухвалою від 17.11.2017 колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3на прийнято до свого провадження.

Відповідач представників в жодне судове засідання не направив, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників сторін в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила таке.

07.04.2015 позивач як продавець та відповідач як покупець уклали контракт № 1 (далі Контракт) в п. 1 якого погодили, що позивач зобов'язується поставити відповідачу споживчі товари в кількості та асортиментному переліці (Додаток до Контракту).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що ним за Контрактом відповідачу поставлено товар, якій останнім було оплачено не у повному обсязі.

З матеріалів справи слідує, що позивачем та відповідачем під час розгляду справи до матеріалів справи долучені різні примірники Контракту (а.с. 12-14 та а.с. 55-57 т. 1).

Вказані примірники Контракту різняться між собою тим, що наданий позивачем примірник містить п. 7.1 наступного змісту: «Даний контракт вступає в силу з моменту підписання і діє до 07.04.2016 або до повного виконання сторонами зобов'язань», а також містить дату (07.04.2015) та місце його укладення (м. Чернігів), в той час як наданий відповідачем примірник Контракту не містить дати та місця його укладення і закінчується пунктом 7 «Найменування, адреса та банківські реквізити сторін» (у примірнику Контракту позивача пункт «Найменування, адреса та банківські реквізити сторін» є пунктом 8).

Водночас всі інші пункти у примірниках Контрактів, наданих позивачем та відповідачем, є однаковими за змістом.

Відповідач у своїх поясненнях заперечує щодо підписання контракту в редакції, наданій позивачем.

Жодною з сторін оригінал Контракту до матеріалів справи залучено не було.

Враховуючи територіальне розташування сторін, а також те, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що листування між сторонами відбувалась за допомогою електронної пошти, колегія суддів вважає, що оригінал Контракту як єдиного документу, який був би підписаний обома сторонами та містив оригінальні відбитки печаток сторін, взагалі відсутній.

Водночас, з огляду на те, що у правовідносинах сторін, щодо яких розглядається спір, наявність або відсутність пункту 7.1 у Контракті, а також дата та місце його укладення не є вирішальними та принциповими, а також те, що сторони не заперечують ані проти факту укладення Контакту, ані проти змісту всіх його пунктів, окрім п. 7.1, колегія суддів вважає доведеним, як факт укладення Контракту, так і зміст всіх його пунктів, окрім п. 7.1.

У п. 6.1 Контракту сторони встановили, що в усьому іншому, що не врегульовано цим договором, сторони керуються Конвенцією ООН Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року.

Правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою), зокрема і питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, визначені Законом України «Про міжнародне приватне право».

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності, можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

В п. 5.1 Контракту сторони погодили, що всі спори та розбіжності, що можуть виникнути із даного договору або у зв'язку з ним, підлягають вирішенню в суді Чернігова в Україні.

Відповідно до ст. 21 ГПК України:

- сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу;

- позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу;

- відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу

Частинами 1, 2 ст. 1 ГПК України встановлено, що:

- підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням;

- у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам (ст. 13 ГПК України).

Статтею 12 ГПК України встановлено, що:

- господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

- підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, враховуючи суб'єктний склад сторін, а також предмет спору, спір сторін має бути вирішений саме в господарських судах та за правилами саме господарського судочинства, тобто, враховуючи положення 5.1 Контракту , у Господарському суді Чернігівської області.

Статтею 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що сторони договору згідно зі статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Згідно з п.п. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про міжнародне приватне право» у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

Враховуючи, що сторонами в Контракті визначено, що до даних правовідносин застосовується Конвенція Організації Об'єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів 11 квітня 1980 року (далі Конвенція), суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо застосування до спірних правовідносин сторін цієї конвенції.

У п. 1.2 Контракту сторони погодили, що ціна товару є остаточно погодженою в додатку до Контракту.

При зверненні до суду з цим позовом позивач послався на те, що сторонами 20.09.2015 підписано Додаток № 3 до Контракту (а.с. 15 т. 1), в якому визначено, що:

- поставці підлягає дошка (22*98*1200), дошка (22*95*1000) - пильний розмір та дошка (19*95*1200), дошка (19*92*1000) - заліковий та оплачуваний розмір, ціна: дошка - 165 євро;

- поставці підлягає дошка (19*95*1200) - пильний розмір, дошка (17*93*1200) - заліковий та оплачуваний розмір, ціна: дошка - 155 євро;

- специфікація товару: заготовка для тари повинна бути прямокутною з будь-якої деревини природної вологості. Сучки будь-які невипадаючі. Вологість деревини природна. Не допускається гниль, пліснява, сліди пошкодження комахами, випадаючі, гнилі, табачні сучки; пластові, торцеві (глибокі) тріщини, покоробленість, крилуватість, хвилястість пропилу. Всі кути перетину 90 градусів. Пиломатеріали повинні бути рівно торцовані з двох боків. Допускається обзол 1/3 від товщини і до 20см довжини від краю, синева до 10-20% від площі для групи А. Брусок необроблений антисептиком, дошка оброблена антисептиком;

- умови поставки DAP - Поперінге.

Проте відповідач заперечив проти підписання ним вказаного додатку № 3 до Контракту, зазначивши про те, що між сторонами було підписано лише додаток № 1.

Оригінал додатку № 3 до Контракту позивачем суду не надано і як вірно встановлено судом першої інстанції, з доданої до позовної заяви копії вказаного додатку (а.с. 15 т. 1) вбачається, що на його першому аркуші (на вказаному аркуші й визначені всі умови додатку - примітка суду) відсутні підписи і печатки сторін, а другий аркуш, на якому міститься підписи та печатки відповідача та позивача, не містить жодних відомостей про те, що такий аркуш відноситься саме до Додатку № 3.

Водночас копії Додатку № 1 долучені до матеріалів справи як позивачем (а.с. 97 т.2), так і відповідачем (а.с. 58 т. 1).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції в тому, що, враховуючи, що позивачем не надано суду для огляду оригіналу Додатку № 3 до Контракту, а відповідач заперечує щодо факту його укладення, узгодження асортименту і ціни товару, який підлягав поставці, сторонами було здійснено шляхом укладення саме Додатку № 1 до Контракту.

Вказаним Додатком № 1 погоджено, що:

- поставці підлягає брусок (78*93*2400), дошка (17*93*1200) - пильний розмір;

- поставці підлягає брусок (76*90*2400), дошка (15*90*1200) заліковий та оплачуваний розмір;

- ціна: брусок - 145 Євро; дошка - 155 євро;

- специфікація товару: заготовка для тари повинна бути прямокутною з будь-якої деревини природної вологості. Сучки будь-які невипадаючі. Вологість деревини природна. Не допускається гниль, пліснява, сліди пошкодження комахами, випадаючі, гнилі, табачні сучки; пластові, торцеві (глибокі) тріщини, покоробленість, крилуватість, хвилястість пропилу. Всі кути перетину 90 градусів. Пиломатеріали повинні бути рівно торцовані з двох боків. Допускається обзол 1/3 від товщини і до 20см довжини від краю, синева до 10-20% від площі для групи А. Брусок необроблений антисептиком, дошка оброблена антисептиком.

У розділі 2 Контракту сторони погодили, що:

- поставка товарів здійснюється на умовах FCA відповідно до Інкотермс в редакції Міжнародної торгової палати 2010 року. Однак додатково на позивача покладається обов'язок за власний рахунок здійснення завантаження товару на транспортний засіб;

- перевезення товару здійснюється транспортним засобом, спеціально обладнаним для перевезення товару даного виду;

- упаковка і маркування товару мають відповідати звичайним вимогам, забезпечуючим безпечну доставку, а також дотримання митних процедур;

- товар має супроводжуватись інвойсом і специфікацією позивача.

Згідно з п. 3.1 Контракту розрахунки за контрактом здійснюються у формі банківського переказу через кореспондентський рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» протягом 7 днів після розвантаження. Суми банківських комісій, сплачених за переказ, розподіляються наступним чином: відповідач сплачує комісії, що підлягають сплаті в банку своєї країни, позивач сплачує комісію, що підлягають сплаті в банку своєї країни.

Валютою контракту (інвойсу) і валютою платежу по даному контракту являється Євро (п. 3.2);

Відповідно до п. 3.3 Контракту оплата за доставку здійснюється відповідачем на місці відвантаження готівковими коштами по пред'явленому водієм рахунку. Сума доставки віднімається від загальної суми оплати.

Відповідачем до матеріалів справи додані наступні копії замовлень на товару (а.с. 61-63 т. 1):

- № 28107 від 07.04.2015 на 30 м.куб. брусу 90*76*2400мм за ціною 145 євро за м.куб та 30м.куб дошки 15*90*1200 за ціною 155 євро за м.куб.;

- № 28874 від 04.08.2015 на 30 м.куб. брусу 70*90 за ціною 145 євро за м.куб;

- № 29103 від 15.09.2015на 20 м.куб. дошки 19*95*1200мм та дошки 19*92*1000мм 20 м.куб. за ціною 165 євро за м.куб.

Відповідач зазначає про те, що за замовленнями № 28107 та № 28874 позивачем поставлено брус 76*90 в кількості 26,214 м.куб та брус 70*90 в кількості 34,428 м.куб, в той час як замовлення № 28107 щодо поставки дошки 15*90*1200 в кількості 30м.куб. позивачем виконано не було.

Відповідно до виставлених відповідачу інвойсів № 1 від 08.07.2015 на суму 2 052,04 євро та № 2 від 03.09.2015 на суму 4 980,03 євро (а.с. 225-226 т. 1), загальна вартість товару, отриманого за замовленнями № 28107 від 07.04.2015 та 28874 від 04.08.2015, склала 7 032,07 євро.

Відповідач за вказаний отриманий товар розрахувався в повному обсязі, що підтверджується доданими до матеріалів справи виписками з банківського рахунку відповідача (а.с. 24-25 т. 2).

Вказані факти позивачем не заперечуються, а виконання вказаних поставок не є предметом спору сторін.

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної від 05.10.2015 та митної декларації № 102110000/2015/015914 (а.с. 22-24 т. 1, 25 т. 2), позивачем відповідачу поставлено 36 пакетів пиломатеріалу листяних порід (тополя) - 34,56 м.куб.

До накладної позивачем додано інвойс (рахунок-фактура) №3 від 05.10.2015(а.с. 21 т. 1), зі змісту якого слідує, що вантажем є 36 пачок пиломатеріалу листяних порід (тополя) - 34,56 м.куб., розмір 17*93*1200, ціна 155 євро м.куб., загальна сума 5 356,80 євро. Вказана сума також зазначена як вартість товару й у митній декларації № 102110000/2015/015914.

У графі 19 особливі відмітки міжнародної товарно-транспортної накладної від 05.10.2015 відповідачем 09.10.2015 (дата отримання відповідачем товару - примітка суду) проставлено відмітку «Вантаж прийнято на зберігання. Дошка не придатна для використання».

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної № 0000052 від 06.10.2015 та митної декларації № 102110000/2015/015929 (а.с. 26-28 т. 1, а.с. 27 т. 2) позивач поставив відповідачу 36 пакетів пиломатеріалу листяних порід (тополя) - 40,65 м.куб. До накладної позивачем додано інвойс № 4 від 06.10.2015.

До накладної позивачем додано інвойс (рахунок-фактура) № 4 від 06.10.2015 (а.с. 25 т. 1), зі змісту якого слідує, що вантажем є 36 пачок пиломатеріалу листяних порід (тополя) - 10,65 м.куб., розмір 19*92*1000 та 30 м.куб. 19*95*1200, загальний об'єм 40,65 м.куб., ціна 165 євро м.куб., загальна сума 6 707,25 євро. Вказана сума також зазначена як вартість товару у митній декларації № 102110000/2015/015929.

У графі 19 особливі відмітки міжнародної товарно-транспортної накладної від 05.10.2015 відповідачем проставлено відмітку «Not unloaded. The load is resused. The boards are not conform» (Не вивантажується. Навантаження відновлено. Дошки не відповідають).

Згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною від 06.10.2015 № 0000052 товар відповідям одержано 13.10.2015.

З наявного в матеріалах справи наданого позивачем електронного листування сторін (а.с. 31-76 т. 2), проти наявності якого позивач не заперечує, слідує, що:

- відповідач 09.10.2015 направив на електронну поштову скриньку позивачу рекламацію, а також фотографії отриманої продукції, в якій відповідач зазначає, що вантаж по інвойсу № 3 прийняти не може, оскільки суха береза в виробництві відповідача не використовується, товар відвантажено без замовлення, дошка поведена, розпил нерівномірний, ширина доставленої дошки довільна, машину розвантажено, щоб звільнити транспорт;

- листами, надісланим відповідачу електронною поштою 12.10.2015, позивач зазначив, що, переглянувши додаток №1 до Контракту та інвойс № 3, було допущено помилку, заліковий та оплачуваний розмір згідно додатку №1 до контракту дійсно становить 15*90*1200мм;

- листом від 12.10.2015 позивач пропонує відповідачу переробити інвойс № 3 та розглянути можливість прийняти доставлений згідно з інвойсом №3 товар за 50% його вартості;

- надісланим 12.10.2015 електронним листом позивач підтвердив факт доставки пиломатеріалу, переліченому у виставленому інвойсі (рахунку фактурі) № 3 як такого, що не відповідає додатку №1 до контракту № 01 від 07.04.2015;

- при прийнятті товару за інвойсом № 4 відповідачем виявлено, що товар не непридатний для використання, розпил нерівномірний, ширина та довжина дошки не постійні, дошка поведена, з чорнотою, місцями присутня пліснява;

- відповідачем 12.10.2015 електронною поштою на адресу позивача направлено рекламацію та фотографії отриманої продукції, в якій вказано про неможливість прийняти доставлені згідно з інвойсом № 4 від 06.10.2015 пиломатеріали з огляду на відсутність місць;

- 12.10.2015 позивач запропонував відповідачу прийняти товар по інвойсу № 4 за ціною по 80 євро;

- 14.10.2015 позивач просив відповідач направити хоча б одну машину назад та запропонував забрати товар по інвойсу № 3 за 1 000 євро (лист від 14.10.2015 о 10:33 а.с. 58 т. 2), а також погодився (лист від 14.10.1015 об 11:30 а.с. 60 т. 2) на пропозицію відповідача (лист від 14.10.2015 об 11:06, а.с. 59 т. 2) забрати й другу машину (інвойс № 4) за 1 000 євро.

На підтвердження факту погодження з вказаної ціною позивач виставив відповідачу інвойс № 3 від 22.10.2015 на оплату дошки 17*93*1200 6,452 м.куб за ціною 155 євро м.куб. на суму 1 000,06 євро та інвойс №4 від 23.10.2015 на оплату дошки 19*92*1000 1м.куб. та дошки 19*95*1200 5,06м.куб за ціною 165 євро м.куб. на суму 1 000 євро (а.с. 79, 83 т. 1), які відповідачем оплачені у повному обсязі, що позивачем не заперечується та підтверджується доданою до матеріалів справи копією платіжного доручення від 05.11.2015 на суму 2 000,06 євро (а.с. 26 т. 2).

Статтею 3 Конвенції визначено, що договори на поставку товарів, які потребують подальшого виготовлення або виробництва, вважаються договорами купівлі-продажу, якщо сторона, що замовляє товар, не бере на себе зобов'язання поставити істотну частину матеріалів, необхідних для виготовлення або виробництва таких товарів.

Отже, укладений між сторонами Контракт за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 11 Конвенції, не вимагається, щоб договір купівлі-продажу укладався чи підтверджувався в письмовій формі або підпорядковувався іншій вимозі щодо форми. Він може доводитися будь-якими засобами, включаючи свідчення.

Будь-яке положення статті 11, статті 29 частини II цієї Конвенції, яке допускає, щоб договір купівлі-продажу, його зміна та припинення за згодою сторін або оферта, акцепт чи будь-яке інше вираження наміру здійснювалися не в письмовій, а в будь-якій іншій формі, незастосовне, якщо хоча б одна зі сторін має своє комерційне підприємство в договірній державі, яка зробила заяву на підставі статті 96 цієї Конвенції. Сторони не можуть відступати від цієї статті чи змінювати її дію (с. 12 Конвенції).

Згідно з положеннями ст. 13 Конвенції для цілей цієї Конвенції під "письмовою формою" розуміються також повідомлення телеграфом і телетайпом.

Статтєю 30 Конвенції встановлено, що продавець зобов'язаний поставити товар, передати документи, що стосуються його, та передати право власності на товар відповідно до вимог договору та цієї Конвенції.

Продавець повинен поставити товар, який за кількістю, якістю й описанням відповідає вимогам договору і який затарований чи упакований так, як це вимагається за договором (ч. 1 ст. 35 Конвенції).

Згідно зі ст. 36 Конвенції продавець несе відповідальність за договором і за цією Конвенцією за будь-яку невідповідність товару, яка існує в момент переходу ризику на покупця, якщо навіть ця невідповідність стає очевидною тільки пізніше. Продавець також несе відповідальність за будь-яку невідповідність товару, яка виникає після моменту, зазначеного в попередньому пункті, і є наслідком порушення ним будь-якого свого зобов'язання, включаючи порушення будь-якої гарантії того, що протягом того чи іншого строку товар буде залишатися придатним для звичайних цілей чи якої-небудь конкретної цілі, або буде зберігати обумовлені якості чи властивості.

Частинами 1 та 2 ст. Конвенції встановлено, що покупець повинен оглянути товар або забезпечити його огляд у такий короткий строк, який практично можливий за даних обставин. Якщо договором передбачається перевезення товару, огляд може бути відкладений до прибуття товару в місце його призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Конвенції, покупець втрачає право посилатися на невідповідність товару, якщо він не повідомляє продавця про характер невідповідності в розумний строк після того, як вона була чи повинна була бути виявленою покупцем.

Згідно з п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надане відповідачем листування за допомогою електронної пошти є належним доказом на підтвердження досягнення сторонами певних домовленостей оскільки, по-перше, Конвенція визначає, що для цілей цієї Конвенції під «письмовою формою» розуміються також повідомлення телеграфом і телетайпом, а по-друге позивач не заперечив проти наявності такого листування між сторонами.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що товар за інвойсами № 3 та № 4 був позивачем поставлений неналежної якості про що відповідач своєчасно проінформував позивача і з чим останній фактично погодився.

У відповідності до ст. 50 Конвенції, якщо товар не відповідає договору й незалежно від того, чи була вартість вже оплачена, покупець може знизити ціну в тій пропорції, в якій вартість, котру фактично поставлений товар мав на момент поставки, співвідноситься з вартістю, яку на той момент мав би товар, відповідний договору. Однак, якщо продавець усуває недоліки на виконання своїх зобов'язань відповідно до статті 37 чи статті 48, або, якщо покупець відмовляється прийняти виконання з боку продавця згідно з цими статтями, покупець не може знизити ціни.

З матеріалів справи слідує, що сторонами за допомогою обміну електронними листами досягнуто згоди про зменшення позивачем вартості спірного товару до 2 000 євро.

На підтвердження такої домовленості також свідчить той факт, що позивачем відповідачу виставлено інвойси № 3 від 22.10.2015 на суму 1 000,06 євро та № 4 від 23.10.2015 на суму 1 000 євро.

Водночас посилання позивача на те, що у інвойсах № 3 від 22.10.2015 на суму 1 000 євро та № 4 від 23.10.2015 на 1 000 євро позивачем не було змінено ані загальну кількість товару, ані ціну за кубічний метр, що свідчить про те, що загальна вартість товару змінена позивачем не була, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки такі посилання спростовуються як змістом листування сторін, так і тим, що товар за спірними накладними постачався саме з посиланням на інвойси № 3 та № 4, які і були змінені позивачем, і жодних додаткових інвойсів на оплату спірного товару виставлено не було, так саме як не було і поставленого іншого товару на суми, які визначені позивачем у інвойсах № 3 від 22.10.2015 на суму 1 000,06 євро та № 4 від 23.10.2015 на суму 1 000 євро.

Тобто, у спірних правовідносинах сторони скористались наданим їм ст. 50 Конвенції правом та, з огляду на поставку позивачем неякісного товару, зменшили його ціну.

Покупець зобов'язаний сплатити вартість товару і прийняти поставку товару згідно з вимогами договору та цієї Конвенції (ст. 53 Конвенції).

Відповідно до положень ст. 59 Конвенції покупець зобов'язаний сплатити вартість у день, який встановлено чи може бути визначено згідно з договором та цією Конвенцією, без необхідності якогось запиту або виконання яких-небудь формальностей з боку продавця.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі і виставлені інвойси № 3 від 22.10.2015 та № 4 від 23.10.2015 оплатив повністю, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією платіжного доручення від 05.11.2015 на суму 2 000,06 євро. Факт одержання вказаних грошей позивачем не заперечується.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 258 781,65 грн. за поставлений за контрактом № 01 від 07.04.2015, але неоплачений товар. Рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.03.2017 у справі № 927/1550/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України судові витрати за подачу апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.03.2017 у справі № 927/1550/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.03.2017 у справі № 927/1550/15 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 927/1550/15.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.Г. Сітайло

С.А. Пашкіна