ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р.Справа № 922/3750/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Кучко А.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків
до Державної установи "Балаклійський виправний центр ( №106), смт. Донець, Харківська область
про стягнення 75572,06 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність № 4874 від 16.11.2017, ОСОБА_3, довіреність № 4874 від 16.11.2017

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Державної установи "Балаклійський виправний центр (№ 106)" про стягнення заборгованості в розмірі 75 572,06 грн. Судові витрати в розмірі 1 600 грн. просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору на придбання № Г-20/08/12 від 20.08.2012 щодо оплати вартості поставленої продукції згідно специфікації за накладними.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 листопада 2017 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20 листопада 2017 року.

Представник позивача у призначеному судовому засіданні 20 листопада 2017 року підтримав позов та просив суд його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку свого уповноваженого представника в судове засідання, призначене на 20 листопада 2017 року не забезпечив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, але через канцелярію господарського суду надав відзив на позов, в якому заборгованість перед позивачем визнав, проти задоволення позову не заперечує, а розгляд справи просить здійснювати без участі представника відповідача.

За таких обставин, справа розглядається на підставі ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представників позивача, суд встановив наступне.

20.08.2012 між Продавцем, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 - позивачем, та Покупцем - Балаклійським Виправним центром Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 106) (на даний час після перейменування Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.2016 № 3679/134/5 - Державною установою "Балаклійський виправний центр № 106)" - відповідачем, було укладено договір № Г-20/08/12 на придбання продукції (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Продавець зобов'язується поставити і передати у власність Покупцю продукцію згідно специфікації 1, що є невід"ємною частиною Договору, а Покупець прийняти та оплатити продукцію на умовах цього Договору.

Згідно з п.2.1. Договору загальна сума Договору складає 77 868,31 грн. ( ПДВ не передбачено).

Оплата продукції здійснюється Покупцем у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок Продавця згідно накладної.(п.3.3. Договору).

Одержання товару підтверджується оформленими в належному порядку документами, накладною та специфікацією, що свідчить про прийом товару.(п.3.4. Договору).

П.7.1.-7.3 Договору передбачено, що передача товару здійснюється на умовах самовивозу зазначеного товару Покупцем. Пункт відвантаження: Продавець, м.Балаклія.

Термін дії Договору встановлюється з дати підписання і діє до 31.12.2013 року включно, а в частині оплати отриманої продукції - до повного виконання своїх зобов"язань Покупцем. (п.14.1. Договору).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов вказаного Договору позивачем на протязі 2012-2013 років було поставлено відповідачеві товару на загальну суму - 77 868,31 грн., що підтверджується накладними №:111;113;114;115;116 від 20.08.2012; №№122;126;129;133;134;135 від 09.07.2013 №№136;137;138;139;140;141;142;144 від10.07.2013, №№144;145;146а; 148;149;155 від 12.07.2013 (а.с.26-32) та двосторонніми актами звіряння взаємних розрахунків (а.с.33-34).

Але відповідач лише частково здійснив оплату за отриману від позивача продукцію, а саме - в розмірі 2 295,85грн.

Таким чином, залишок заборгованості складає (77 868,31грн. - 2 295,85грн. )= 75 572,06 грн., у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст.712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

За умовами ст.530 ЦК України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов"язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов"язок у семиденний строк від пред"явлення вимоги, якщо обов"язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що Договором не було визначено конеретного строку оплати за поставлений товар,24.01.2017 року позивач направив відповідачеві претензію з вимогою про оплату поставленого товару на протязі п'яти днів з моменту отримання претензії. На що від відповідача надійшла відповідь (від 27.01.2017), де він визнав зазначену позивачем заборгованість та повідомив, що буде вживати заходів для її погашення.

Таким чином, на підставі встановлених судом обставин, приймаючи до уваги визнання відповідачем наявності заявленої до стягнення позивачем суми боргу, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 75 572,06 грн. законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, керується ст.ст. 44, 49 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Державної установи "Балаклійський виправний центр (№106)" (64250, Харківська обл., Балаклійський район, селище міського типу Донець, Код ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, Код НОМЕР_1) заборгованість в розмірі 75 572,06 грн. та 1 600 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.11.2017 р.

Суддя Г.І. Сальнікова