ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" грудня 2017 р.Справа № 922/3864/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІНТЕРПІДШИПНИК", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПІДШИПНИК-ДОНЕЦЬК", м. Харків
про стягнення 5030193,76 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 15.11.2017;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІНТЕРПІДШИПНИК" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом щодо стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПІДШИПНИК-ДОНЕЦЬК" основного боргу в сумі 4879777,13 грн. та штрафу в сумі 150416,63 грн. Судові витрати в сумі 76200,00 грн. позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки № 215 від 01 лютого 2017 року щодо оплати вартості поставленого товару, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 4879777,13 грн., а також нараховано штраф, у розмірі встановленому в п.5.5. Договору - 3% від загальної суми боргу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 листопада 2017 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04 грудня 2017 року о 12:00 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

27 листопада 2017 року позивач через канцелярію суду надав заяву про забезпечення позову (вх. №39280).

У заяві про забезпечення позову позивач просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПІДШИПНИК-ДОНЕЦЬК" (61001, м. Харків, вул. Маршала Конєва, буд. 21, ), відкриті в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, р/р 5614 та в Донецькому РУ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 335496, р/р 3291, у розмірі ціни позову.

У судовому засіданні 04.12.2017 позивач підтримав заяву та просив суд її задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі не надав.

Розглянувши в судовому засіданні заяву про забезпечення позову, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні заяви виходячи з наступного.

Згідно приписів ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ч.1, ч. 10, ч. 12 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом.

Як вже було зазначено, позивач у своїй заяві про забезпечення позову просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПІДШИПНИК-ДОНЕЦЬК".

В той же час, статтею 67 Господарського процесуального кодексу України не передбачено такого заходу до забезпечення позову як "накладення арешту на розрахункові рахунки відповідача".

За таких обставин, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Крім того, у п. 1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" господарським судам надані роз'яснення, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У п. 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" надані роз'яснення, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Наведені у заяві обставини, зокрема те, що відповідач дізнавшись про порушення провадження по справі, вчинить дії по перерахуванню грошових коштів з власного рахунку на рахунки 3-х осіб та ухилиться від виконання рішення суду, будується лише на припущеннях, які не підтверджені жодними належними доказами. Тобто, позивачем не надано доказів того, що грошові суми, які є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, можуть зникнути або їх розмір може зменшитись на момент виконання рішення.

Таким чином, позивач документально не підтвердив наявності достатніх підстав для вжиття заходів до забезпечення позову та не довів, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі в майбутньому.

Враховуючи викладене, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову (вх. №39280 від 27.11.2017).

Суддя ОСОБА_2