ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

22.11.17 Справа № 907/606/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства АПК Унікор

м. Виноградів Закарпатської області

на рішення господарського суду Закарпатської області від 20.10.2015 р.

у справі № 907/606/15

за позовом Unimatik KFT Ніредьхаза, Угорщина

до відповідача 1: приватного підприємства АПК Унікор м.Виноградів Закарпатської області

до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю СНК-груп м.Ужгород

про солідарне стягнення 165 334 євро, що еквівалентно 3 779 063, 54 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: не зявився;

відповідача-1: ОСОБА_3 за довіреністю №1-04/07/16 від 04.07.2016 р.;

відповідача-2: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 р. апеляційну скаргу приватного підприємства «АПК Унікор» задоволено частково. Рішення господарського суду Закарпатської області від 20.10.2015 р. у даній справі скасовано та припинено провадження у справі. При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з того, що сторони у п. 10.3 контракту від 10.08.2011 р. чітко передбачили таку істотну умову, як вирішення спірних питань за контрактом за місцезнаходженням продавця, тобто у компетентному суді Республіки Угорщина. При цьому, судова колегія зазначила, що

досягнення домовленості про визначення виключної юрисдикції компетентного суду конкретної країни у правовідносинах сторін, що ґрунтуються на вищезазначених принципах, вказує на пріоритетний характер такої домовленості, оскільки вона не суперечить встановленому національним законодавством порядку врегулювання таких правовідносин.

А отже, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.04.2016 р. касаційну скаргу Unimatik KFT задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 р. скасовано. Справу направлено до Львівського апеляційного господарського суду на розгляд. При прийнятті постанови суд касаційної інстанції виходив з того, що розділ ХІІ Закону України «Про міжнародне приватне право» не встановлює заборону державним судам України приймати до свого провадження справи з іноземним елементом у випадку наявності пророгаційної угоди про розгляд справи в іноземному державному суді, а тому, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду в господарських судах України на підставі п.п. 2, 7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Щодо посилання на п. 10.3 контракту № 2011/08/03 від 10.08.2011 р., яким сторони передбачили у випадку неможливості мирного врегулювання спору вирішувати спірні питання або питання щодо порушення умов контракту в суді за місцезнаходженням продавця, який відповідно до матеріалів справи зареєстрований в Угорщині, в якості визначення іншої юрисдикції, суд касаційної інстанції зазначив, що пункт 10.3 контракту № 2011/08/03 від 10.08.2011 р. не містить визначення конкретного суду, що здійснюватиме розгляд спору, як і не містить заборони про звернення до іншого компетентного суду за захистом своїх порушених прав, а відтак, зазначена норма контракту нівелює визначення виключної юрисдикції відповідного суду цієї країни у правовідносинах сторін, що могло би вказувати на пріоритетний характер такої домовленості в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2016р. апеляційну скаргу приватного підприємства «АПК Унікор» прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 16.06.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 р. здійснено судовий запит до Міністерства юстиції Угорської Республіки про надання суду інформації стосовно змісту норм законодавства Угорської Республіки згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі, які регламентують правовідносини стягнення заборгованості за отриманий товар у відносинах купівлі-продажу товару, поставки обладнання, а також проведення зарахування зустрічних однорідних вимог у таких відносинах. Цією ж ухвалою зупинено провадження у даній справі до отримання від компетентного органу відповіді на судовий запит з наданням запитуваної судом інформації.

У звязку з надходженням 16.08.2017 р. на адресу Львівського апеляційного господарського суду відповіді на вищенаведений запит, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 р. поновлено провадження у справі.

Відповідачем-1 подано клопотання б/н від 07.11.2017 р. про повторне звернення до компетентного органу іноземної держави з судовим дорученням у звязку з тим, що судове доручення про надання правової допомоги виконано не в повному обсязі, а саме: не зазначено норми законодавства Угорської Республіки згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі, які регламентують правовідносини з проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 4, ст. ст. 43, 44 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний звязок із приватноправовими відносинами.

Сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

У разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої ст. 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, зокрема за договором купівлі-продажу такою стороною є продавець.

Як підтверджується матеріалами справи, між сторонами укладено контракт укладеного сторонами контракту № 2011/08/03 від 10.08.2011 р., продавцем за ним є UNIMATIK KFT, яке є іноземним субєктом господарювання і знаходиться в Республіці Угорщина.

При цьому, відповідач-1 зазначає у нього відсутній борг перед позивачем, з огляду на таке.

15.01.2016 р. між ТОВ «Консервний завод «Універ» та ПП «Унікор» укладено договір відступлення права вимоги №1-15.01.16, згідно якого ТОВ «Консервний завод «Універ» відступило, а ПП «Унікор» набуло права вимагати від Unimatik KFT оплати штрафу в розмірі 416 730, 93 євро за прострочення виконання Unimatik KFT робіт по пункту 5.2 контракту №2012/06/01 від 01.06.2012 р.

21.01.2016 р. ПП «АПК Унікор» як власник права вимоги по сплаті штрафу у розмірі 250 000,00 тис. євро та боржник по контракту №2011/08/03 від 10.08.2011 р. на суму 165 334,00 тис. євро провело зарахування зустрічних однорідних грошових вимог.

А отже, відповідач-1 стверджує, що починаючи з 21.01.2016 р. грошове зобовязання ПП «АПК Унікор» по оплаті товару за контрактом №2011/08/03 виконано повністю, а відтак, боргу у відповідача-1 перед Unimatik KFT немає.

З огляду на вимоги ч. 1 ст. 4 ГПК України господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

При цьому, ч.4 ст.4 ГПК України передбачено можливість застосування господарськими судами норм права інших держав у випадках, передбачених законом або міжнародним договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про міжнародне приватне право» при застосуванні права іноземної держави суд чи інший орган встановлює зміст його норм згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі. З метою встановлення змісту норм права іноземної держави суд чи інший орган може звернутися в установленому законом порядку до Міністерства юстиції України чи інших компетентних органів та установ в Україні чи за кордоном або залучити експертів.

Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» визначено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Порядок надання правової допомоги між Україною та Угорською Республікою регулюється договором між Україною та Угорською Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 02.08.2011 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 1, ст.ст. 4, 21 вказаного договору, його положення, які стосуються громадян договірних сторін, стосуються також, за винятком статті 3 і тих юридичних осіб, які створені відповідно до законодавства однієї з договірних сторін і перебувають на території цієї договірної сторони.

При здійсненні правової допомоги установи юстиції договірних сторін зносяться одна з одною через Міністерства юстиції договірних сторін.

Договірні сторони обмінюються інформацією про чинне законодавства та практику правозастосування на території кожної з них. У клопотанні про надання інформації слід назвати орган, що звертається з клопотанням, вказати предмет справи, яка вимагає інформації.

Поряд з цим, слід зазначити, що порядок звернення з метою встановлення змісту норм права іноземної держави врегульовано також Європейською Конвенцією про інформацію щодо іноземного законодавства від 07.06.1968 р., до якої Україна приєдналася 14.07.1993 р. та учасником якої є також Республіка Угорщина.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 3, 5 Конвенції визначено, що договірні сторони зобовязуються надавати одна одній, відповідно до положень цієї Конвенції, інформацію з питань свого цивільного та торгового законодавства і процесуального права в цих галузях, а також з питань їхнього судового устрою.

Запит про надання інформації завжди подається судовим органом, навіть якщо він не був складений цим органом. Запит може подаватись тільки у випадку фактичного порушення справи.

Запит про надання інформації надсилається безпосередньо отримуючому закладу запитуваної держави надсилаючим закладом або, при відсутності такого закладу, судовим органом, від якого він походить.

Статтею 125 ГПК України передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Враховуючи вищевикладене, з метою правильного та обєктивного вирішення спору у даній справі, суд дійшов висновку про необхідність повторно звернутися із судовим запитом до Міністерства юстиції Республіки Угорщина щодо надання суду інформації стосовно змісту норм законодавства Угорської Республіки згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі, які регламентують правовідносини щодо проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до частини 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі зокрема, у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Враховуючи вищезазначені обставини, господарський суд вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі до отримання від компетентного органу відповіді на судовий запит з наданням запитуваної інформації.

Керуючись ст. ст. 4, 79, 86, 125 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про міжнародне приватне право», Законом України «Про міжнародні договори України», Європейською конвенцією про інформацію щодо іноземного законодавства,

СУД УХВАЛИВ:

1. Здійснити судовий запит до Міністерства юстиції Угорської Республіки про надання суду інформації стосовно змісту норм законодавства Угорської Республіки згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі, які регламентують правовідносини щодо проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

2. Провадження у справі № 907/606/15 зупинити до отримання від компетентного органу відповіді на судовий запит з наданням запитуваної судом інформації.

3. Зобов'язати відповідача-1 в строк до 15.12.2017 р. надати суду переклад на офіційну мову запитуваної країни угорську запит про надання правової допомоги від 22.11.2017 р. та ухвалу суду від 22.11.2017 р.

Головуючий суддя Матущак О.І.

Судді Скрипчук О.С.

ОСОБА_2