КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Справа№ 910/12357/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Чорної Л.В.

Разіної Т.І.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 28.11.2017 по справі №910/12357/17 (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2017

у справі № 910/12357/17 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нетвейв"

про тлумачення умов договору.

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нетвейв" (далі-відповідач) про тлумачення умов договору, а саме Специфікації №1 (Додаток №1) до Договору поставки №14-1453-02 від 20.08.2014.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі № 910/12357/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 19.09.2017, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі №910/12357/17 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм матеріального права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, позивач наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання не з'явився, своїх повноважних представників не направив. При цьому, подав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без участі його представника, за наявними матеріалами справи.

Враховуючи зазначене вище клопотання та те, що неявка позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останнього.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та заслухавши представника відповідача, судова колегія встановила наступне.

20 серпня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нетвейв", як продавцем, та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського"(правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат"), як покупцем, було укладено Договір поставки №14-1453-02 (далі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, вказану в Специфікаціях, які додаються до цього договору, іменовану надалі "Товар".

У відповідності до п.1.2 Договору кількість, номенклатура, ціна, терміни поставки та умови оплати товару визначені в Специфікаціях, які додаються до Договору, що складають його невід'ємну частину.

Поставка товару здійснюється на умовах, передбачених в Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід'ємну частину, відповідно до Інкотермс-2010 (п.3.1 Договору).

Згідно із п.2.1 Договору ціна на товар встановлюється у національній валюті України гривнях за одиницю, на умовах, обумовлених в Специфікаціях, згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної Торгової Палати (редакції 2010 року), далі "Інкотермс-2010" і вказується в Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід'ємну частину.

Відповідно до п.2.2 Договору сума договору на момент підписання, згідно Специфікації № 1, становить 593 132,82 грн. з ПДВ.

При цьому, відповідно до п.2.6 Договору ціна на товар після перерахування грошових коштів по попередній оплаті в бік збільшення не підлягає, якщо інше не обумовлене Специфікацією № 1 по узгодженню сторін.

Термін дії договору з моменту підписання по 31 грудня 2014 року, але у будь-якому випадку до повного виконання гарантійних зобов'язань (п.9.4 Договору).

Порядок здійснення платежів за Договором сторонами визначено в розділі 4 Договору.

Так, згідно п.4.1 Договору розрахунки за цим Договором здійснюються в гривнях.

За умовами п.4.2 Договору розрахунок за поставлений товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в порядку, зазначеному в Специфікаціях. У випадку, якщо на умовах оплати передбачена попередня оплата, то продавець зобов'язаний надати оригінал рахунку на попередню оплату. Податкова накладна надається постачальником на оплату у термін, передбачений чинним законодавством.

Окрім того, у відповідності до умов Договору сторонами було узгоджено та підписано Специфікація №1 (Додаток № 1) до Договору, та якою було визначено найменування, кількість та ціна товару, умови поставки, оплати та переходу права власності на товар тощо.

Зокрема, у Специфікації №1 до Договору сторони погодили номенклатуру та кількість партії товару, що підлягає поставці, на загальну суму 593 132,82 грн. з ПДВ.

Згідно п. 6 Специфікації №1 позивач зобов'язався поставити товар відповідачу протягом 60 календарних днів з моменту підписання договору.

Умови поставки - DDP - склад покупця м. Дніпродзержинськ (п.2 Специфікації № 1 до Договору).

Пунктом 3 Специфікації № 1 передбачені умови оплати: 100% за фактом постачання протягом 5 банківських днів.

При цьому, в пунктах 4, 5 Специфікації №1 сторони узгодили, що ціна наведена за курсом МВБ України 1 долар США = 11,237 грн., на умовах DDP склад покупця м. Дніпродзержинськ, станом на 18.04.2014, за даним ресурсу http:/minfin.com.ua/currency/mb/.

При курсу МВБ України більш ніж на +/-1% від курсу 1 долар США= 11,237 грн., ціна підлягає коригуванню автоматично і не вимагатиме жодного додаткового узгодження сторін таким чином:

Ц2= Ц1хК2,

К1

де Ц2 - скоригована ціна за одиницю товару, грн. без ПДВ на дату платежу;

Ц1 - ціна за одиницю товару, вказана у специфікації у розділі таблиці "Ціна, грн. без ПДВ";

К2 - курс гривні до долару США, встановлений МВР на дату платежу;

К1 - курс гривні до долару США, вказаний в п. 4 цієї Специфікації.

Як зазначено в п. 12 Специфікації № 1, вона діє з моменту підписання і є невід'ємною частиною Договору.

Окрім цього, вважаючи, що в Специфікації № 1 до Договору найменування товару не відповідає найменуванням закупівлі товару, відповідачем супровідним листом №0409-01 від 20.08.2014 було направлено на адресу позивача протокол розбіжностей від 20.08.2014 до Договору, в якому відповідач, як продавець, виклав редакцію покупця реквізитів Специфікації № 1, найменування, кількість, асортимент одиниць товару (первісна редакція), та редакцію продавця (нову редакцію) реквізитів Специфікації № 1, найменування, кількості, асортименту одиниць товару, які пропонувались відповідачем до зміни.

Протокол розбіжностей від 20.08.2014 року підписано обома стронами, в якому останні узгодили викладення реквізитів Специфікації № 1 (дата та місце укладення Специфікації № 1), а також найменування, асортимент, кількість одиниць та ціну товару за Договором, що підлягав поставці, а також зазначено, що даний протокол розбіжностей у разі підписання його сторонами, змінює умови Договору поставки №14-1453-02 від 20.08.2014 року, що викладені в цьому протоколі, котрі вважаються погодженими у редакції продавця і є невід'ємною частиною вищевказаного Договору.

Як свідчать матеріали справи та сторонами не заперечувалось, на виконання умов вказаного Договору відповідачем поставлено та передано у власність покупця - ПАТ "Дніпровський МК ім.. Ф.Е. Дзержинського", а останнім прийнято товар на загальну суму 593 132,82 грн з ПДВ, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № НД141028-001 від 28.10.2014, копія якої міститься в матеріалах справи.

Крім того, факт отримання товару позивачем підтверджується засвідченим штампом товариства та підписом уповноваженого представника ПАТ "Дніпровський МК ім.. Ф.Е. Дзержинського", який діяв на підставі довіреності на отримання ТМЦ №1035/04 від 20.10.2014 строком дії до 29.10.2014, копія якої надана відповідачем.

Заперечень щодо факту поставки товару за вказаною видатковою накладною ПАТ "Дніпровський МК ім. Ф.Е. Дзержинського" матеріали справи не містять.

Спір між сторонами виник в зв'язку з різним тлумаченням сторонами умов Специфікації №1 до Договору поставки № 14-1453-02 від 20.08.2014 в редакції Протоколу розбіжностей від 20.08.2014, зокрема, на думку позивача відповідно до вказаного Протоколу розбіжностей Специфікація №1 викладена в новій редакції і не передбачає здійснення коригування ціни товару у зв'язку зі зміною курсу долара США до національної валюти України, яке було передбачено в первісній редакції. Позивач наголошує, що Протокол розбіжностей від 20.08.2014 у разі підписання його сторонами змінює умови Договору поставки № 14-1453-02 від 20.08.2014, що викладені в цьому протоколі, які вважаються погодженими у редакції продавця і є невід'ємною частиною договору.

Зазначене, за твердженнями позивача, є підставою для тлумачення умов Специфікації № 1 до Договору поставки №14-1453-02 від 20.08.2014 року без умов щодо здійснення коригування ціни товару в разі зміни курсу долару США до національної валюти України.

Згідно із ч.1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

У відповідності до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч.2 ст.203 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Внаслідок укладення Договору між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Судова колегія проаналізувавши умови Договору лізингу вважає, що останній за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм §3 глави 54 Цивільного кодексу України та §1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Дана норма кореспондується зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Предметом даного судового розгляду є вимоги про тлумачення умов Договору поставки № 14-1453-02 від 20.08.2014 року, зокрема, змісту підписаної сторонами згідно умов останнього Специфікації № 1 до Договору.

За приписами статті 637 Цивільного кодексу України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Зміст правочину може бути витлумачений як стороною (сторонами), так і на вимогу однієї із сторін або обох сторін - судом, який може постановити рішення про тлумачення змісту правочину (ч.ч.1, 2 ст.213 ЦК України).

Частинами 3, 4 статті 213 Цивільного кодексу України визначено, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 Цивільного кодексу України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

У відповідності до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників (стаття 213 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Таким чином, правочин є вольовою дією особи, що спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Тлумачення умов договору має місце у випадках, якщо волевиявлення сторін правочину не дозволяє однозначно встановити їх намір, справжню волю, виражену при вчиненні правочину.

У відповідності до ч.1-6 ст.181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом і підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини 1 цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Дослідивши зміст Договору поставки № 14-1453-02 від 20.08.2014, Специфікації №1 до нього та Протоколу розбіжностей від 20.08.2014, факт підписання та укладення яких обома сторонами не заперечувався, судова колегія зазначає, що у вказаному Протоколі розбіжностей від 20.08.2014 міститься таблиця Специфікації №1, якою внесено зміни до Специфікації № 1 лише в частині її реквізитів (дата та місце укладення), найменування, кількості та ціни товару, щодо зміни та остаточної редакції яких сторони шляхом підписання вказаного Протоколу розбіжностей від 20.08.2014 досягли згоди, і яка змінює умови Договору тільки в частині умов, викладених в ній, в той час як умови п.п.1-13 Специфікації № 1 до Договору не були положеннями, щодо яких у сторін на дату укладення Договору та підписання Специфікації № 1 до нього існували розбіжності. Тобто, сторонами не змінювались умови Специфікації № 1 викладені в п.п.1-13, зокрема, щодо здійснення коригування ціни товару у зв'язку зі зміною курсу долара США до національної валюти України.

Крім того, судова колегія зазначає, що умови в спірному Договорі, Специфікації та Протоколі розбіжностей викладені сторонами чітко та зрозуміло, та дають змогу з'ясувати дійсний зміст угоди і волевиявлення сторін правочину.

Більше того, сторонами не заперечується факт виконання зазначеного Договору та наявність спору між сторонами, предметом розгляду якого є вимоги про стягнення з позивача заборгованості за поставлений за спірним Договором товар, який розглядається Дніпропетровським апеляційним господарським судом у справі № 904/5339/17.

Наразі звернення однією із сторін до суду щодо неналежного виконання іншою стороною його умов, є спором сторін, який вирішується судом шляхом застосування, у тому числі, умов договору. Застосування судом умов договору при вирішенні спору є способом тлумачення змісту правочину.

Звернення ж до суду з позовними вимогами про тлумачення умов Специфікації №1 до Договору шляхом тлумачення останньої як такої, що не містить умов щодо коригування ціни товару у зв'язку зі зміною курсу долара США до національної валюти України, за умови виконання сторонами умов Договору поставки № 14-1453-02 від 20.08.2014, є внесенням змін до спірної Специфікації №1 до Договору та створенням нових умов правочину, що суперечить приписам чинного законодавства та не відповідає предмету даного позову.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Доводи, наведені позивачем в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст.104 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційні скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі № 910/12357/17 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі №910/12357/17 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/12357/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Л.В. Чорна

Т.І. Разіна