ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р.Справа № 922/3502/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.

розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю МЕГА ПАК ЛТД, 61052, м. Харків, вул. Мала Гончарівська, 28/30, адреса для листування: 51939, Дніпропетровська обл., м. Камянське, а/с 1232, 0

до товариства з обмеженою відповідальністю Енергоінвестпроект, 61013, м.Харків, вул.Шевченка, 146, оф.39,

про стягнення 16242,41 грн.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 1511/03 від 15.11.2017 року);

відповідача не зявився.

В розпочатому судовому засіданні роз'яснено права і обов'язки сторін, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

ТОВ МЕГА ПАК ЛТД звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ Енергоінвестпроект про стягнення суми боргу за договором купівлі продажу електроенергії № 32/1 ЭЭ -09 від 28.04.2009 року у розмірі 16 242, 41 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.05.2016 року між Ліквідатором ДП МЕГА ПАК TOB ТВК МЕТА ПАК та позивачем було укладено договір купівлі-продажу № 1 за яким продавець передав продане на другому повторному аукціоні, проведеному товарною біржею Катеринославська документи, які визначають зміст права за дебіторською заборгованістю (сума заборгованості 16 242, 41 грн.), а саме: договір № 32/1 ЭЭ-09 купівлі-продажу електроенергії від 28.04.2009 року та додаткові угоди до нього № 1, № 08/2011-ДЗ, № 1/2015 від 28.04.2009 року, 09.08.2011 року, 27.01.2015 року, акт звірки взаємних розрахунків за договором № 32/1 ЭЭ 09. Із вказаних документів вбачається, що станом на 31.12.2014 року відповідачем надана електрична енергія на загальну вартість 571 021, 49 грн., а борг ДП "МЕГА ПАК" ТОВ "ТВК "МЕГА ПАК" склав 133 757, 59 грн. 13.01.2015 року та 15.01.2015 року ДП "МЕГА ПАК" ТОВ "ТВК "МЕГА ПАК" було здійснено оплату за надану електричну енергію у сумі 150 000, 00 грн. В подальшому сторони дійшли згоди розірвати договір № 32/1 ЭЭ-09 від 28.04.2009 року та уклали додаткову угоду № 1/2015 від 27.01.2015 року про розірвання договору з 01.02.2015 року. ДП "МЕГА ПАК" ТОВ "ТВК "МЕГА ПАК" здійснив переплату за купівлю електричної енергії у розмірі 16 242, 41 грн. Оскільки позивач є новим кредитором 06.04.2017 року на адресу відповідача було направлено письмову вимогу № 0604/05 про повернення грошових коштів у розмірі 16 242, 41 грн. разом з документами, що підтверджують перехід права вимоги за дебіторською заборгованістю, однак відповідь на неї надана не була. Здійснюючи правове обґрунтування посилався на положення ст.ст. 516, 517, 610, 611, 655 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 54 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.10.2017 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 06.11.2017 року о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.11.2017 року розгляд справи було відкладено на 20.11.2017 року.

Суд перейшов до розгляду справи по суті 20.11.2017 року.

Повноважний представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та просив стягнути з відповідача суму боргу за договором купівлі продажу електроенергії № 32/1 ЭЭ -09 від 28.04.2009 року у розмірі 16 242, 41 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 36174 від 03.11.2017), а його повноважний представник у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у повному обсязі та зазначив, що відступлення права вимоги може здійснюватись тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора встановлюються законом і договором. Зі змісту договору купівлі продажу № 1 від 16.05.2016 року були придбані документи, які визначають зміст прав за дебіторською заборгованістю, при цьому у п. 1.1 не вказано зміст якого саме права визначають придбані за договором документи. Договір купівлі продажу № 1 від 16.05.2016 року не містить положень, які чітко вказують, що за даним договором відбувається відступлення права вимоги за договором № 32/1 ЭЭ-09 купівлі-продажу електроенергії від 28.04.2009 року, отже вважає, що у ТОВ Енергоінвестпроект відсутні будь-які зобовязання перед ТОВ «МЕГА ПАК ЛТД».

Відповідно до ст. 77 ГПК України судом було оголошено перерву у судовому засіданні до 28.11.2017 року о 12:00 год., для ознайомлення з матеріалами справи.

27.11.2017 року від повноважного представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з призначенням Вищим господарським судом України судового засідання на 28.11.2017 року у справі № 910/12024/16, в якій він є представником сторони.

У судовому засіданні повноважний представник позивача проти задоволення клопотання про відкладення розгляду справи заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Розглянувши вказане клопотання суд приходить до висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне:

- про дату, час та місце проведення судового засідання, що призначене на 28.11.2017 о 12:00 год. відповідача було повідомлено належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи підписом повноважного предствника у явочному листі;

- в матеріалах справи наявний обґрунтований відзив відповідача по суті позовних вимог;

- відповідно до ч. 1, 3 ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника; представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації;

- відповідач, маючи достатньо часу для підготовки, у разі неможливості участі його представника у судовому засіданні не був позбавлений права надати довіреність іншій особі для представництва інтересів відповідача у справі №922/3502/17;

- разом з тим, у п. 3.9.2 пункту 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

28.11.2017 року від повноважного представника відповідача надійшли письмові пояснення (вх. № 39697), які останній підтримав у судовому засіданні та зазначив, що між Ліквідатором ДП «МЕГА ПАК» ТОВ «ТВК» МЕГА ПАК» та позивачем було укладено договір купівлі-продажу № 1 в якому чітко зазначено, що продавець зобов'язується передати продане на другому повторному аукціоні проведеному товарною біржею «Катеринославська» наступне майно: цілісний майновий комплекс боржника ДП «МЕГА ПАК» ТОВ «ТВК» МЕГА ПАК» повний перелік майна наведено в додатку № 1 до цього договору; документи, які визначають зміст права за дебіторською заборгованістю, в тому числі заборгованість в розмірі 16 242, 41 гривень. У додатку № 1 до договору купівлі-продажу № 1 від 16.05.2016 року, зазначений перелік майна цілісного майнового комплексу боржника ДП «МЕГА ПАК» ТОВ «ТВК» МЕГА ПАК», а саме в розділі III право вимоги за дебіторською заборгованістю до ТОВ «Енергоінвестпроект» у сумі 16 242,41 грн., яка виникла за договором № 32/1 ЭЭ-09 купівлі-продажу електроенергії від 28.04.2009 року та додатковими угодами до нього № 1, № 08/2011-ДЗ, № 1/2015 відповідно від 28.04.2009 року, 09.08.2011 року, 27.01.2015 року, акт звірки взаємних розрахунків. 17.05.2016 року був складений акт про передання права власності № 1 за яким ДП «МЕГА ПАК ТОВ «ТВК» МЕГА ПАК» передав, а позивач прийняв у власність цілісний майновий комплекс боржника, згідно переліку зазначеного у додатку № 1, в якому передано документи, які визначають зміст права вимоги за дебіторською заборгованістю, а саме договір № 32/1 ЭЭ-09 купівлі-продажу електроенергії від 28.04.2009 року та додаткові угоди до нього № 1, № 08/2011-ДЗ, № 1/2015 відповідно від 28.04.2009 року, 09.08.2011 року 27.01.2015 року, акт звірки взаємних розрахунків. Враховуючи положення ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зазначив, що заперечення відповідача є безпідставними, у звязку з чим просив позов задовільнити в повному обсязі.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. З ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому доходить висновку про можливість розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно із положеннями ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

28.04.2009 року між ТОВ «Енергоінвестпроект», продавець, та ДП «МЕГА ПАК ТОВ «КЛАЙМ», покупець, укладено договір куплі-продажу електроенергії № 32/1 ЭЭ-09, за яким продавець зобовязався продавати погодинно електричну енергію, а покупець зобовязується погодинно приймати та сплачувати за електричну енергію на умовах і в строк передбачений договором (арк. справи 18-20).

25.09.2014 року ДП «МЕГА ПАК ТОВ «КЛАЙМ» на підставі продажу своєї частки у статутному капіталі перейменоване на ДП «МЕГА ПАК ТОВ «ТВК» МЕГА ПАК» (арк. справи 30-31).

Відповідно до акту № 01/4/12 звірки взаємних розрахунків від 31.12.2014 року ТОВ «Енергоінвестпроект» надало електричну енергію покупцю на загальну суму 571 021, 49 грн., а ДП «МЕГА ПАК ТОВ «ТВК» МЕГА ПАК» здійснило оплату на загальну суму 471 500, 00 грн., отже станом на 31.12.2014 року борг ДП «МЕГА ПАК ТОВ «ТВК» МЕГА ПАК» складав 133 757, 59 грн. (арк. справи 24).

13.01.2015 року та 15.01.2015 року ДП "МЕГА ПАК" ТОВ "ТВК "МЕГА ПАК" здійснило оплату за надану електричну енергію у сумі 150 000, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 12, 17 (арк. справи 32, 33).

Таким чином, ДП "МЕГА ПАК" ТОВ "ТВК "МЕГА ПАК" здійснило переплату за купівлю електричної енергії на суму 16 242, 41 грн.

27.01.2015 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1/2015 про розірвання договору купівлі продажу електроенергії № 32/1 ЭЭ-09 від 28.04.2009 року з 01.02.2015 року (арк. справи 23).

Відповідачем в порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України не надано доказів повернення покупцю переплаченої за договором вартості електричної енергії в розмірі 16 242, 41 грн. і після розірвання вказаного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2016 року між Ліквідатором ДП МЕГА ПАК TOB ТВК МЕТА ПАК та ТОВ «МЕГА ПАК ЛТД» укладено договір купівлі-продажу № 1, за яким продавець зобовязався передати продане на другому повторному аукціоні, проведеному товарною біржею Катеринославська наступне майно: Цілісний майновий комплекс боржника ДП «МЕГА ПАК» ТОВ «ТВК» МЕГА ПАК» повний перелік майна наведено в додатку № 1 до цього договору, який є невідємною його частиною, місцезнаходження: майно (Розділ № 1-2 додаток № 1) Дніпропетровська обл., Петриківський р-н., с. Єлизаветівка, вул. Індустріальна, 9 А; документи, які визначають зміст права за дебіторською заборгованістю (розділ № 3 додаток № 1) - Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Ударників, 27, а покупець зобовязується прийняти і сплатити за нього обумовлену грошову суму (п. 1.1 Договору).

Відповідно до акту про передання права власності № 1 від 17.05.2016 року ДП «МЕГА ПАК ТОВ «ТВК» МЕГА ПАК» передав, а позивач прийняв у власність цілісний майновий комплекс боржника, згідно переліку зазначеного у додатку № 1, в якому, в тому числі передано документи, які визначають зміст права вимоги за дебіторською заборгованістю, а саме: договір № 32/1 ЭЭ-09 купівлі-продажу електроенергії від 28.04.2009 року та додаткові угоди до нього № 1, № 08/2011-ДЗ, № 1/2015 відповідно від 28.04.2009 року, 09.08.2011 року 27.01.2015 року, акт звірки взаємних розрахунків за договором № 32/1 ЕЕ-09 (арк. справи 15-17).

Позивач вказує, що з моменту укладання договору купівлі-продажу № 1 від 16.05.2016 року він є новим кредитором та має право вимоги повернення грошових коштів за договором купівлі продажу електроенергії № 32/1 ЭЭ-09 від 28.04.2009 року. На підставі чого, 06.04.2017 року ТОВ «МЕГА ПАК ЛТД» направив на юридичну адресу ТОВ «Енергоінвестпроект» письмову вимогу про повернення грошових коштів за договором куплі-продажу електроенергії № 32/1 ЭЭ-09 від 28.04.2009 року у розмірі 16 242,41 грн. (арк. справи 10). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ТОВ «Енергоінвестпроект» 14.04.2017 року отримало письмову вимогу (арк. справи 12), однак відповідь на неї не була надана, грошові коштів за договором куплі-продажу електроенергії № 32/1 ЭЭ-09 від 28.04.2009 року у розмірі 16 242,41 грн. не були повернуті.

Відповідач в свою чергу заперечує проти позовних вимог, зазначаючи, що відступлення права вимоги може здійснюватись тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора встановлюються законом і договором, а оскільки зі змісту договору купівлі продажу № 1 від 16.05.2016 року були придбані документи, які визначають зміст прав за дебіторською заборгованістю, при цьому у п. 1.1 не вказано зміст якого саме права визначають придбані за договором документи. Договір купівлі продажу № 1 від 16.05.2016 року не містить положень, які чітко вказують, що за даним договором відбувається відступлення права вимоги за договором № 32/1 ЭЭ-09 купівлі-продажу електроенергії від 28.04.2009 року, вважає, що у ТОВ Енергоінвестпроект відсутні будь-які зобовязання перед ТОВ «МЕГА ПАК ЛТД».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 66 Господарського кодексу України цілісний майновий комплекс підприємства визнається нерухомістю і може бути обєктом купівлі-продажу та інших угод, на умовах і в порядку, визначеним цим кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього.

У ч. 2 ст. 191 ЦК України вказано, що до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

В той же час відповідно до ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», далі Закон, цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання.

Враховуючи вищеперераховане, слід розглядати ці поняття як тотожні, оскільки посилання норми ЦК України на те, що до складу комплексу входять всі вили майна, призначені для діяльності підприємства, змістовно повністю відповідає визначенню, наведеному в Законі, адже завершеним виробничий цикл може бути тільки за умови наявності всіх видів майна, необхідних для такої діяльності.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 66 ГК України майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

Згідно ст. 139 ГК майно - це сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб'єктів.

Залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів.

Основними фондами виробничого і невиробничого призначення є будинки, споруди, машини та устаткування, обладнання, інструмент, виробничий інвентар і приладдя, господарський інвентар та інше майно тривалого використання, що віднесено законодавством до основних фондів.

Оборотними засобами є сировина, паливо, матеріали, малоцінні предмети та предмети, що швидко зношуються, інше майно виробничого і невиробничого призначення, що віднесено законодавством до оборотних засобів.

Коштами у складі майна суб'єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб'єктів з іншими суб'єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Відповідно до Наказу Міністрества фінансів України «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України з бухгалтерського обліку» від 27.06.2013 року N 627 «Дебіторська заборгованість визнається активом, якщо існує ймовірність отримання підприємством майбутніх економічних вигод та може бути достовірно визначена її сума.

Щодо дебіторської заборгованості по договору № 32/1 ЭЭ-09 купівлі-продажу електроенергії від 28.04.2009 року в розмірі 16242,41грн, то така фактично є грошовим активом, майном покупця електричної енергії, який був зайво сплачений і мав бути повернутий продавцем за вимогою його власника. (п.5.3.).

У відповідності до положень ч. 4 ст. 656 ЦК України, до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що 16.05.2016 року між Ліквідатором ДП МЕГА ПАК TOB ТВК МЕТА ПАК та позивачем було укладено договір купівлі-продажу № 1, за яким ТОВ «МЕГА ПАК ЛТД» прийняв цілісний майновий комплекс боржника, до якого в тому числі входить дебіторська заборгованість по договору № 32/1 ЭЭ-09 купівлі-продажу електроенергії від 28.04.2009 року та додаткових угод до нього в розмірі 16242,41грн..

На момент прийняття цілісного майнового комплексу позивачем, договір № 32/1 ЭЭ-09 купівлі-продажу електроенергії від 28.04.2009 року був розірваний на підставі додаткової угоди «№ 1/2015 від 27.01.2015 року, а відтак зобовязання сторін в силу приписів ст.. 653 ЦК України припинилися.

Враховуючи, що позивачем набуто право власності на цілісний майновий комплекс, до складу якого входить дебіторська заборгованість, останній набув право власності на даний грошовий актив, який перебуває у відповідача як зайво сплачені кошти за договором.

В даному випадку не мало місце заміни кредитора в зобовязанні у відповідності до ст. 514 ЦК України, оскільки на момент купівлі цілісного майнового комплексу договір № 32/1 ЭЭ-09 купівлі-продажу електроенергії від 28.04.2009 року був розірваний і зобовязання сторін припинилися.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами гл. 83 ЦК України.

За змістом положень ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення глави 83 ЦК застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Частина 1 ст. 1212 визначає як підставу виникнення зобов'язання із безпідставного збагачення сукупність наступних умов:

- набуття або збереження майна, що означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- таке набуття або збереження майна відбувається за рахунок іншої особи, тобто внаслідок втрати або недоотримання цього майна іншою особою - потерпілим;

- відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок потерпілого.

У другій частині ст. 1212 ЦК України встановлено, що зобов'язання із безпідставного набуття (збереження) майна виникає незалежно від того, що стало причиною збагачення набувача: його діяння, діяння потерпілого, інших осіб, подія.

Третя частина ст. 1212 ЦК України передбачає поширення положень про безпідставне збагачення на відносини, що регулюються іншими положеннями ЦК України, зокрема, на випадки виконання зобов'язання однією із сторін.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених ст.ст. 11, 600, 601, 604, 605, 606, 607, 609 ЦК України до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, на яких виникло це зобов'язання). Набуття однією із сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у звязку з договором, але не на виконання договірних умов.

Виходячи зі змісту положень ЦК про безпідставне набуття (збереження) іншою майна отримана відповідачем оплата може бути визнано безпідставною у випадку, коли оплату здійснено помилково в частині, в якій фактична оплата перевищує належну.

Отже, можна зробити висновок, що відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 16242,41 грн. як переплату за договором, який згодом було розірвано, отже, підстава, на якій були набуті вищевказані кошти, відпала, при цьому з моменту розірвання договору № 32/1 ЭЭ-09 у відповідача відсутні будь-які передбачені законом, іншим правовим актом чи правочином правові підстави для утримання (збереження) грошових коштів (переплати) в сумі 16242,41 грн., водночас між позивачем та відповідачем не існує договірних зобовязань, позивач є власником даного грошового активу і відповідно має право на його витребування з чужого незаконного володіння на підставі ст. 1212 ЦК України., тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 49 ГПК України та покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

З огляду на викладене та керуючись статтями 1, 4, 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоінвестпроект» (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 146, оф.39, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю МЕГА ПАК ЛТД (61052, м. Харків, вул. Мала Гончарівська, 28/30, 0) суму боргу у розмірі 16242,41 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600, 00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 01.12.2017 р.

Суддя ОСОБА_2