ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р. Справа № 911/3188/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «УКРЛАДА»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Спарта»

про стягнення 8 344,87 грн.

за участю представників сторін:

позивач - Бєлашко О.О., предст. за дов. від 02.11.2017;

відповідач - Чайка Л.Й., предст. за дов. № 21 від 24.11.2017.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «УКРЛАДА» (далі - позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Спарта» (далі - відповідач) про стягнення 8 344,87 грн. за Договором № 372 на технічне обслуговування та ремонт автомобілів від 09.02.2016, з яких: 3 628,80 грн. основного боргу, 641,37 грн. відсотків річних, 3 628,80 грн. штрафу та 445,90 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.10.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 27.11.2017.

24.11.2017 через канцелярію суду відповідач подав відзив на позов, у якому повідомляє суд, що в день отримання позову відповідач повністю сплатив основний борг, на підтвердження чого до відзиву додано відповідні докази, які судом залучено до матеріалів справи.

У зв'язку із сплатою основного боргу відповідач просить суд, на підставі пункту 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зменшити розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій.

В судовому засіданні відповідачем подано доповнення до відзиву в частині обгрунтування заявленого клопотання про зменшення штрафних санкцій. Дані доповнення судом приєднано до матеріалів справи.

Згідно з частиною другою статті 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до частини першої статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

27.11.2017 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

09.02.2016 між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «УКРЛАДА» (виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Спарта» (замовник) укладено Договір № 372 на технічне обслуговування та ремонт автомобілів (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов'язується виконувати роботи по комерційному ремонту та/або технічному обслуговуванню автомобілів (далі по тексту - роботи), власником яких є замовник та/або має право володіння чи користування автомобілем, а замовник зобов'язується приймати автомобілі після здійснення виконавцем ремонту та/або технічного обслуговування та оплачувати надані послуги у строки та на умовах, що вказані у даному Договорі. Перелік автомобілів замовника вказується в додатку №1, що є невід'ємною частиною цього Договору, проте не є вичерпним.

Види робіт, строки їх виконання погоджуються сторонами та вказуються у конкретних заявках на виконання певного виду робіт. Сторони при досягненні згоди мають право змінювати умови виконання робіт по даному договору (п. 1.2. Договору).

Згідно з пп. 2.2.1. Договору замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі здійснити розрахунок згідно відповідного наряду-замовлення або акту виконаних робіт у строки та на умовах, встановлених у Розділі 4 договору, та на основі виставленого виконавцем рахунку-фактури.

Пунктом 3.8. Договору сторони погодили, що після виконання робіт, виконавець надає замовнику наряд-замовлення або акт виконаних робіт, в якому зазначається перелік виконаних робіт, їх вартість, перелік та вартість встановлених запасних частин та аксесуарів, перелік та вартість використаних матеріалів, гарантій терміни на виконані роботи, а також відповідний рахунок-фактуру для здійснення оплати замовником.

Згідно з п. 4.2. Договору оплата за виконані роботи проводиться замовником по факту виконаних робіт, в строк, не пізніше 3-х робочих днів після дати підписання наряду-замовлення або акту виконаних робіт.

09.03.2017 позивач надав відповідачу послуги по технічному обслуговуванню та ремонту автомобіля марки FIAT моделі DOBLO державний номер АІ2962АР, на суму 3 628,80 грн., що підтверджується нарядом-замовленням, який одночасно є актом виконаних робіт, що підписаний представниками сторін.

За послуги, надані 09.03.2017, строк оплати згідно з п. 4.2. Договору встановлений не пізніше 14.03.2017.

У зв'язку з тим, що відповідач, у встановлений Договором строк, оплату за виконані роботи не здійснив, позивач, з метою досудового врегулювання спору, звернувся до відповідача з претензією № 196 від 26.07.2017 з вимогою оплатити заборгованість у розмірі 3 628,80 грн. в семиденний термін з дати отримання претензії. Проте, як стверджує позивач та не заперечено відповідачем, претензія, не отримана останнім, повернулась на адресу позивача.

Таким чином, позивач був змушений звернутись з даним позовом до суду про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за виконані роботи, а також нарахованих на суму боргу відсотків річних, штрафу та інфляційних втрат.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

За своїм змістом та правовою природою, укладений між сторонам договір є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст. 901-907 Цивільного кодексу України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На момент розгляду справи, після порушення провадження у справі, заборгованість в сумі 3 628,80 грн. відповідачем була погашена в повному обсязі, на підтвердження чого до матеріалів справи останнім подано платіжне доручення № 2950 від 01.11.2017. Даний факт також усно було підтверджено позивачем.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Аналогічна правова позиція викладена в п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

У зв'язку з тим, що заборгованість в розмірі 3 628,80 грн. відповідачем погашена після порушення провадження, суд припиняє провадження у справі в частині стягнення з відповідача 3 628,80 грн. основного боргу на підставі пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просив суд стягнути з відповідача 641,37 грн. 30 % річних та 445,90 грн. інфляційних втрат за період з 15.03.2017 по 12.10.2017 (період прострочення заборгованості).

Відповідно до п. 6.2. Договору за прострочення оплати за Договором, замовник сплачує, окрім відшкодування вартості фактично виконаних робіт, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент порушення договору, від суми заборгованості за кожен день прострочення, а також 30 % річних.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 30% річних та інфляційних за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон» за період зазначений позивачем, суд встановив, що розрахунок здійснено арифметично невірно, у зв'язку з чим, здійснивши власний розрахунок, суд встановив, що вірний розмір 30% річних складає 632,31 грн., інфляційних втрат - 288,06 грн.

Також позивач заявляє до стягнення з відповідача штраф у розмірі суми заборгованості, що становить 3 628,80 грн.

Відповідно частини першої статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Позивачем заявлено до стягнення штраф у розмірі суми заборгованості, тоді як пунктом 6.3. Договору передбачено, що у випадку прострочення замовником оплати відповідного наряду-замовлення або акту виконаних робіт згідно умов договору більш ніж на 10 (десять) календарних днів замовник зобов'язаний сплатити на користь виконавця штраф у розмірі 10% суми заборгованості.

Таким чином, враховуючи умови укладеного між сторонами Договору та прострочення відповідачем виконання зобов'язання по оплаті наданих послуг більше ніж на 10 календарних днів, до стягнення з відповідача підлягає штраф у розмірі 362,88 грн., у зв'язку з чим позовна вимога про стягнення штрафу задовольняється частково.

Одночасно, відповідач у відзиві просить суд зменшити розмір штрафних санкцій у зв'язку з повною та добровільною сплатою суми заборгованості, а також посилаючись на те, що прострочення виконання зобов'язання відбулось не з вини відповідача, а у зв'язку з неотриманням від позивача документів на оплату вартості ремонту автомобіля згідно пункту 4.1. Договору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Приписами статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту наведених норм вбачається, що зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Оцінивши вказані відповідачем обставини, суд не вважає їх винятковими, а розмір штрафу не є надмірним, з огляду на що, підстави для зменшення розміру штрафу відсутні. Крім того, зважаючи на умови укладеного між сторонами Договору, зобов'язання відповідача щодо оплати вартості за виконані роботи не залежить від виставлення рахунків позивачем.

Враховуючи все вище наведене, суд дійшов висновку, що в частині стягнення 3 628,80 грн. основного боргу провадження у справі підлягає припиненню, в іншій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягає до стягнення 288,06 грн. інфляційних втрат, 632,31 грн. 30% річних та 362,88 грн. 10% штрафу від суми заборгованості. В іншій частині позову суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються судом на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. В частині стягнення з відповідача 3 628,80 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Спарта» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, вул. Межигірського Спасу, буд. 6Д, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «УКРЛАДА» (04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 28, ) 288 (двісті вісімдесят вісім) грн. 06 коп. інфляційних втрат, 632 (шістсот тридцять дві) грн. 31 коп. 30% річних, 362 (триста шістдесят дві) грн. 88 коп. 10% штрафу та 246 (двісті сорок шість) грн. 04 коп. судового збору.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення: 04.12.2017

Суддя О.В. Щоткін