номер провадження справи 9/6/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017 Справа № 908/932/17

за позовом:

1. ОСОБА_1 (70417, АДРЕСА_1)

2. ОСОБА_2 (70417, АДРЕСА_1)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Котломонтаж" (69035, місто Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 2)

про стягнення вартості належної частки майна товариства відповідно до частки в статутному капіталі

Суддя Боєва О.С.

За участю представників сторін:

Від позивача-1: ОСОБА_3, довіреність №3770 від 15.09.2016;

Від позивача-2: ОСОБА_4, довіреність № 3767 від 15.09.2016р.;

Від відповідача: Харламов Д.І., довіреність б/н від 22.05.2017; Шахрай О.В. (без довіреності та права голосу)

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов стягнення з ТОВ "Котломонтаж" на користь позивачів вартості належних часток майна товариства як корпоративних прав відповідно до часток в статутному капіталі товариства, а саме: на користь ОСОБА_1 - в розмірі 12%, на користь ОСОБА_2 - в розмірі 13%, у зв'язку з виходом зі складу учасників товариства, на підставі прийнятих загальними зборами учасників ТОВ "Котломонтаж" рішень, закріплених у протоколі № 44 від 21.03.2016.

Ухвалою господарського суду від 05.05.2017 позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/932/17, справі присвоєно номер провадження №9/6/17. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 24.05.2017, після - на 01.06.2017.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.06.2017 у справі № 908/932/17 в порядку ст.ст. 41, 79 ГПК України призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі зупинено до одержання результатів зазначеної експертизи, матеріали справи направлено до експертної установи.

02.11.2017 на адресу господарського суду надійшов висновок судово-економічної експертизи з матеріалами справи № 908/932/17.

Ухвалою суду від 06.11.2017 провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 21.11.2017.

Справу розглянуто 21.11.2017, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

21.11.2017 до господарського суду від позивачів надійшло клопотання про призначення повторної судово-економічної експертизи.

У судовому засіданні 21.11.2017 представники позивачів підтримали вказане клопотання. Представник відповідача проти клопотання заперечив.

Розглянувши клопотання позивачів про призначення повторної судово-економічної експертизи суд відмовив у його задоволенні, виходячи з наступного.

В наданому суду клопотанні про призначення повторної експертизи позивачі просять на підставі ст. 42 ГПК України призначити повторну судову експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1. Визначити дійсну (ринкову) вартість частини майна ТОВ "Котломонтаж" пропорційно розміру внеску ОСОБА_2 до статутного фонду ТОВ "Котломонтаж", що підлягає виплаті ОСОБА_2, як учаснику, який вибув зі складу учасників ТОВ "Котломонтаж" 21.03.2016, з урахуванням вартості усього майна, що належить ТОВ "Котломонтаж", в тому числі, необоротних і оборотних активів товариства та його майнових зобов'язань станом на 21.03.2016.

2. Визначити дійсну (ринкову) вартість частини майна ТОВ "Котломонтаж" пропорційно фактичному, документально підтвердженому, розміру внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВ "Котломонтаж", що підлягає виплаті ОСОБА_1, як учаснику, який вибув зі складу учасників ТОВ "Котломонтаж" 21.03.2016, з урахуванням вартості усього майна, що належить ТОВ "Котломонтаж", в тому числі, необоротних і оборотних активів товариства та його майнових зобов'язань станом на 21.03.2016.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Статтею 42 ГПК України передбачено, що висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам. Якщо під час проведення судової експертизи встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовому експерту не були поставлені питання, у висновку він викладає свої міркування і щодо цих обставин. У випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу. При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту.

В пункті 15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» № 4 від 23.03.2012 зазначено також наступне.

Частинами третьою і четвертою статті 42 ГПК передбачено право господарського суду призначити додаткову або повторну судову експертизу. У цих випадках господарський суд має виходити з такого. 15.2. Повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об'єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судові експертизі. Нові об'єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою.

Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні. Повторну судову експертизу слід доручати іншому експерту (експертам).

Як вже зазначалося вище, ухвалою суду від 01.06.2017, за клопотанням позивачів, було призначено судову економічну експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання: 1. Визначити вартість частини майна ТОВ "Котломонтаж" пропорційно фактичному, документально підтвердженому, розміру внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВ "Котломонтаж", що підлягає виплаті ОСОБА_1, як учаснику, який вибув зі складу учасників ТОВ "Котломонтаж" 21.03.2016, з урахуванням вартості усього майна, що належить ТОВ "Котломонтаж", в тому числі, необоротних і оборотних активів товариства та його майнових зобов'язань станом на 21.03.2016. 2. Визначити вартість частини майна ТОВ "Котломонтаж" пропорційно фактичному, документально підтвердженому, розміру внеску ОСОБА_2 до статутного фонду ТОВ "Котломонтаж", що підлягає виплаті ОСОБА_2, як учаснику, який вибув зі складу учасників ТОВ "Котломонтаж" 21.03.2016, з урахуванням вартості усього майна, що належить ТОВ "Котломонтаж", в тому числі, необоротних і оборотних активів товариства та його майнових зобов'язань станом на 21.03.2016.

З наданого суду висновку експерта від 29.09.2017 не вбачається неповноти або неясності. Судом на вирішення експерту були поставлені питання, з урахуванням пропозицій сторін, проте за основу були взяті питання запропоновані саме позивачами, а експертом були надані відповіді виходячи саме з цих питань. Позивачами були запропоновані питання в яких необхідність визначення дійсної (ринкової) вартості частки майна товариства не ставилося.

Експертом були досліджені всі надані йому об'єкти, висновок експерта є чітким та містить вичерпні відповіді на всі поставлені перед експертом питання. Висновок експерта не визнано необґрунтованим.

Крім того, в клопотанні про призначення повторної експертизи позивачі просять поставити судовому експерту інші питання, аніж ті, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судовій експертизі, що суперечить п. 15.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» № 4 від 23.03.2012.

Також, в судовому засіданні 21.11.2017 представником позивача-2 було заявлено усне клопотання про надання часу (строку) для підготовки клопотання про призначення експертизи (якої саме експертизи позивач-2 не зазначив), у зв'язку з чим, просив оголосити перерву у судовому засіданні на три дні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вказаного клопотання представника позивача-2 категорично заперечив, зазначивши, що немає правових підстав для оголошення перерви, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Розглянувши усне клопотання представника позивача-2 про оголошення перерви в судовому засіданні, суд відмовив у його задоволенні.

Так, відповідно до ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: 1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; 11) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 2) неподання витребуваних доказів; 3) необхідність витребування нових доказів; 4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; 5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта. Суддя має право оголосити перерву в засіданні в межах встановленого строку вирішення спору з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Позивачем не зазначено жодної з наведених вище підстав для відкладення розгляду справи або оголошення перерви в засіданні, так само не зазначено і про те, в чому саме полягає неможливість вирішення спору в даному засіданні.

Зі змісту ж вказаної вище норми слідує, що оголошення перерви в судовому засіданні -це право суду.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Із змісту п. 3.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вбачається, що неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами.

З п. 3.14 цієї Постанови Пленуму Вищого господарського суду України слідує, що під затягуванням судового процесу розуміються дії або бездіяльність учасника судового процесу, спрямовані на: неможливість початку розгляду судом порушеної провадженням справи; неможливість прийняття судом рішення в даному судовому засіданні; створення інших перешкод у вирішенні спору по суті з метою недосягнення результатів такого вирішення протягом установлених законом процесуальних строків.

Відповідна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Суд зауважує, що позивач-2, нарівні з іншими сторонами, мав достатньо часу для реалізації свого права на подання доказів та будь-яких клопотань, в тому числі, щодо проведення експертизи, і жодним чином не обґрунтував причини їх неподання.

Суд дійшов до висновку, що матеріали справи містять всі необхідні докази, які суд визнав достатніми для розгляду справи по суті.

Позовні вимоги, які підтримані позивачами, мотивовані наступним. За результатами проведення 21.03.2016р. загальних зборів учасників ТОВ "Котломонтаж", оформлених протоколом № 44, прийнято рішення, зокрема, про виключення зі складу учасників товариства ОСОБА_1 з часткою у статутному капіталі 12 % та ОСОБА_2 з часткою у статутному капіталі 13 % та виплату їм у зв'язку із виходом вартості частини майна товариства у відповідності до положень ст. 54 Закону України "Про господарські товариства". Позивачем-2 від відповідача було отримано лист про проведення розрахунку вих. № 38 від 16.03.2017, відповідно до якого, згідно до протоколу № 49 від 15.03.2017 загальних зборів учасників ТОВ «Котломонтаж» на користь ОСОБА_2 проводиться сплата частини прибутку, отриманого Товариством в 2016 році на момент виходу у розмірі 766,00 грн., зазначено, що вартість частини майна, що підлягає виплаті у зв'язку з виходом зі складу учасників товариства пропорційне внесеного розміру до статутного фонду становить від'ємне значення. Також, в направлених на адресу позивача-1 та позивача-2 листах вих. № 41 від 23.03.2017 та вих. №42 від 23.03.2017, відповідно, відповідач зазначив, що ТОВ «Котломонтаж» було здійснено розрахунок відповідно до ст. 54 Закону України «Про господарські товариства». За доводами позивачів, всупереч вимогам чинного законодавства відповідачем не було проведено виплати вартості частини майна товариства позивачу-1 та позивачу-2 пропорційну їх частці у статутному капіталі товариства. При цьому, позивачі ставлять під сумнів відповідність балансової вартості активів товариства їх реальній вартості. Крім того, вказують, що звіт про оцінку майна ТОВ «Земля плюс-2006» від 18.03.2017 стосується визначення вартості лише частини майна, яке належить відповідачу на праві власності, а саме, нерухомого майна, відомості про яке було отримано на підставі Інформаційної довідки з Державного реєстру, відомості щодо іншого цінного рухомого майна у відповідача відсутні. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі посилаються на приписи ст.ст. 148, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6, 19, 66, 139, 145 Господарського кодексу України, ст.ст. 10, 54 Закону України «Про господарські товариства».

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та з урахуванням висновків судово-економічної експертизи. У відзиві на позов відповідач вказує, що на підставі висновків економічної експертизи від 09.02.2017, відповідачем були проведені належні позивачам виплати. Так, з метою обчислення вартості частини майна ТОВ "Котломонтаж", яка пропорційна частці позивачів у статутному капіталі товариства, за замовленням останнього ПАФ "Линара-Аудит" надано експертний висновок №32/11.2 від 09.02.2017 відповідно до якого визначено, по питанню першому: вартість майна, яка прийнята для розрахунку частини, яка виплачується учаснику при виході станом на 21.03.2016 становить від`ємне значення в розмірі 3438 тис. грн.; по питанню другому, третьому: на підставі показників "Баланс" ф.1 документально підтверджується, що станом на 21.03.2016 вартість частини майна, що підлягає виплаті ОСОБА_2 та ОСОБА_1 становить від`ємне значення по 27,84 тис. грн. кожному, внаслідок збиткової діяльності товариства; по питанню четвертому: згідно показників Балансу (Звіту про фінансовий стан) на 21.03.2016р. показник по ряд. 1420 становить від`ємне значення в розмірі 6121 тис. грн. Просить у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2016 загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Котломонтаж" (відповідач у справі) прийнято рішення, оформлене протоколом № 44, відповідно до якого, зокрема, вирішено:

- виключити зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Котломонтаж" ОСОБА_2 (позивача-2 у справі) з часткою у Статутному капіталі у розмірі 13% (тринадцять відсотків). Провести виплату вартості майна при виключенні учасника ОСОБА_2 з ТОВ «Котломонтаж» у відповідності до положень ст. 54 Закону України «Про господарські товариства»;

- виключити зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Котломонтаж" ОСОБА_1 (позивача-1 у справі) з часткою у Статутному капіталі у розмірі 12% (дванадцять відсотків). Провести виплату вартості майна при виключенні учасника ОСОБА_1 з ТОВ «Котломонтаж» у відповідності до положень ст. 54 Закону України «Про господарські товариства».

З метою обчислення вартості частини майна ТОВ «Котломонтаж», яка пропорційна частці ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у статутному капіталі товариства, ТОВ «Котломонтаж» було замовлено проведення економічної експертизи Приватній аудиторській фірмі «ЛИНАРА-АУДИТ», за результатами якої експертом ОСОБА_7 надано Висновок №32/11.2 від 09.02.2017, згідно з яким, з урахуванням сплаченої частки статутного фонду, частина прибутку, яка отримана у 2016 році на момент виходу та яка повинна бути сплачена на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1, становить по 766,00 грн.

10 березня 2017 року позивачем-1 та позивачем-2 на адресу відповідача направлено листи про надання фінансових/банківських реквізитів для зарахування грошових коштів. Також, у цих листах позивачі просили повідомити, чи проводилась оцінка вартості чистих активів ТОВ «Котломонтаж» станом на 21.03.2016 року з метою обчислення вірної вартості частини майна Товариства, яка підлягає виплаті учасникам, які вийшли з Товариства. В разі, якщо така оцінка проводилась, повідомити про результати або надати відповідну копію.

Листом від 16.03.2017 за вих. № 38 відповідач повідомив позивача-2 про проведення розрахунку, відповідно до якого, згідно до протоколу № 49 від 15.03.2017 загальних зборів учасників ТОВ «Котломонтаж» на користь ОСОБА_2 проводиться сплата частини прибутку, отриманого Товариством в 2016 році на момент виходу у розмірі 766,00 грн. Вартість частини майна, що підлягає виплаті ОСОБА_2, у зв'язку з виходом зі складу учасників товариства пропорційне внесеному розміру до статутного фонду становить від'ємне значення.

Відповідно до листа вих. № 41 від 23.03.2017 відповідачем повідомлено позивача-1, що ТОВ «Котломонтаж» було здійснено розрахунок відповідно до ст. 54 Закону України «Про господарські товариства». Інформація про проведення розрахунку направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Зазначено, що виплата вартості майна при виключенні учасника з товариства проведена відповідно до положень ст. 54 Закону України «Про господарські товариства».

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі вказують на те, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства України не виплачено належні позивачам частки майна товариства, відповідно до часток в статутному капіталі товариства, у зв'язку із виходом зі складу учасників товариства.

Позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Котломонтаж" на користь позивачів вартості частини майна пропорційно належних їм часток у статутному капіталі товариства, а саме: на користь ОСОБА_1 - в розмірі 12%, на користь ОСОБА_2 - в розмірі 13%, у зв'язку з виходом зі складу учасників товариства, стали предметом судового розгляду у даній справі.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, заслухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно статті 140 Цивільного кодексу України товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Статтею 143 Цивільного кодексу України встановлено, що установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут. Статут товариства з обмеженою відповідальністю має містити, зокрема, відомості про розмір статутного капіталу, з визначенням частки кожного учасника; склад та компетенцію органів управління і порядок прийняття ними рішень; розмір і порядок формування резервного фонду; порядок передання (переходу) часток у статутному капіталі.

Статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається з вартості вкладів його учасників. Збільшення статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю допускається після внесення усіма його учасниками вкладів у повному обсязі. Порядок внесення додаткових вкладів встановлюється законом і статутом товариства (ст. 144 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. 148 Цивільного кодексу України встановлено, що учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному фонді, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом. Спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства з обмеженою відповідальністю, у тому числі спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом.

Поняття і види господарських товариств, правила їх створення, діяльності, а також права і обов'язки їх учасників та засновників визначені Законом України "Про господарські товариства".

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України "Про господарські товариства", товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 88 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарського товариства мають право вийти в передбаченому установчими документами порядку зі складу товариства.

Статтею 10 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що учасники товариства мають право вийти в установленому порядку з товариства.

Згідно зі ст. 54 Закону України "Про господарські товариства", при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному (складеному) капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного Товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником Товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Отже, при виході учасника з Товариства з обмеженою відповідальністю у Товариства виникає обов'язок сплатити йому вартість частини майна Товариства, пропорційну його частці у статутному капіталі Товариства, або здійснити такий розрахунок на вимогу учасника та за згодою Товариства у натуральній формі.

З матеріалів справи вбачається, що Фізичні особи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Котломонтаж" з частками в статутному фонді, які дорівнюють 12% та 13%, відповідно, що підтверджується п. 4.2. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Котломонтаж" в редакції станом на 23.04.2014.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивачу-1 та позивачу-2 було виплачено, з урахуванням визначеної сплаченої частки статутного фонду, по 766,00 грн. частини прибутку, яка отримана в 2016 році на момент виходу.

З пункту 30 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 № 13 слідує, що при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з товариства з обмеженою відповідальністю (товариства з додатковою відповідальністю), а також порядку і строків їх виплати господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства. У випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства.

Згідно п. 4.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» № 4 від 25.02.2016 під час вирішення спорів щодо розрахунків з учасником, який вийшов (виключений) з товариства, господарським судам слід враховувати, що вартість частини майна товариства, що належить до виплати такому учаснику, повинна визначатися виходячи з вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення з урахуванням майнових зобов'язань товариства.

Згідно приписів ст. 32 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність певних обставин, встановлюються, зокрема, висновками судових експертів.

Частиною 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до висновку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.09.2017, в результаті проведеного дослідження встановлено:

- Вартість частини майна ТОВ «Котломонтаж», що підлягає виплаті ОСОБА_1 пропорційно фактичному, документально підтвердженому, розміру внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВ «Котломонтаж», яка вибула зі складу учасників ТОВ «Котломонтаж» 21.03.2016 з урахуванням вартості усього майна, що належить ТОВ «Котломонтаж», в тому числі необоротних та оборотних активів товариства та його майнових зобов'язань станом на 21.03.2016 відповідно до даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності ТОВ «Котломонтаж» має від'ємне значення. Учасники товариства з обмеженою відповідальністю не відповідають за його зобов'язаннями і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

- Вартість частини майна ТОВ «Котломонтаж», що підлягає виплаті ОСОБА_2 пропорційно фактичному, документально підтвердженому, розміру внеску ОСОБА_8 до статутного фонду ТОВ «Котломонтаж», який вибув зі складу учасників ТОВ «Котломонтаж» 21.03.2016 з урахуванням вартості усього майна, що належить ТОВ «Котломонтаж», в тому числі необоротних та оборотних активів товариства та його майнових зобов'язань станом на 21.03.2016 відповідно до даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності ТОВ «Котломонтаж» має від'ємне значення. Учасники товариства з обмеженою відповідальністю не відповідають за його зобов'язаннями і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах своїх вкладів.

Таким чином, з наведеного вбачається, що при виключенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Котломонтаж" вартість частини майна, яка підлягає виплаті складає від'ємне значення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги висновок судово-економічної експертизи, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, з наведеного вбачається, що до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи - позивача у справі.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, позивачами не обґрунтовано та належними засобами доказування не доведено суду порушення їх прав та охоронюваних законом інтересів відповідачем.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, в тому числі за проведення судової економічної експертизи, покладаються на позивачів.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Суддя О.С. Боєва

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 28 листопада 2017 р.