КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р. Справа№ 910/11353/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін

від позивача: не прибув;

від відповідача: Готовська К.Д. - представник за дов. б/н від 01.09.2017 року,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скінест Райл Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2017 року

у справі № 910/11353/17 (суддя: Лиськов М.О.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скінест Райл Україна"

про зобов'язання внести зміни до умов договору поставки

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скінест Райл Україна" (далі - відповідач) про зобов'язання внести зміни до умов договору поставки.

Господарський суд міста Києва у задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відмовив своїм рішенням 06.09.2017 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Скінест Райл Україна" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та припинити провадження у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема, що даний спір не підвідомчий господарським судам України.

Так, апелянт зазначає, що в матеріалах справи міститься роздруківка з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в якому зазначено, що стан суб'єкта фізичної особи підприємця ОСОБА_4 зареєстрований як припинено, дата запису 16.05.2016 року, номер запису: 4001373.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 02.10.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скінест Райл Україна" було прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 02.11.2017 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2017 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Скінест Райл Україна" - задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

За твердженням позивача, 03.02.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Скінест Райл Україна (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (покупець) було укладено договір поставки №15-3 (далі - договір) відповідно до умов якого постачальник зобов'язався поставити покупцю товар, а покупець прийняти та оплатити продукцію відповідно до специфікацій, яка є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.2 договору його ціна складає 590 706,00 грн.

Оплата по даному договору здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом одного календарного року (365 днів) на підставі рахунку-фактури, тобто до 03.02.2017 року, що передбачено п. 2.3 договору.

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що оскільки несвоєчасне виконання умов договору в частині оплати за товар може потягти за собою накладення штрафних санкцій на позивача, позивач направив відповідачу пропозицію про внесення змін до умов п. 2.3 договору № 15-3 від 03.02.2016 року в частині збільшення строку, протягом якого повинна бути здійснена оплата покупцем, а саме: змінити строк з одного календарного року на один рік і шість місяців.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України Господарським судам підвідомчі: Господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

- спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

- інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов'язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство;

9) справи у спорах, підвідомчих господарським судам, щодо порушення прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет.

Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Проте, відповідно до ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно із ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Разом із тим предметом позову ОСОБА_4 є питання щодо зобов'язання внести зміни до договору поставки. При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що на момент звернення з відповідним позовом до суду першої інстанції, ОСОБА_4 втратив статус Фізичної особи-підприємця, що підтверджується роздруківкою з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в якому зазначено, що стан суб'єкта фізичної особи підприємця ОСОБА_4 зареєстрований як припинено, дата запису 16.05.2016 року, номер запису: 4001373 (а.с. 19-21).

Згідно ч. 3 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, зокрема, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред'явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно із п. 14 постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 року "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або зазначено, що спір вирішується в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб'єктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин.

Також в пункті 2 вказаної постанови пленуму Вищого господарського суду України роз'яснено, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що цей спір не є корпоративним.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» Якщо у розгляді справи буде встановлено, що провадження у відповідній частині порушено помилково, господарський суд припиняє провадження у справі в цій частині згідно з пунктом 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Таким чином, Господарський суд міста Києва не мав права розглядати даний спір, а повинен був на підставі ч. 1 п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України припинити провадження, оскільки за суб'єктним складом та за змістом спірних правовідносин поданий фізичними особами позов не підлягав розгляду в господарських судах України.

Відповідно до ст. 103 Господарського процесуального кодексу України Апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення;

3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково;

4) змінити рішення.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку щодо припинення провадження у справі.

Керуючись ст. 49, ч. 1 п. 1 ст. 80, ст.ст. 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скінест Райл Україна" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.09.2017 року у справі №910/11353/17 - скасувати.

Припинити провадження у справі № 910/11353/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скінест Райл Україна" про зобов'язання внести зміни до умов договору поставки.

3. Матеріали справи №910/11353/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич