КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2017 р. Справа№ 910/20359/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Вакулюк Д.С.,

від відповідача 1: Гаркавенко О.М.,

від відповідача 2: Гаркавенко О.М.,

від відповідача 3: Костевич Т.О.,

від третьої особи: Панькін І.Д.,

розглянувши апеляційну скаргу Прокуратури міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 23.08.2017р. у справі №910/20359/16 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Першого заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави

до 1. Фонду державного майна України,

2. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області,

3. Фізичної особи-підприємця Круліковської Олени Вікторівни,

третя особа - Державна служба статистики України,

про визнання недійсним та скасування наказу Фонду державного майна України, визнання недійсним договору купівлі-продажу державного майна вартістю 2433576 грн та його повернення,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з позовною заявою про: 1) визнання незаконним та скасування наказу Відповідача 1 №1199 від 21.06.2016р. "Про включення до переліку об'єктів державної власності групи А, що підлягають приватизації"; 2) визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12.09.2016р. об'єкта державної власності групи А адміністративного приміщення загальною площею 324,5 кв. м. по вул. Соборній, 190а у м. Рівне вартістю 2433756 грн, укладеного між Відповідачем 2 та Відповідачем 3; 3) зобов'язання Відповідача 3 повернути Відповідачу 2 адміністративне приміщення по вул. Соборна, 190а у м. Рівне шляхом підписання акта передачі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2016р., яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2017р. в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2017р. касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2017р. та рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016р. у справі №910/20359/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.08.2017р. у справі №910/20359/16 у позові відмовлено.

Рішення мотивовано наявністю підстав, визначених чинним законодавством, для приватизації майна (адміністративного приміщення загальною площею 324,5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Соборна 190а) шляхом викупу. Також місцевий суд зазначив про те, що вартість невід'ємних поліпшень об'єкта оренди на момент викупу становила більше 25% ринкової вартості майна (а саме 31,3%), що відповідає умовам викупу державного майна, зазначеним у п.1 ст.18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Прокурор звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.08.2017р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст.11, 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", ст.15, 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", ст.203, 215 Цивільного кодексу України, положення Порядку надання згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна, Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід'ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації та ст.4-2, 43, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, без встановлення всіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2017р. апеляційну скаргу Позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 03.10.2017р.

21.09.2017р. Прокурор подав суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони 1) Відповідачу 3 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження адміністративного приміщення по вул. Соборна, 190а у м. Рівне; 2) Відповідачу 3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по проведенню будівельних робіт щодо адміністративного приміщення по вул. Соборна, 190а у м. Рівне; 3) Рівненському регіональному центру надання адміністративних послуг, іншим органам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти реєстраційні дії, пов'язані зі зміною права власності на адміністративне приміщення по вул. Соборна, 190а у м. Рівне.

03.10.2017р. Третя особа подала до суду пояснення, в яких підтримала доводи апеляційної скарги Позивача та просила вимоги Прокурора задовольнити.

03.10.2017р. Відповідач 1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

03.10.2017р. Відповідач 2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 03.10.2017р. оголошено перерву до 24.10.2017р. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017р. заяву Позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково; заборонено Відповідачам 1, 2, 3 та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження адміністративного приміщення загальною площею 324,5 кв. м. по вул. Соборна, 190а у м. Рівне. У судовому засіданні 24.10.2017р. оголошено перерву до 14.11.2017р.

09.11.2017р. суб'єкт оціночної діяльності ОСОБА_7 подав до суду пояснення стосовно незалежної оцінки спірного майна.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Сторін та Третьої особи, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

30.10.2015р. Відповідачем 2 та Відповідачем 3 був укладений договір оренди державного майна №1357-2015, за умовами якого Відповідач 2 передав, а Відповідач 3 прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно: адміністративне приміщення, площею 324,5 кв. м., розташоване за адресою м. Рівне, вул. Соборна, 190а, що перебуває на балансі Головного управління статистики у Рівненській області, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.08.2015р. і становить за незалежною оцінкою 2026500,00 грн, без врахування ПДВ. Майно передано з метою розміщення суб'єкта господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення.

Згідно з п.5.7. договору Відповідач 3 зобов'язаний своєчасно, за погодженням з балансоутримувачем, здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобов'язання Відповідача 2 щодо компенсації вартості поліпшень. У разі, якщо Відповідач 3 подає заяву на погодження Відповідачем 2 здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна, він зобов'язаний надати експертний висновок та проектно-кошторисну документацію на здійснення невід'ємних поліпшень.

Відповідно до п.6.2. договору Відповідач 3 має право здійснювати поліпшення орендованого майна, що зумовлює підвищення його вартості, згідно з чинним законодавством.

Згідно з п.10.1. договору останній укладено строком на 2 роки та 364 дні і він діє з 30 жовтня 2015 року по 29 жовтня 2018 року включно.

12.01.2016р. між Відповідачем 3 та ПМПФ «Спецрембуд» укладено договір підряду №1201, відповідно до умов якого за дорученням Відповідача 3 ПМПФ «Спецрембуд» зобов'язується виконати роботи по об'єкту: «Реконструкція (невід'ємні поліпшення) будівлі головного управління статистики по вул. Соборній, 190а в м. Рівне», а Відповідач 3 зобов'язується прийняти та оплатити їх.

На виконання умов договору ПМПФ «Спецрембуд» виконав роботи на загальну суму 761235,60 грн, що підтверджується підписаним сторонами актом №1 від 29.04.2016р. приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2в за квітень 2016 року.

Відповідач 3, у свою чергу, також належним чином виконав свої зобов'язання по оплаті виконаних робіт по реконструкції (невід'ємних поліпшеннях) будівлі. Зокрема, розрахунки за договором здійснювались Відповідачем 3 частинами, шляхом внесення авансових платежів, починаючи з моменту укладення договору, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів №14-99. Розрахунки проведені у повному обсязі, що не заперечується сторонами.

Відповідно до довідки з державної статистичної звітності (форми №6-зем) про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 25.01.2016р. №02-58/1 земельна ділянка, яка знаходиться в м. Рівному на вул. Соборна, 190а, перебуває в постійному користуванні Головного управління статистики у Рівненській області для обслуговування адміністративного приміщення на підставі акту на право постійного користування землею серія ЯЯ№262192 від 17.02.2009р. зареєстрований за №02.

11.03.2016р. Відповідач 3 подав до Відповідача 2 заяву про надання дозволу на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна та пакет документів, перелік яких визначений Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 03.10.2006р. №1523 зі змінами, а саме: лист Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області від 04.03.2016р. №01/604; лист управління Держпраці у Рівненській області від 03.03.2016р. №01-10/464; довідку Головного управління статистики у Рівненській області від 10.03.2016р. №12-16/74; лист Головного управління статистики у Рівненській області від 02.11.2015р. №16-15/104; копію листа Державної служби статистики України від 11.11.2015р. №16.2-12/1007-15; лист Головного управління статистики у Рівненській області від 14.12.2015р.; експертний звіт щодо розгляду кошторисної документації за робочим проектом на реконструкцію (невід'ємні поліпшення) будівлі Головного управління статистики у Рівненській області по вул. Соборна, 190а у м. Рівне від 04.12.2015р. за №18-01410-15; дефектний акт від 01.12.2015р.; опис робіт по реконструкції (невід'ємні поліпшення) будівлі головного управління статистики по вул. Соборна, 190а у м. Рівне; зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва "Реконструкції (невід'ємні поліпшення) будівлі головного управління статистики по вул. Соборна, 190а у м. Рівне"; робочий проект "Реконструкція (невід'ємні поліпшення) будівлі головного управління статистики по вул. Соборна, 190а у м. Рівне".

14.03.2016р. на засіданні комісії з розгляду питання про надання згоди на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна вирішено рекомендувати Відповідачу 2 надати Відповідачу 3 згоду на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна.

Листом від 16.03.2016р. №18-002-00789 Відповідач 2 повідомив Відповідача 3 про надання дозволу на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна.

21.06.2016р. Відповідач 1 видав наказ №1199 про прийняття рішення про приватизацію об'єкта державної власності групи А - адміністративного приміщення загальною площею 324,5 кв. м. (літ. "А-2") за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 190а, що перебуває на балансі Головного управління статистики у Рівненській області та орендується Відповідачем 3.

Відповідно до звіту (висновку) аудитора про фактичні результати №36 від 06.06.2016р. складеним ТОВ «Інфо-Сервіс-Аудит» вартість фактично виконаних робіт по поліпшенню орендованого майна - адміністративного приміщення загальною площею 324,5 кв. м., розташованого за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 190а, склала 634363,00 грн. без ПДВ.

Згідно з висновком про вартість майна - адміністративного приміщення загальною площею 324,5 кв.м., що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Соборна 190а, проведеною суб'єктом оціночної діяльності ПП "Оцінка та консалтинг", ринкова вартість об'єкта оцінки станом на 31.07.2016р. склала: 1) ринкова вартість з урахуванням невід'ємних поліпшень складає 2091650, 00 грн без ПДВ; 2) ринкова вартість об'єкту оцінки на дату оцінки 31.07.2016р. без врахування невід'ємних поліпшень складає 2028130,00 грн без ПДВ; 3) ринкова вартість невід'ємних поліпшень орендованого нерухомого майна становить 63520,00 грн без ПДВ.

12.09.2016р. між Відповідачем 2 та Відповідачем 3 укладено договір купівлі-продажу об'єкта державної власності групи А адміністративного приміщення загальною площею 324,5 кв. м. (літ "А-2"), що орендується Відповідачем 3 за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 190а, що підлягає приватизації шляхом викупу, за умовами якого Відповідач 2 зобов'язується передати у власність Відповідачу 3 об'єкт державної власності групи А - адміністративне приміщення загальною площею 324,5 кв. м. (літ. "А-2"), що орендується Відповідачем 3, за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 190а, а Відповідач 2 зобов'язується прийняти об'єкт приватизації, сплатити ціну його продажу і виконати визначені у договорі умови.

Згідно з п.1.4. договору зазначений у цьому договорі об'єкт приватизації продано за 2433756,00 грн., з урахуванням податку на додану вартість.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2016р., яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2017р. в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.06.2017р. касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2017р. та рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016р. у справі №910/20359/16 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду, касаційний суд вказав на необхідність дослідити під час нового розгляду справи наступні обставини: 1) яка реальна ринкова вартість та реальний обсяг, вартість як невід'ємних поліпшень так і всього нерухомого майна; 2) з'ясувати наявність в умовах договору оренди державного майна права викупу об'єкта орендарем; 3) звернути увагу на норми Закону України "Про приватизацію державного майна", дослідити яке майно може відноситися до групи "А" та чи належить оскаржуване майно до відповідної групи, як таке, що може бути приватизоване.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1-5 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п.2 ст.1 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» об'єктами малої приватизації є, зокрема, окреме індивідуально визначене майно, в тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких таке майно розташовано (група А).

Згідно з ст.3 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» будівлі (споруди, приміщення) приватизуються разом з розташованими в них об'єктами приватизації, крім випадків відмови покупця від приватизації будівлі (споруди, приміщення), в якій розташований об'єкт, що приватизується шляхом викупу, або якщо на це немає прямої заборони відповідно Фонду державного майна України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи місцевої Ради відповідного рівня.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" визначено, що Фонд затверджує переліки об'єктів, які перебувають відповідно у державній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають викупу; включення об'єктів малої приватизації до зазначених переліків здійснюється з ініціативи державного органу приватизації, уповноваженого органу управління чи покупця; покупці подають до відповідного органу приватизації заяву про включення підприємства до одного із зазначених у цій статті переліків об'єктів, що підлягають приватизації.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об'єкта передбачено законодавчими актами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" приватизація об'єктів групи А здійснюється з урахуванням таких особливостей, зокрема, у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання для цілей оренди майна.

Згідно з ч.3 ст.18-2 Закону України «Про приватизацію державного майна» право на викуп об'єкта приватизації разом із земельною ділянкою державної власності, на якій він розташований, надається покупцю у випадках, визначених законодавством про приватизацію, за умови, що покупець є орендарем відповідної земельної ділянки відповідно до вимог законодавства.

З наведених норм права вбачається, що об'єктами малої приватизації є окреме індивідуально визначене майно (група А). Віднесення об'єктів, які перебувають у державній власності до тієї чи іншої групи та включення їх до переліків об'єктів, які підлягають приватизації, в тому числі шляхом викупу, здійснюється Відповідачем 1. Викуп застосовується до об'єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об'єкта передбачено законодавчими актами. Зокрема, орендар одержує право на викуп такого майна, якщо ним за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду.

Як вбачається із матеріалів справи, між Відповідачем 2 та Відповідачем 3 укладено договір оренди державного майна №1357-2015 від 30.10.2015р., відповідно до якого Відповідач 2 передав, а Відповідач 3 прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно: адміністративне приміщення, площею 324,5 кв. м., розташоване за адресою м. Рівне, вул. Соборна, 190а, що перебуває на балансі Головного управління статистики у Рівненській області, вартістю 2026500,00 грн, без врахування ПДВ.

У подальшому Відповідач 3 звернувся до Відповідача 2 із заявою від 11.03.2016р. про надання дозволу на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна та пакет документів, перелік яких визначений Порядком надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 03.10.2006р. №1523.

14.03.2016р. на засіданні комісії з розгляду питання про надання згоди на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна вирішено рекомендувати Відповідачу 2 надати Відповідачу 3 згоду на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна. Листом від 16.03.2016р. №18-002-00789 Відповідач 2 повідомив Відповідача 3 про надання дозволу на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна. Для здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна Відповідач 3 уклав з ПМПФ «Спецрембуд» договір підряду №1201 від 12.01.2016р.

Згідно з п.9 Порядку надання орендарю згоди орендодавця державного майна на здійснення невід'ємних поліпшень орендованого державного майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України №1523 від 03.10.2006р., після отримання згоди орендар складає графік виконання робіт і подає його орендодавцю.

На виконання вказаних умов Відповідач 3 подав Відповідачу 2 графік виконання робіт по об'єкту "Реконструкція (невід'ємні поліпшення) будівлі головного управління статистики по вул. Соборна, 190а у м. Рівне".

Відповідно до п.10 вказаного Порядку після здійснення дозволених орендарю невід'ємних поліпшень орендар надає інформацію орендодавцю про завершення виконання робіт з поданням копій, підписаних замовником і підрядником актів приймання виконаних робіт та документів, що підтверджують оплату зазначених робіт.

Так, Відповідач 3 подав Відповідачу 2 акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2016 року, відомість розрахунку невід'ємних поліпшень орендованого майна та звіт аудитора щодо джерел фінансування проведених Відповідачем 3 невід'ємних поліпшень орендованого майна від 06.06.2016р. №36 в сумі 761235,60 грн з ПДВ (634363,00 грн. без ПДВ).

Отже, матеріалами справи підтверджується здійснення Відповідачем 3 дозволених Відповідачем 2 невід'ємних поліпшень орендованої будівлі в розмірі більшому ніж визначено нормою п.1 ч.1 ст.18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", згідно з якою орендар одержує право на викуп орендованого майна.

Апеляційний суд не приймає доводи Прокурора, що Відповідач 3 розпочав роботи з поліпшення орендованого майна раніше ніж останньому було надано на це згоду Відповідачем 2.

Із наявних у матеріалах справи фактичних даних вбачається, що акт приймання виконаних робіт та довідка про вартість виконаних будівельних робіт складені та підписані після отримання Відповідачем 3 декларації про початок будівельних робіт, зареєстрованої управлінням ДАБі від 23.03.2016р. Вказане також підтверджується листом ПМПФ «Спецрембуд» від 24.11.2016р. №24/1, відповідно до якого ПМПФ «Спецрембуд» зазначило, що роботи розпочалися з 28.03.2016р.

Також апеляційний суд на підставі ч.1. 2 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" приходить до висновку, що роботи по здійсненню невід'ємних поліпшень не могли бути розпочаті до реєстрації декларації про початок будівельних робіт. Доказів порушення Відповідачем 3 містобудівного законодавства (виконання робіт без дозволу) суду не подано.

Отже, фактично роботи по проведенню невід'ємних поліпшень почалися після реєстрації декларації про початок будівельних робіт, а саме після 23.03.2016р., в той час як Відповідач 2 дав згоду на вказані поліпшення 16.03.2016р., лист №18-002-00789.

Апеляційний суд не приймає доводи Прокурора, що невід'ємні поліпшення здійснені на суму 272394,05 грн, що становить 13,4% ринкової вартості майна, оскільки відповідно до пояснень суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_7 від 07.11.2017р. та Фонду державного майна України ідентифікована фізична наявність невід'ємних поліпшень, здійснених Відповідачем 3 в розмірі 634363,00 грн. без ПДВ, що становить 31,3% ринкової вартості майна, переданого в оренду.

Апеляційний суд також не приймає доводи Прокурора, що вартість виконаних робіт, в тому числі заробітна плата працівників, не включається до вартості невід'ємних поліпшень орендованого майна, оскільки відповідно до п.3.7 Наказу Фонду державного майна від 27.02.2004р. №377 "Щодо затвердження Порядку оцінки орендованого нерухомого майна, що містить невід'ємні поліпшення, здійснені за час його оренди під час приватизації" визначено, що фактично сплаченою сумою коштів орендаря визнаються сплачені (перераховані) орендарем кошти у здійснення ідентифікованих поліпшень орендованого нерухомого майна, суми зобов'язань орендаря, що виникли внаслідок операцій з фінансування зазначених поліпшень. Отже, заробітна плата працівникам, які виконували роботи з невід'ємних поліпшень орендованого майна є зобов'язаннями орендаря, що виникли внаслідок операцій з фінансування зазначених поліпшень.

З урахуванням вказівок касаційного суду місцевим судом були досліджені договір оренди державного майна стосовно врегулювання у ньому питання викупу об'єкта орендарем. Умови договору №1357-2015 не містять положень щодо викупу Відповідачем 3 об'єкта оренди, в ньому також відсутні будь-які заборони та вказівки на неможливість викупу.

Проте, відповідно до п.10.11. договору взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством України, нормами якого, а саме п.1 ч.1 ст.18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачено право орендаря на викуп орендованого майна, якщо ним за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду.

За вказаних обставин апеляційний суд не приймає доводи Прокурора, що відповідно до ч.1 ст.289 Господарського кодексу України орендар має право на викуп об'єкту оренди, якщо таке право передбачено договором оренди, оскільки в даному випадку підлягають застосуванню норми закону, які є спеціальними до правовідносин, що склалися між сторонами у даній справі.

Відповідно до ст.5-1 Закону України "Про приватизацію державного майна" до групи А класифікації об'єктів приватизації відносяться, в тому числі окреме індивідуально визначене майно, у тому числі, разом із земельними ділянками державної власності, на яких таке майно розташовано. Окремим індивідуально визначеним майном вважається рухоме та нерухоме майно державних підприємств (у тому числі будівлі, споруди, нежитлові приміщення), державне майно, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств.

Відповідно до п.1 ст.18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" приватизація об'єктів групи А здійснюється з урахуванням таких особливостей, зокрема, у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання для цілей оренди майна.

Відповідно до п.1.1. договору оренди передбачено, що предметом оренди є: адміністративне приміщення, площею 324,5 кв. м., розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 190а.

Отже, спірне приміщення правомірно було віднесено Відповідачами до об'єктів групи А, та місцевий суд дійшов вірного висновку, що п.1 ч.1 ст.18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" визначено особливості приватизації орендованого майна, тому адміністративне приміщення по вул. Соборній, 190а у м. Рівне, не є об'єктом, який заборонений до приватизації ч.2 ст.5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Також апеляційний суд не приймає доводи Позивача про те, що викуп спірного майна може бути застосований лише після продажу вказаного майна на аукціоні або конкурсі, при цьому таке майно не буде реалізоване.

Згідно з ч.3 ст.18-2 Закону України «Про приватизацію державного майна» право на викуп об'єкта приватизації разом із земельною ділянкою державної власності, на якій він розташований, надається покупцю у випадках, визначених законодавством про приватизацію, за умови, що покупець є орендарем відповідної земельної ділянки відповідно до вимог законодавства.

З наведених право положень вбачається, що викуп може бути застосований до об'єкта оренди, якщо покупцем є орендар. У даному випадку покупцем спірного майна є його орендар - Відповідач 3.

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наявність визначених законом підстав для приватизації майна - адміністративного приміщення загальною площею 324,5 кв.м., що знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Соборна 190а, а тому в задоволенні вимог Позивачу слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017р. заяву Позивача про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково; заборонено Відповідачам 1, 2, 3 та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження адміністративного приміщення загальною площею 324,5 кв. м. по вул. Соборна, 190а у м. Рівне.

Відповідно до ст.68 Господарського процесуального кодексу України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Враховуючи те, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача та, що у задоволенні вимог Позивача у даній справі відмовлено, заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 03.10.2017р., підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Прокуратури міста Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 23.08.2017р. у справі №910/20359/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.08.2017р. у справі №910/20359/16 залишити без змін.

3. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2017р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов