РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017Справа №910/14586/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Боранд Трейд"

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Ярмак О.М.

Представники:

Від позивача: Тимошик І.О. за дов.

Від відповідача: Каракоця О.Р. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Пред'явлені вимоги про зобов'язати відповідача надати позивачу оригінали кредитних договорів від 11.09.2013 року №4Ф13555И, від 12.09.2014 №4Ф13556И, від 25.11.2013 №4Ф13765И, від 17.02.2014 року № 4Ф14143И, укладених між ПАТ КБ "Приватбанк" та ТОВ "Фоксар", які засвідчують обов'язок боржника ТОВ "Фоксар" виконати свої зобов'язання перед поручителем та всі інші документи, якими забезпечувалися кредитні договори.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.10.2016 між ПАТ КБ "Приватбанк", як кредитором, та ТОВ "Боранд Трейд", як поручителем, був укладений договір поруки № 4Ф13555И/П, за яким позивач поручився перед відповідачем за виконання ТОВ "Фоксар" зобов'язань за кредитними договорами від 11.09.2013 року №4Ф13555И, від 12.09.2014 №4Ф13556И, від 25.11.2013 ;4Ф13765И, від 17.02.2014 року № 4Ф14143И, а саме з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитних договорів. Позивач стверджує, що у зв'язку з невиконанням боржником своїх кредитних зобов'язань, та з метою уникнення нарахування відсотків та штрафних санкцій поручитель 21.10.2016 здійснив оплату банку повністю за кредитними договорами у відповідності з умовами укладеного договору поруки, тому вважає, що відповідач мав у відповідності до умов п. 10 договору передати оригінали документів впродовж 5-ти днів з моменту виконання зобов'язань, що ним здійснено не було та стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2017 порушено провадження у справі № 910/14586/17 та призначено до розгляду на 03.10.2017.

02.10.2017 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про залучення до участі у справі Міністерства фінансів України та Національного банку України в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Проте у засідання суду 03.10.2017 представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Розглянувши клопотання позивача у судовому засіданні 03.10.2017 про залучення третіх осіб суд прийшов до висновку у відмову в його задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю.

У судових засіданнях 03.10.2010, 24.10.2017, 31.10.2017 оголошувались перерви до 24.10.2017, 31.10.2017, 21.11.2017 на підставі ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 24.10.2017 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому підтверджує укладення кредитних договорів, при цьому стверджує, що договір поруки № 4Ф13555И/П від 20.10.2016 укладено між ним та ТОВ "Боранд Трейд" з використанням електронно-цифрового підпису, проте позивачем подано сумнівну роздруківку договору, яка не відповідає вимогам закону. Зазначає, що часткове погашення позивачем боргу боржника не здійснило припинення зобов'язань, а тому і зміна кредитора не відбулася, вказує, що у матеріалах справи відсутні докази погашення позивачем зобов'язань за кредитним договором ТОВ "Фоксар" перед ПАТ "КБ "Приватбанк" та докази надсилання банком поручителю вимоги про оплату коштів за договорами кредиту поручителем у зв'язку з цим наявність зобов'язання поручителя виконати обов'язок боржника. Пояснив, що ані умовами договору ані чинним законодавством України не передбачено обов'язку відповідача передати саме оригінали документів.

Представником позивача надано пояснення по справі, в яких виклав власні міркування щодо безпідставності та необґрунтованості заперечень відповідача.

Ухвалою суду від 31.10.2017 за клопотанням позивача продовжено строк вирішення спору відповідно до ст. 69 ГПК України.

21.11.2017 через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву та клопотання про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, яке судом задоволено.

В судовому засіданні 21.11.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

20.10.2016 між ТОВ "Боранд Трейд" (позивач, поручитель) та ПАТ КБ "Приватбанк" (відповідач, кредитор) було укладено договір поруки № 4Ф13555И/П (далі - договір поруки) з використанням електронно-цифрового підпису, відповідно до п. 1 якого предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ "Фоксар" (код за ) (далі - боржник) своїх зобов'язань за:

кредитним договором № 4Ф13555И від 11.09.2013 (далі - кредитний договір 1), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору 1;

кредитним договором № 4Ф13556И від 12.09.2013 (далі - кредитний договір 2), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору 2;

кредитним договором № 4Ф137665И від 25.11.2013 (далі - кредитний договір 3), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору 3;

кредитним договором № 4Ф14143И від17.02.2014 (далі - кредитний договір 4), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до кредитного договору 4.

Позивач перерахував за платіжними дорученнями № 2348 від 21.10.2016, № 2347 від 21.10.2016, № 2346 від 21.10.2016, № 2345 від 21.10.2016 на рахунок банку кошти на загальну суму 91 516,73 грн. по кредитних договорах відповідно до договору поруки № 4Ф13555И/П від 20.10.2016, тому вважає, що у відповідності до умов договору поруки та ст. 556 Цивільного кодексу України відповідач повинен надати йому оригінали документів, які підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи та надані в судовому засіданні докази, господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю у зв'язку з їх та необґрунтованістю та недоведеністю, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Докази порушення боржником ТОВ «Фоксар» своїх зобов'язань за кредитними договорами, у тому числі станом на час перерахування банку коштів, у матеріалах справи відсутні.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8 договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору (ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення зобов'язань боржника перед кредитором за кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем за платіжним дорученням №2348 від 21.10.2016 перераховано на рахунок ПАТ «КБ «Приватбанк» суму 13376,30 грн. з призначенням платежу «виконання зобов'язань по кредитному договору № 4Ф13555И від 17.02.2014 згідно договору поруки № 4Ф13555И/П 20.10.2016», за платіжним дорученням № 2347 від 21.10.2016 перераховано на рахунок ПАТ «КБ «Приватбанк» суму 24366,00 грн. з призначенням платежу «виконання зобов'язань по кредитному договору № 4Ф13765И від 25.11.2013 згідно договору поруки № 4Ф13555И/П від 20.10.2016», за платіжним дорученням № 2346 від 21.10.2016 перераховано на рахунок ПАТ «КБ «Приватбанк» суму 26887,21 грн. з призначенням платежу «виконання зобов'язань по кредитному договору № 4Ф13556И від 12.09.2013 згідно договору поруки № 4Ф13555И/П від 20.10.2016», за платіжним дорученням № 2345 від 21.10.2016 перераховано на рахунок ПАТ «КБ «Приватбанк» суму 26887,22 грн. з призначенням платежу «виконання зобов'язань по кредитному договору № 4Ф13555И від 11.09.2013 згідно договору поруки № 4Ф13555И/П від 20.10.2016», всього на суму 91 516,73 грн.

Відповідачем не спростовано факт отримання коштів від позивача та не подано доказів повернення цих коштів як помилково перерахованих, у зв'язку з відсутністю укладеного з ним договору поруки № 4Ф13555И/П від 20.10.2016.

Відповідно до п. 10 договору поруки кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 (п'яти) робочих днів Банку з моменту виконання обов'язків належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Законодавцем не передбачено передачу кредитором поручителю саме оригіналів документів, які підтверджують обов'язок боржника, оскільки з огляду на ч. 3 ст. 553 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 556 Цивільного кодексу України поручителем може бути кілька осіб і до кожного з них хто виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним.

Судом встановлено, що ані умовами договору поруки ані чинним законодавством України не передбачено обов'язку кредитора передати поручителю саме оригінали документів, що підтверджують обов'язок боржника.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Слід зазначити, що позивачем не подано жодних доказів в підтвердження того, що він звертався до відповідача з вимогою надати документи, що підтверджують зобов'язання боржника за кредитними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Позивачем належними засобами доказування не доведено суду та не надано доказів порушення з боку відповідача його прав та законних інтересів.

Проаналізувавши положення чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 32-34, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.11.2017

Суддя О.М.Ярмак