ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2017 р. Справа № 911/2650/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Обухівське»

до Обухівської районної державної адміністрації Київської області

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізичної особу-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Київській області

про визнання незаконним і скасування розпорядження

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи1: ОСОБА_1 (витяг № НОМЕР_1 від 04.02.2016 року);

від третьої особи2: ОСОБА_2 (довіреність № 144 від 10.08.2017 року).

Обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Обухівське» до Обухівської районної державної адміністрації Київської області за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізичної особу-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконним і скасування розпорядження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.09.2017 року порушено провадження у справі № 911/2650/17 та призначено до розгляду на 04.10.2017 року.

03.10.2017 року третьою особою 1 подано клопотання про відкладення розгляду справи.

04.10.2017 року представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 04.10.2017 року представники відповідача та третіх осіб не зявилися, відповідач та треті особи вимог ухвали Господарського суду Київської області від 06.09.2017 року не виконали, третя особа 2 про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Розгляд справи відкладався до 18.10.2017 року.

18.10.2017 року представником позивача подано клопотання про залучення доказів по справі.

В судове засідання 18.10.2017 року представник третьої особи2 не зявився, відповідач та треті особи вимог ухвали Господарського суду Київської області від 06.09.2017 року не виконали, третя особа2 про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Розгляд справи відкладався до 01.11.2017 року.

У звязку з перебуванням судді Карпечкіна Т.П. на лікарняному розгляд справи 01.11.2017 року не відбувся і був перенесений на 22.11.2017 року.

В судове засідання 22.11.2017 року представники позивача та відповідача не зявились. Позивачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке було відхилено судом як не обґрунтоване.

Третьою особою 1 ФОП ОСОБА_1 було подано відзив про заперечення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, у відповідності до Державних актів на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003262 від 13.02.1996 року, № 003263 від 13.02.1996 року, № 003264 від 19.02.1996 року, виданих Першотравенською сільською радою Обухівського району Київської області, Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та Обухівською міською радою Обухівського району Київської області відповідно, Радгоспу-комбінату «Обухівський» було передано в користування 2164,6 га, 1327 га та 1687,9 га земель в межах згідно з планом користування.

Пунктом 1 Статуту ПАТ «Обухівське» передбачено, що товариство є правонаступником ВАТ «Обухівське», яке засноване рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 05.05.2006 року № 14-25-7/1 шляхом перетворення Державного підприємства радгосп-комбінат «Обухівський» у ВАТ «Обухівське» відповідно до Законів України «Про приватизацію державного майна» та «Про господарські товариства».

05.03.2010 року на загальних зборах осіб, які мають право на земельну частку (пай) в процесі розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь ПАТ «Обухівське» було прийнято рішення про розпаювання та приватизацію земель позивача.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації «Про надання дозволу на розроблення проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад» № 385 від 28.03.2012 року позивачу, як правонаступнику Радгоспу-комбінату «Обухівський», було надано дозвіл на розроблення проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні цього підприємства згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №№ 003262, 003263, 003264.

Пунктами 4 та 7 зазначеного розпорядження передбачено, що розроблений проект приватизації земель подається на розгляд та погодження комісії при Обухівській райдержадміністрації з розгляду питань, повязаних з погодженням документації із землеустрою щодо надання земельних ділянок у власність чи користування на території Обухівської міської ради, Козинської селищної ради, Григорівської, Долинянської, Красненської, Щербанівської, Великодимитровицької, Германівської, Деремезнянської, Копачівської, Краснослобідської, Маловільшанської, Нещерівської, Перегонівської, Першотравенської, Підгірцівської, Семенівської, Старобезрадичівської сільських рад.

28.05.2012 року між позивачем та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір на створення (передачу) науково-технічної документації №6-1, відповідно до якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо приватизації земель ПАТ «Обухівське» в адміністративних межах Першотравенської, Нещерівської сільських рад та Обухівської міської ради, Обухівського району Київської області.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови Обухівської районної державної адміністрації від 28.03.2012 року № 385» № 370 від 21.10.2013 року пункт 7 розпорядження Обухівської районної державної адміністрації № 385 від 28.03.2012 року стосовно визнано таким, що втратив чинність. Відповідні обставини також встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 17.03.2015 року у справі № 911/2149/14.

Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 08.12.2015 року № 365 «Про затвердження проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад» відповідно до ст.ст. 17, 22, 25, п. 4 ст. 186, п. 8 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст. 49 Закону України «Про землеустрій», ст. 11 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», ст. ст. 21, 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» було затверджено проект приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське», розташованих в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад Обухівського району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пункт 1 розпорядження), а також встановлено Управлінню Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області зберігати землевпорядну документацію з приватизації в установленому законодавством порядку (пункт 2 розпорядження).

Позивач в позові просить скасувати вищенаведене Розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 08.12.2015 року № 365 «Про затвердження проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад», посилаючись на його незаконність.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він, користуючись своїм правом відповідно до пункту «а» абзацу 1 статті 27 Закону України «Про землеустрій», 28.05.2012 року надав ФОП ОСОБА_1 відповідне Завдання на складання проекту землеустрою (Проект-1) відповідно до якого загальна площа земель становила 4215,7004 га, з яких 769,3777 га мала відійти до земель запасу та держрезерву, а 3446,3227 га - площа сільськогосподарських угідь, що підлягала розподілу між працівниками та пенсіонерами ПАТ «Обухівське».

Відповідно до наданого Завдання ФОП ОСОБА_1 було розроблено Проект-1, який позивач 28.11.2012 року надав для погодження відповідно до ст. 186 та 186-1 Земельного кодексу України (в редакції що була чинна на той час) третій особі-2 супровідним листом № 68 від 18.02.2013 року.

Проте, Проект-1 не був погоджений третьою особою-2 і всупереч пунктів 5 і 6 Типового положення про комісію з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою Затвердженого Постановою КМУ від 23.12.2009 року № 1420 (що було чинне на той час), позивачу не був повернений. Листом № 03-15/920 від 27.02.2013 року третя особа-2 повідомила позивача про те, що Проект-1 був переданий до Прокуратури Обухівського району Київської області.

13.02.2014 року з ОСОБА_3 6-зем № 3-22/102, наданої третьою особою-2 позивач дізнався, що на підставі проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» затвердженого Рішенням сесії Районної ради № 428.29.VI від 27.12.2013 року в користуванні позивача стало на 462,8975 га землі менше порівняно з ОСОБА_3 6-зем № 03-15/472 від 05.02.2013 року.

Не погоджуючись із протизаконними діями державних органів та органів місцевого самоврядування в Обухівському районі, позивач звернувся до суду за захистом своїх гарантованим законом прав землекористувача, внаслідок чого рішенням Господарського суду Київської області від 17.03.2015 року у справі № 911/2149/14, яке було залишено в цій частині без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.08.2015 року, Рішення сесії Обухівської Районної ради № 428.29. VI від 27.12.2013 року визнане недійсним.

В ході оскарження Рішення сесії Обухівської Районної ради № 428.29.VI від 27.12.2013 року позивач дізнався, що в листопаді-грудні 2013 року ФОП ОСОБА_1 було виготовлено Проект-2 приватизації ПАТ «Обухівське», який на думку позивача не відповідає вимогам землевпорядної документації з тих підстав, що не містить завдання на складання проекту землеустрою всупереч пункту а абзацу 2 статті 49 Закону України «Про землеустрій», оскільки, лише замовник землевпорядної документації має право доручити розробнику виконання робіт із землеустрою відповідно до ст. 27 Закону України «Про землеустрій», що позивач не робив, відтак ФОП ОСОБА_1 не мала права розробляти Проект-2 з порушенням загальних вимог до змісту документації із землеустрою, визначених ст. 29 Закону України «Про землеустрій».

Позивач зазначає, що Проект-2 містить технічне завдання на виконання робіт від 02.12.2013 року, затверджене Головою зборів ОСОБА_4, який не мав таких повноважень, оскільки не є замовником Землевпорядної документації і не може ним бути, тому що відповідно до абзацу 1 статті 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути лише органи державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, ким ОСОБА_4 не є і не був.

У звязку з чим, позивач стверджує, що Проект-2 не може вважатися Документацією із землеустрою, оскільки, ст. 1 Законом України «Про землеустрій» визначає, що документація із землеустрою (землевпорядна документація) це затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали.

З грудня 2015 року позивач звернувся до відповідача з проханням повернути Проекти розпаювання земель ПАТ «Обухівське» і наголошував на тому, що ФОП ОСОБА_1 була уповноважена позивачем на розробку лише Проекту-1 а подальші її дії були вчинені незаконно. Проте, 08.12.2015 року Розпорядженням, що оскаржується відповідач затвердив проект приватизації земель ПАТ «Обухівське».

Також, щодо посилання в спірному Розпорядженні № 365 на позитивний висновок добровільної державної експертизи від 25.12.2013 року № 1814-16е, позивач зазначив, що пунктом 11 експертного висновку зазначено, що проект оцінюється позитивно при умові врахування зауваження зазначеного у пункті 10.1 цього висновку, відповідно до якого було зобовязано усі документи і матеріали, додані до Проекту-2 привести до вимог пункту 3.3.2 ОСОБА_5 проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Держкомзему України від 03.12.2004 року № 391т (в редакції від 19.03.2013 року, далі - ОСОБА_5), в якому зазначено:

« 3.3.2. Усі основні документи і матеріали, додані до об'єкта державної експертизи повинні відповідати таким вимогам:

додатки та передбачені законодавством погодження, а також висновок Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою повинні бути підписані керівником відповідального органу (організації), скріплені його печаткою та мати термін дії;

графічні матеріали у встановлених законодавством випадках мають бути погоджені керівником територіального органу земельних ресурсів;

кожен аркуш копій архівних документів повинен бути посвідчений підписом архіваріуса та печаткою архівної установи;

кожен аркуш інших документів повинен бути посвідчений підписом і печаткою розробника об'єкта експертизи;

письмова згода землекористувача у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб, повинна бути засвідчена нотаріально;

документація із землеустрою повинна бути пронумерована, прошита та скріплена підписом і печаткою розробника об'єкта екслер гази»

В Технічному завданні Проекту-2 зазначено, що 1108,91 га знаходяться у приватній власності фізичних та юридичних осіб, проте, нотаріальних відмов позивача Проект-2 не містить і не може містити, оскільки, позивач, як землекористувач ніколи не надавав згоди, тим більше нотаріально не відмовлявся, від 1108,91 га землі.

Відповідно до пункту 3.5.8. ОСОБА_5 зауважень та внесення виправлень, виявлених в результаті державної експертизи, здійснюють розробники землевпорядної документації та інші суб'єкти, що допустили порушення вимог чинного законодавства України, встановлених норм і правил при підготовці об'єкта державної експертизи або його окремих складових частин, а відповідно до пункту 3.5.9. Контроль за усуненням зауважень державної експертизи здійснюють виконавці експертизи (експерти) чи, за їх дорученням, керівники підпорядкованих територіальних органів земельних ресурсів. Факт внесення виправлень, врахування зазначених у висновку зауважень та пропозицій посвідчується відповідним записом на висновку експертизи керівника експертного підрозділу або керівника підпорядкованого територіального органу земельних ресурсів, на якого покладено контроль за усуненням зауважень державної експертизи.

Пунктом 11 Висновку державної експертизи землевпорядної документації від 25.12.2013 грудня № 1814-16е контроль за врахуванням зауважень покладено на управління Держземагентства в Обухівському районі Київської області, проте, на висновку експертизи відсутній запис про внесення виправлень, врахування зазначених у висновку зауважень та пропозицій, в звязку з чим висновок експертизи не може вважатися позитивним.

Проект-2 був затверджений Рішенням сесії Обухівської Районної ради № 428.29.VІ від 27.12.2013 року, і третьою особою-2 було вилучено із землекористування позивача 462,8975 га землі. Рішенням Господарського суду Київської області від 17.03.2015 року у справі № 911/2149/14, яке було залишено в цій частині без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.08.2015 року, Рішення сесії Обухівської Районної ради № 428.29. VІ від 27.12.2013 року визнане недійсним, проте, 18.02.2016 року третя особа-2 надав позивачу ОСОБА_3 № 34-686/0/1-16 в якій зазначав, що зміни були внесені на підставі вже скасованого Рішення сесії районної Ради, а листом 19-1003-99.3-2708/2-16 від 19.05.2016 року третя особа-2 повідомила, що в ОСОБА_3 6-зем було допущено технічну помилку, і фактично просить вважати вилучення із землекористування 462,8975 га землі з підстав Розпорядження Обухівської районної державної № 365 від 08.12.2015 року (оскаржуване Розпорядження). Таким чином оскаржуваним Розпорядженням вилучено з постійного користування позивача 462,8975 га землі.

Статтею 141 Земельного кодексу України наведено вичерпні підстави припинення права користування земельною ділянкою, а саме:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) викокистання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Проте, як зазначає позивач, оскаржуване Розпорядження не містить посилання на будь-яку з вищенаведених підстав припинення права постійного користування 462,8975 га землі, отже, відповідачем було прийнято рішення без підстав передбачених законодавством України, поза межами повноважень відповідача, з порушенням Конституції України та Земельного кодексу України, чим порушено право позивача на постійне користування землею.

Крім того, позивач зазначає, що оскаржуване Розпорядження містить посилання на те, що дане Розпорядження прийняте за результатами розгляду клопотання ФОП ОСОБА_1 від 01.12.2015 року № 12-1. Однак, ухвалою господарського суду від 05.06.2014 року у справі № 911/2149/14 у якості забезпечення позову ФОП ОСОБА_1 було заборонено здійснювати будь-які дії та приймати будь-які рішення з питань надання дозволу на розробку проектів землеустрою, розробки проектів землеустрою, затвердження або погодження будь-якої технічної документації та/або проектів землеустрою щодо земель, які знаходяться в постійному користуванні Публічного акціонерного товариства «Обухівське» на підставі: Державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003262, виданного 13.02.1996 року Першогравенською сільською радою Обухівського району Київської області; Державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003263, виданного 13.02.1996 року Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області; Державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003264, виданного 19.02.1996 року Обухівською міською радою Обухівського району Київської області.

Однак, ФОП ОСОБА_1, проігнорувавши заборону Господарського суду Київської області на вчинення будь-яких дій щодо земель позивача, своїм клопотанням передала сфальсифікований проект приватизації земель ПАТ «Обухівське» відповідачу на затвердження.

Також, позивач зазначив, що у провадженні Господарського суду Київської області розглядалася справа №911/68/16 за позовом ПАТ «Обухівське» до Обухівської районної державної адміністрації про визнання недійсним та скасування Розпорядження Обухівської районної державної адміністрації № 365 від 08.12.2015 року і наразі існує рішення про відмову у задоволені позовних вимог ПАТ «Обухівське», проте підстави оскарження даного Розпорядження були інші ніж в даному позові.

В ході розгляду справи третьою особою-1 ОСОБА_1 було надано відзив на позов, в якому викладено заперечення проти позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши пояснення сторін та надані ними докази, в тому числі матеріали затвердження обох Проектів приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад, судом встановлено наступне.

05.05.2007 року Загальними зборами працівників Радгоспу-комбінату «Обухівський» складено список осіб, які мають право на майнові та земельні паї. 19.05.2007 року уточнено список осіб, які мають право на майнові та земельні паї. 05.03.2010 року затверджено уточнений список осіб, які мають право на майнові та земельні паї в кількості 839 осіб.

Проектом приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад Обухівського району Київської області, затвердженого розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області №365 від 08.12.2015 року, встановлені площі земель та їх межі, передбачені в подальшому, відповідно до статей 25, 116, 118 Земельного кодексу України для передачі у власність працівникам ПАТ «Обухівське» та пенсіонерам з їх числа, здійснено розподіл цих земель згідно відповідних схем та проколу зборів з додатком № 2 від 05.03.2010 року та встановлено резервний фонд у розмірі 541,54 га.

Також, відповідним проектом приватизації земель (висновок Управління Держкомзему в Обухівському районі Київської області від 08.11.2013 року № 03/15-8905) про погодження проекту землеустрою визначено: частина земель перебуває під господарськими будівлями і дворами - 80,47 га, під господарськими шляхами і прогонами - 34,51 га, під лісами та іншими лісовкритими площами - 61,83 га, під ярами - 128,60 га, під кладовищами - 6,87 га. Частина земель використовуються для технічної інфраструктури - 53,37 га, землі водного фонду - 75,01 га та землі історико-культурного призначення - 19,67 га, землі що перебувають у власності та користуванні фізичних і юридичних осіб та не можуть бути враховані в проекті на час його розроблення та погодження - 1108,91 га.

Працівниками ПАТ «Обухівське» та пенсіонерами з їх числа оформлено право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, наданих в постійне користування радгоспу- комбінату «Обухівський» що підлягали розпаюванню на території Обухівської міської ради, Нещерівської та Першотравенської сільських рад Обухівського району Київської області.

Станом на 26.10.2017 року 189 пайовиків ПАТ «Обухівське» отримали накази Головного управління Держгеокадастру у Київській області про передачу у власність земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Обухівської міської ради, Нещерівської та Першотравенської сільських рад Обухівського району.

Стаття 108 Цивільного кодексу України не регулює правовідносин правонаступництва прав на землю в порядку її приватизації, що безпосередньо унормовано у статті 25 (частини 1-5, 7) Земельного кодексу України, яке є спеціальним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Частиною 2 зазначеної статті визначено, що право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування»; г) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності; д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Отже, Публічне акціонерне товариство «Обухівське», як товариство приватної форми власності, не належить до субєктів, які можуть реалізувати законодавчо встановлене право власності на безоплатну приватизацію саме на зазначену земельну ділянку, яка приватизується працівниками радгоспу-комбінату «Обухівське».

Згідно пункту «в» статті 141 Земельного кодексу України у разі припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій їх право постійного користування земельною ділянкою припиняється і автоматично в порядку правонаступництва не переходить, а виникає на загальних підставах.

Наведені тправові висновки також викладені в постанові Вищого господарського суду України від 11.10.2017 року у справі 911/4065/16 за позовом ПАТ «Обухівське» до Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

Як вбачається з обох Проектів приватизації, такі Проекти розроблялись на підставі Розпорядження Обухівської районної державної адміністрації «Про надання дозволу на розроблення проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства Обухівське для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад» № 385 від 28.03.2012 року, яким позивачу, як правонаступнику радгоспу-комбінату «Обухівський», було надано дозвіл на розроблення проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні цього підприємства згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії II-КВ № № 003262, 003263, 003264.

Відповідні Проекти також розроблялись на підставі заяви позивача від 28.05.2012 року № 302, і суттєво різняться лише в частині Технічного завдання, яке в затвердженому спірним Розпорядженням Проекті-2, затверджено головою зборів ОСОБА_4 02.12.2013 року.

Відповідно до п. 5 Постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200-XII «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі», роздержавлення і приватизація земель сільськогосподарських підприємств і організацій, передбачених частиною другою пункту 3 цієї постанови, провадиться починаючи з 15 травня 1992 року відповідно до проектів, які розробляються керівництвом (адміністрацією) цих підприємств і організацій за участю експертів і державних землевпорядних організацій, схвалюються трудовими колективами і затверджуються за поданням сільської (селищної) Ради районною (міською) Радою народних депутатів. Кабінету Міністрів України було визначено до 15 травня 1992 року розробити і затвердити рекомендації по складанню цих проектів.

Згідно з п. 3 цієї постанови було зобов'язано Кабінет Міністрів України, Уряд Республіки Крим, обласні, Київську і Севастопольську міські Ради народних депутатів: розробити і затвердити до 1 червня 1992 року відповідно державну, республіканську, обласні (міські) програми земельної реформи на 1992 - 1995 роки; передбачити в них на кожний рік заходи щодо організаційно-правового, кадрового, наукового, матеріально-технічного забезпечення земельної реформи, розрахунки необхідних для здійснення реформи коштів і джерела їх покриття; до 15 травня 1992 року визначити перелік сільськогосподарських підприємств і організацій, землі яких підлягають передачі в колективну і приватну власність у 1992 році. Перелік господарств, землі яких передбачається передавати у власність у наступні роки, визначати не пізніш як за один місяць до початку наступного року. При цьому виходити з того, що у складі державної власності, яка не приватизується, залишаються землі, визначені у статті 4 Земельного кодексу України.

У подальшому, 28.06.1996 року було прийнято Конституцію України, положеннями статті 14 якої визначено, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до приписів п. 8 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції, що діяла на момент прийняття відповідачем спірного розпорядження, сільськогосподарські підприємства, які до введення у дію цього Кодексу уклали з власниками земельних часток (паїв) договори оренди, можуть, за бажанням власників цих часток (паїв), замовити землевпорядній організації виконання землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), видачі їх власникам державних актів на право власності на землю та оплатити виконання таких робіт. Сільськогосподарське підприємство має переважне право на оренду земельних ділянок у таких громадян на строк, що був обумовлений у договорі оренди земельної частки (паю), або, за погодженням сторін, на інший строк.

Частиною другою цього пункту визначено, що члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа.

Згідно частини третьої вказаного пункту 8 при обчисленні розміру земельної частки (паю) враховуються сільськогосподарські угіддя, які були передані в оренду із земель державної чи комунальної власності або які на час набрання чинності Земельним кодексом України належали цим підприємствам на праві колективної власності чи перебували у постійному користуванні, за винятком земель, що не підлягають приватизації або залишаються у державній чи комунальній власності відповідно до цього Кодексу.

Стаття 25 Земельного кодексу України у редакції, що діяла на момент прийняття відповідачем спірного Розпорядження, передбачає, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) (частина 1).

Згідно з ч. 2 статті 25 Земельного кодексу України рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій.

Крім того, цієї статтею визначено, що землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно; площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарське призначення, водний фонд, резервний фонд); особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості); при обчисленні розміру земельної частки (паю) враховуються сільськогосподарські угіддя, які перебували у постійному користуванні державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, за винятком земель, що залишаються у державній та комунальній власності. Загальний розмір обчисленої для приватизації площі сільськогосподарських угідь поділяється на загальну кількість осіб, зазначених у частині першій цієї статті; вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними.

Згідно з приписами ч.ч. 3, 4, 5 статті 118 ЗК України «Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами», до якої також відсилає наведений вище п. 8 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 122 Земельного кодексу України у тій же редакції, до якої відсилають положення наведеної вище статті 118 ЗК України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною 3 тієї ж статті районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч. 4 ст. 122 ЗК України).

За приписами ч. 5 тієї ж статті 122 Кодексу, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у межах їхніх територій передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Рада міністрів Автономної Республіки Крим на території Автономної Республіки Крим передає земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст, що не входять до складу певного району, та за межами населених пунктів для всіх потреб, а також погоджує передачу таких земель у власність або у користування районними державними адміністраціями на їхній території для будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо). Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря (частини 6-8 статті 122 ЗК України).

Поряд з цим, слід зазначити, що у 2015 році до Земельного кодексу України були внесені зміни, відповідно до яких частиною 4 статті 186 Земельного кодексу України (в редакції на момент прийняття оспорюваного розпорядження відповідача) було встановлено, що проекти землеустрою щодо приватизації земель державних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій погоджуються рішенням загальних зборів працівників цих підприємств, установ та організацій (іншими субєктами, визначеними законодавством), територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин і затверджуються районними державними адміністраціями.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій розробляються на підставі рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій.

Проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій включають: завдання на складання проекту землеустрою; пояснювальну записку; рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про приватизацію земель; список осіб, які мають право на отримання у власність земельної частки (паю); матеріали нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь підприємства; схему розподілу земель підприємств, установ, організацій на землі, що передаються у приватну власність та залишаються у державній або комунальній власності (лісогосподарського призначення, водного фонду, резервного фонду); матеріали розрахунку вартості і розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах; схему поділу сільськогосподарських угідь, що підлягають приватизації, на земельні ділянки; матеріали погодження проекту землеустрою, встановлені статтею 186 Земельного кодексу України; відомості про обчислення площі земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельних ділянок; матеріали перенесення меж земельних ділянок у натуру (на місцевість).

Слід зазначити, що згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Частиною 3 ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

До відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, серед іншого, належить вирішення питань, повязаних з використанням землі, природних ресурсів і охорони довкілля, та віднесено розпорядження землями державної власності відповідно до закону.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники управлінь, відділів та інших структурних підрозділів накази.

Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З урахуванням викладеного вище, розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 365 від 08.12.2015 року «Про затвердження проекту приватизації земель Публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад» відповідає приписам земельного законодавства, яке діяло на час прийняття вказаного розпорядження.

Поряд з цим, приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відтак, наповнення доказової бази у господарській справі покладається процесуальним законом не на суд, а на сторони та інших учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 36 Кодексу, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналах або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до ч. 3 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, а сторони, в свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Таким чином, в ході розгляду спору судом встановлено, що оспорюване ПАТ «Обухівське» Розпорядження відповідача № 365 було прийнято в межах повноважень останнього, в порядку, визначеному законодавством, за проектом землеустрою, погодженим рішенням загальних зборів працівників, які мають тправо на земельну частку.

Щодо посилань позивача на порушення ФОП ОСОБА_1 встановленої ухвалою господарського суду від 05.06.2014 року у справі № 911/2149/14 заборони, що полягало у передачі Проекту на затвердження, суд зазначає, що питання передачі Проекту на затвердження за наявності волевиявлення встановленого законодавством субєкта ініціювання рішення зборів працівників, які мають право на земельну чатку, не впливає на законність і чинність спірного Розпорядження.

З урахуванням усього викладеного вище суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовної вимоги ПАТ «Обухівське» про визнання недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 365 від 08.12.2015 року «Про затвердження проекту приватизації земель Публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад».

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення: 01.12.2017 р.

Суддя Т.П. Карпечкін