РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017Справа №914/1517/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14»

до 1) Держави Україна в особі Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області,

2) Державної казначейської служби України

про стягнення матеріальних втрат у розмірі 35 545, 66 грн.

Суддя Щербаков С.О.

Представники:

від позивача: Шандра Ю.Ф.;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Держави Україна в особі Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області (далі-відповідач) про стягнення з Державної казначейської служби України та Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області матеріальних втрат у розмірі 35 545, 66 грн., з яких: 4 489, 93 грн. - 3 % річних за користування коштами, 20 958, 78 грн. - інфляційних втрат та 10 096, 95 грн. - боргу по виконавчому провадженню.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.07.2017 порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 13.09.2017 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.09.2017 залучено до участі у розгляді справи іншого відповідача - Державну казначейську службу України, матеріали справи № 914/1517/17 надіслано Господарському суду міста Києва за виключною підсудністю.

28.09.2017 матеріали справи № 914/1517/17 надійшли до Господарського суду міста Києва та згідно автоматизованої системи документообігу передані на розгляд судді Щербакова С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.10.2017 прийнято справу № 914/1517/17 до провадження, розгляд справи призначено на 19.10.2017, за участю представників сторін.

19.10.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду представник позивача подав клопотання, в якому просить суд повернути матеріали справи № 914/1517/17 до Господарського суду Львівської області.

Розгляд справи відкладався в порядку п.п. 1-2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України на 16.11.2017.

25.10.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду від Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області надійшли письмові пояснення.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд не приймати до розгляду клопотання про повернення матеріалів справи № 914/1517/17 до Господарського суду Львівської області.

Представник відповідача-1 та відповідача-2 у судове засідання не з'явилися, причин неявки суду не повідомили, однак були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Приймаючи до уваги, що представники відповідача-1 та відповідача-2 були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача-1 та відповідача-2 не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.11.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.12.2014 у справі № 914/3751/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу Шахта "Червоноградська" (80100, м. Червоноград Львівської області, вул. Промислова, 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» (79024, м. Львів, вул. Бескидська, 46, ) суму у розмірі 121 125, 55 грн., з яких: 92 014, 49 грн. - основного боргу; 7 053, 62 грн. - пені; 4 361, 27 грн. - 3% річних; 15 324, 96 грн. - інфляційних втрат; 2 371, 21 грн. - судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

13.01.2015 на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 22.12.2014 у справі № 914/3751/14 видано наказ.

22.01.2016 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області Пилипчук І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49918525 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 13.01.2015 № 914/3751/14 про стягнення з Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу Шахта "Червоноградська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» заборгованості у загальному розмірі 121 125, 55 грн.

Враховуючи невиконання боржником виконавчого документа у добровільному порядку, 05.02.2016 заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області Квашинською З.Л. винесено сім постанов про арешт коштів боржника ВП № 49918525, відповідно до яких на підставі виконавчого документа від 13.01.2015 № 914/3751/14 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках у фінансових установах та належать боржнику - Державному підприємству "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу Шахта "Червоноградська" у межах суми 121 125, 55 грн.

У зв'язку з накладенням арешту на кошти боржника, Державне підприємство Львіввугілля в особі відокремленого підрозділу Шахта Червоноградська звернулося до Господарського суду Львівської області зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області у справі № 914/3751/14, в якій підприємство просило суд, винести рішення про скасування постанови заступника начальника ВДВС Червоноградського міського управління юстиції від 05.02.2016 ВП № 49918525 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що містяться на поточних рахунках № 5465, № 5469, № 4339 в ПАТ КБ Правекс-Банк МФО 380838 та належать Шахті Червоноградська, в межах суми боргу 121 125, 55 грн.; винести рішення про зняття арешту з рахунків № 5465, № 5469, № 4339 в ПАТ КБ Правекс-Банк МФО 380838, в межах суми боргу 121 125, 55 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.05.2016 у справі №914/3751/14, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 у задоволенні скарги ВП Шахта Червоноградська ДП Львіввугілля відмовлено.

В той же час, 23.02.2016 заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області Квашинською З.Л. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 49918525, відповідно до якої постановою Кабінету Міністрів України № 271 від 12.05.2015 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2013-2016 роках» затверджено перелік об'єктів державної власності, що підлягають приватизації у 2015-2016 роках. Відповідно до цього переліку приватизації підлягає шахта "Червоноградська" Державного підприємства "Львіввугілля", у зв'язку з чим державний виконавець постановив зупинити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Львівської області № 914/3751/14 від 13.01.2015 про стягнення з Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу Шахта "Червоноградська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» заборгованості у загальному розмірі 121 125, 55 грн. на строк три роки з моменту завершення приватизації вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств».

У зв'язку з винесенням державним виконавцем постанови про зупинення виконавчого провадження, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» зверталося до Головного територіального управління юстиції у Львівській області та до заступника Міністра юстиції України зі скаргою на дії державних виконавців Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області.

Листами від 24.10.2016 № 413/0/6-1606-13 та від 07.12.2016 № 34278-0-3376/20-4 Головне територіальне управління юстиції у Львівській області та Міністерство юстиції України повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю «ПМК-14», що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» звернулося до господарського суду зі скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області у справі № 914/3751/14, в якій товариство просило суд:

- визнати неправомірною діяльність начальника та заступника начальника ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області по винесенні постанови від 23.02.2016р. № 49918525 про зупинення виконавчого провадження;

- зобов'язати ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області скасувати постанову від 23.02.2016 р. ВП № 49918525 про зупинення виконавчого провадження;

- зобов'язати ВДВС Червоноградського міського управління юстиції Львівської області здійснити виконання наказу виданого 13 січня 2015 року № 914/3751/14, та забезпечити перерахування арештованих коштів боржника в розмірі 121 125,55 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять п'ять гривень 55 копійок) гривень на рахунках в ПАТ КБ «Правекс-Банк» на поточний рахунок ТОВ «ПМК-14».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.02.2017 скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області з винесення постанови від 23.02.2016 про зупинення виконавчого провадження № 49918525. Зобов'язано Відділ державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області скасувати постанову від 23.02.2016 р. ВП № 49918525 про зупинення виконавчого провадження. В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Зокрема, судом при розгляді скарги встановлено, що при винесенні постанови про зупинення виконавчого провадження від 23.02.2016 ВП № 49918525, державний виконавець помилково керувався постановою КМУ від 12 травня 2015 № 271 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015 році», якою лише затверджено перелік обєктів державної власності, що підлягають приватизації у 2015 році, згідно з додатком 1, трактуючи її як рішення про приватизацію, оскільки як вбачається із листів Фонду державного майна України та регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській області, рішення про приватизацію об'єктів приватизації (6 шахт ДП «Львіввугілля») не приймалося.

21.02.2017 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області винесено постанову про поновлення виконавчого провадження № 49918525.

Як вбачається з матеріалів справи, з арештованого рахунку боржника (Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу Шахта "Червоноградська") у ПАТ КБ «ПравексБанк» стягнуто кошти, які розподілено відповідно до вимог ст.ст. 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження» та розпорядженням від 25.05.2017 кошти у сумі 111 028, 60 грн. перераховано стягувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю ПМК-14.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю ПМК-14 зверталося до Прокуратури Львівської області із заявою про притягнення посадових осіб ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області до кримінальної відповідальності за несвоєчасне виконання рішення суду.

Дану заяву Прокуратурою Львівської області було скеровано до Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області для проведення перевірки наведених у заяві доводів та вирішення питання, з урахуванням вимог ст. 214 КПК України, щодо наявності ознак кримінального правопорушення.

Так, листом від 27.05.2017 №Ш-323 Червоноградській відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю «ПМК-14», що відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, при цьому поліцією зазначено, що згідно прийнятого державним виконавцем розпорядження № 49918525 від 25.05.2017 на виконання наказу виданого Господарським судом Львівської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» на рахунок № 9 перераховані кошти у сумі 111 028, 60 грн., у зв'язку з чим наявні підстави вважати, що дане рішення суду є частково виконаним, а оскільки в діях посадових осіб ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області не встановлено умислу щодо невиконання судового рішення, прийнято рішення подальший розгляд звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» припинити.

Між тим, 22.06.2017 державним виконавцем Кінас М.Т. Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій № 49918525, відповідно до якої зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області № 914/3751/14 від 13.01.2015 про стягнення з Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу Шахта "Червоноградська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» заборгованості у загальному розмірі 121 125, 55 грн. до 01.01.2019 на підставі Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств».

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що за період з 23.02.2016 по 26.05.2017 неправомірними та протиправними діями посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області щодо несвоєчасного та неналежного виконання наказу Господарського суду Львівської області від 13.01.2015 у справі № 914/3751/14 про стягнення з Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу Шахта "Червоноградська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» заборгованості у загальному розмірі 121 125, 55 грн. позивачу не було перераховано решту коштів у сумі 10 096, 28 грн. від загальної суми заборгованості, у зв'язку з чим позивач зазнав матеріальних втрат на загальну суму 35 545, 66 грн., які складаються з 10 096, 28 грн. - заборгованості по виконавчому провадженню, 4 489, 93 грн. - 3 % річних та 10 096, 95 грн. - інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст.16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент відкриття виконавчого провадження ВП №49918525) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що, відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню (далі - рішення)

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. (абзац 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ст. 129-1 Конституції України, згідно з якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст.ст. 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено судом вище, рішенням Господарського суду Львівської області від 22.12.2014 у справі № 914/3751/14 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу Шахта "Червоноградська" (80100, м. Червоноград Львівської області, вул. Промислова, 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» (79024, м. Львів, вул. Бескидська, 46, ) суму у розмірі 121 125, 55 грн., з яких: 92 014, 49 грн. - основного боргу; 7 053, 62 грн. - пені; 4 361, 27 грн. - 3% річних; 15 324, 96 грн. - інфляційних втрат; 2 371, 21 грн. - судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

13.01.2015 на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 22.12.2014 у справі № 914/3751/14 видано наказ.

22.01.2016 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області Пилипчук І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49918525 з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 13.01.2015 № 914/3751/14 про стягнення з Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу Шахта "Червоноградська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» заборгованості у загальному розмірі 121 125, 55 грн.

Враховуючи невиконання боржником виконавчого документа у добровільному порядку, 05.02.2016 заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області Квашинською З.Л. винесено сім постанов про арешт коштів боржника ВП № 49918525, відповідно до яких на підставі виконавчого документа від 13.01.2015 № 914/3751/14 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках у фінансових установах та належать боржнику - Державному підприємству "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу Шахта "Червоноградська" у межах суми 121 125, 55 грн.

В той же час, 23.02.2016 заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області Квашинською З.Л. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 49918525, відповідно до якої постановою Кабінету Міністрів України № 271 від 12.05.2015 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2013-2016 роках» затверджено перелік об'єктів державної власності, що підлягають приватизації у 2015-2016 роках. Відповідно до цього переліку приватизації підлягає шахта "Червоноградська" Державного підприємства "Львіввугілля", у зв'язку з чим державний виконавець постановив зупинити виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Львівської області № 914/3751/14 від 13.01.2015 про стягнення з Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу Шахта "Червоноградська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» заборгованості у загальному розмірі 121 125, 55 грн. на строк три роки з моменту завершення приватизації вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств».

Як зазначено судом вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» звернулося до Господарського суду Львівської області зі скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області у справі № 914/3751/14, в якій товариство просило суд: визнати неправомірною діяльність начальника та заступника начальника ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області по винесенні постанови від 23.02.2016р. № 49918525 про зупинення виконавчого провадження; зобов'язати ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області скасувати постанову від 23.02.2016 р. ВП № 49918525 про зупинення виконавчого провадження; зобов'язати ВДВС Червоноградського міського управління юстиції Львівської області здійснити виконання наказу виданого 13 січня 2015 року № 914/3751/14, та забезпечити перерахування арештованих коштів боржника в розмірі 121 125,55 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять п'ять гривень 55 копійок) гривень на рахунках в ПАТ КБ «Правекс-Банк» на поточний рахунок ТОВ «ПМК-14».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.02.2017 скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області з винесення постанови від 23.02.2016 про зупинення виконавчого провадження № 49918525. Зобов'язано Відділ державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області скасувати постанову від 23.02.2016 р. ВП № 49918525 про зупинення виконавчого провадження. В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Зокрема, судом при розгляді скарги встановлено, що при винесенні постанови про зупинення виконавчого провадження від 23.02.2016 ВП № 49918525, державний виконавець помилково керувався постановою КМУ від 12 травня 2015 № 271 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015 році», якою лише затверджено перелік обєктів державної власності, що підлягають приватизації у 2015 році, згідно з додатком 1, трактуючи її як рішення про приватизацію, оскільки як вбачається із листів Фонду державного майна України та регіонального відділення Фонду державного майна по Львівській області, рішення про приватизацію обєктів приватизації (6 шахт ДП «Львіввугілля») не приймалося.

21.02.2017 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області винесено постанову про поновлення виконавчого провадження № 49918525.

Як вбачається з матеріалів справи, з арештованого рахунку боржника (Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу Шахта "Червоноградська") у ПАТ КБ «ПравексБанк» стягнуто кошти, які розподілено відповідно до вимог ст.ст. 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження» та розпорядженням від 25.05.2017 кошти у сумі 111 028, 60 грн. перераховано стягувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «ПМК-14».

Тож, не перерахованими залишись кошти у розмірі 10 096, 95 грн., у зв'язку з чим позивач зазначає, що внаслідок неправомірних та протиправних дій посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області щодо несвоєчасного та неналежного виконання наказу Господарського суду Львівської області від 13.01.2015 у справі № 914/3751/14, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» зазнало матеріальних втрат на загальну суму 35 545, 66 грн., які складаються з 10 096, 28 грн. - заборгованості по виконавчому провадженні, 4 489, 93 грн. - 3 % річних та 20958,78 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу необхідна наявність складу правопорушення, а саме:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

г) вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку органу державної виконавчої служби) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Причому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. (Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 916/3371/14, від 28.01.2015 у справі № 5023/3993/12(5023/9057/11), від 04.11.2014 у справі № 904/1197/14, від 02.09.2014 у справі № 910/2023/13, від 22.01.2013 у справі № 5011-71/2684-2012, яка згідно з ст. 11128 ГПК України є обов'язковою для всіх судів України).

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної виконавчої служби та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

За приписами статті 1173 Цивільного кодексу України відшкодовуванню підлягає шкода, яка фактично завдана матеріальним благам особи незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. У разі наявності лише незаконної бездіяльності державного органу без настання наслідків у вигляді шкоди, відсутні правові підстави для її відшкодування.

Згідно зі ст. 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Суд звертає увагу, що для висновку про наявність безпосереднього причинного зв'язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяною шкодою недостатньо встановити тільки факт невиконання судового рішення та неотримання кредитором присудженого судом. Під час розгляду справи суду необхідно встановити, чи могло бути таке судове рішення фактично виконане в момент пред'явлення його до виконання, зокрема, чи мав боржник майно, достатнє для виконання судового рішення в порядку та у спосіб, зазначений в ньому, чи не було це майно обтяжене іншими зобов'язаннями, які перешкоджали б виконанню рішення, чи були заявлені в цей час вимоги інших стягувачів на майно боржника тощо.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Проте, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ВП №49918525, при примусовому виконанні наказу №914/3751/14 виданого 13.01.2015 року Господарським судом Львівської області державними виконавцями Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області були здійснені запити до Головного управління статистики у Львівській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, Фонду державного майна України, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» щодо наявності у боржника майна та відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах, винесено сім постанов про накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках фінансових установ, що належать боржнику, було пред'явлено платіжні вимоги до банківських установ про стягнення з Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу Шахта "Червоноградська" заборгованості, та перераховано стягувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» 111 028, 60 грн.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналогічне положення містить Господарський кодекс України.

Відповідно до ч.3 ст. 216 Господарського кодексу України, господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими, зокрема, потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; а підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ст.218 Господарського кодексу України).

Судова практика розділяє позови про відшкодування збитків у випадку неналежного виконання зобов'язання (ст.623 Цивільного кодексу України) та позадоговірну (деліктну) відповідальність (1166 Цивільного кодексу України). Склад цивільного правопорушення у позовах про відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобов'язань відповідачем дещо відрізняється від складу делікту. Так доказуванню підлягає: порушення відповідачем господарського зобов'язання, збитки, причинно-наслідковий зв'язок, вина.

Загальні положення, що відносяться до поняття збитків, встановлені ст.22 Цивільного кодексу України. Боржник шляхом відшкодування кредитору збитків повинен відновити майновий стан кредитора, який би існував при відсутності порушення зобов'язання, або завдання шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими засобами доказування в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України наявність всіх елементів складу правопорушення Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області (протиправність поведінки, шкода, причинний зв'язок між ними, вина заподіювача шкоди) для застосування такої міри деліктної відповідальності, як відшкодування шкоди.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при розгляді позовів фізичних і юридичних осіб про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень ст. 11 Закону № 202/98-ВР, ст. 86 Закону № 606-XIV і враховувати, що в таких справах відповідачами можуть бути відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України.

Згідно з п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» у розгляді позовів про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», статті 87 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1174 Цивільного кодексу України, маючи на увазі, що в таких випадках відповідачами можуть бути відповідні органи Державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України, і враховуючи викладене в роз'ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» (в редакції роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 № 04-5/239), зокрема в пункті 9 цього роз'яснення.

Відповідно до п. 11 рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 року № 04-5/239 «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» у розгляді позовів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій державних виконавців при виконанні судового рішення, слід враховувати, що згідно зі статтею 85 Закону України «Про виконавче провадження» на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби або відмову від вчинення ними дій може бути подано скаргу до начальника відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду. Отже, факт неправомірності дій державного виконавця або інших посадових осіб державної виконавчої служби на момент розгляду господарським судом спору про відшкодування шкоди повинен вже бути встановлений відповідними засобами доказування.

Так, відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Тож, суд відзначає, що позивачу для захисту порушеного права, та встановлення ознак неправомірності та протиправності у діях державних виконавців Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області в частині неперерахування решти коштів у розмірі 10 096, 95 грн. згідно наказу Господарського суду Львівської області від 13.01.2015 у справі № 914/3751/14 необхідно звернутися до суду із скаргою на дії органів виконавчої служби за правилами ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» до 1) Держави Україна в особі Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області та 2) Державної казначейської служби України про стягнення матеріальних втрат у розмірі 35545,66 грн. не підлягають задоволенню.

Крім того, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПМК-14» в частині стягнення з Відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області та Державної казначейської служби України 20 958, 78 грн. інфляційних втрат та 4 489, 93 грн. 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України також не підлягають задоволенню, як похідні вимоги від основного зобов'язання, у задоволенні якого судом відмовлено.

Щодо розподілу судових витрат, суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Згідно п. 4. 5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору, якщо позов залишено без задоволення, - судовий збір не стягується.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 21.11.2017

Суддя Щербаков С.О.