ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2017 р.Справа № 922/3248/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Климентівська ДЕД" ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м.Охтирка Сумської області,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Механізований будівельний центр", м.Харків,
про стягнення 134249,96 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність № 1707 від 17.07.2017);

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Климентівська ДЕД" ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м.Охтирка Сумської області, звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Механізований будівельний центр", м.Харків, заборгованості за Договором поставки № 25-п від 01.12.2016р. у розмірі 134249,96 грн., у тому числі: 102073,96 грн. основного боргу, 2340,30 грн. - 3% річних, 9215,43 грн. інфляційних витрат, 20620,82 грн. пені. Позивач також просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 2013,75 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився; витребуваних судом документів не надав; про причину неявки суд не повідомив; про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Механізований будівельний центр" (відповідачем) та Філією "Климентівська ДЕД" ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (позивачем) було укладено Договір поставки № 25-п, згідно п. 1.1. якого позивач, як постачальник, зобов'язався у порядку та на умовах, визначених Договором, передати відповідачу, як покупцю, належні йому матеріали за його заявкою. Покупець зобов'язався у порядку та на умовах, визначених Договором, прийняти і оплатити матеріали (п. 1.2. Договору).

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору та у відповідності з видатковою накладною № РН-0000140 від 09.12.2016 позивачем було передано, а представником відповідача ОСОБА_2, згідно довіреності № 365 від 09.12.2016, прийнято: протиожеледний матеріал 19,5% (к=1,165) кількістю 88,000 м.куб. на суму 24726,24 грн.; протиожеледний матеріал 10,2% (к=1,26) кількістю 32,000 м.куб. на суму 5138,88 грн.; піщано-щебеневу суміш кількістю 48,000 м.куб. на суму 11813,76 грн.; шлак (к=1,26) кількістю 9,640 м.куб. на суму 1900,33 грн. Загальна сума переданих матеріалів склала: 43579,21 грн + 8715,84 грн. ПДВ = 52295,05 грн.

Того ж дня (09.12.2016), у відповідності з видатковою накладною № РН-0000141, позивачем було передано, а представником відповідача ОСОБА_2 згідно довіреності № 364 від 09.12.2016 прийнято: протиожеледний матеріал 19,5% (к=1,165) кількістю 10,000 м.куб. на суму 2809,80 грн.; протиожеледний матеріал 19% (к=1,4) кількістю 34,000 м.куб. на суму 13281,08 грн.; протиожеледний матеріал 19,5% (к=1,205) кількістю 28,000 м.куб. на суму 8743,00 грн.; асфальтобетонну суміш тип "Г" марки II кількістю 2,000 т. на суму 2075,32 грн.; холодний асфальтобетон тип "Г" марки II кількістю 10,000 т. на суму 13576,40 грн.; бітум БНД 60/90 кількістю 0,013 т. на суму 93,04 грн.; бітум БНД 60/90 кількістю 0,010 т. на суму 93,72 грн.; бітум БНД 60/90 кількістю 0,049 т. на суму 407,95 грн.; газ скраплений (0,55) кількістю 40,200 л. на суму 401,66 грн. Загальна сума переданих матеріалів склала: 41481,97 грн + 8296,39 грн. ПДВ = 49778,36 грн.

Відповідно до п. 3.4. Договору, розрахунок за матеріали здійснюються на умовах повної попередньої оплати згідно з рахунком-фактурою, але у будь-якому разі не пізніше 5 днів з дати передачі матеріалу згідно видаткової накладної.

На зазначену вище суму переданих товарів позивачем було складено рахунки-фактури № СФ-0000523 та № СФ-0000524 від 08.12.2016.

Таким чином, відповідач зобов'язаний був перерахувати всю суму в день виставлення рахунку, але у будь-якому разі не пізніше ніж 14.12.2016.

Оскільки товар передавався у відповідності з видатковими накладними 09.12.2016, останнім днем для оплати поставлених матеріалів є 04.12.2016 (останній день 5-ти денного строку, передбаченого п. 3.4. Договору). Тобто заборгованість у відповідача виникла з 15.12.2016.

Проте, в супереч умов Договору, відповідач оплату переданих матеріалів не здійснив, чим заборгував позивачеві: 52295,05 грн. (сума боргу згідно з видатковою накладною № РН-0000140) + 49778,36 грн. (сума боргу згідно з видатковою накладною № РН-0000141), що разом становить 102073,41 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України встановлено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

У пункті 4.1. Договору сторони передбачили, що у випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором вони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством України.

Згідно п. 4.2. Договору, порушення зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених Договором.

Відповідно до п. 4.6. Договору, за несвоєчасне проведення розрахунків за придбані матеріали постачальник залишає за собою право стягнути з покупця пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 2340,30 грн. - 3% річних, 9215,43 грн. інфляційних втрат та 20620,82 грн. пені законними та обґрунтованими.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 134249,96 грн., у тому числі: 102073,41 грн. основного боргу, 2340,30 грн. - 3% річних, 9215,43 грн. інфляційних втрат та 20620,82 грн. пені.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Климентівська ДЕД" ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 624, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Механізований будівельний центр" (61125, м.Харків, вул.Примакова, 46; ) на користь Філії "Климентівська дорожньо-експлуатаційна дільниця" Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (42700, Сумська область, м.Охтирка, вул.Червоноармійська, 106; ) - 134249,96 грн. (у тому числі: 102073,41 грн. основного боргу, 2340,30 грн. - 3% річних, 9215,43 грн. інфляційних втрат та 20620,82 грн. пені), а також витрати з оплати судового збору в розмірі 2013,75 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_3