ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Справа № 922/927/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Нєсвєтової Н.М. (доповідач), Ємельянова А.С., Кондратової І.Д.,
розглянувши касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Щербака Станіслава Михайловича
на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.08.2017
у справі№ 922/927/17 Господарського суду Харківської області
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Титан"
до1.Фізичної особи - підприємця Щербака Станіслава Михайловича 2.Фізичної особи - підприємця Непотребного Андрія Анатолійовича
простягнення 133 167,50 грн

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився,

відповідача 1: не з'явився,

відповідача 2: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Титан" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ФОП Непотребного А.А. на користь ТОВ "Титан" 100,00 грн штрафу за договором поруки № 05/12/15 від 05.12.2015 та з ФОП Щербак С.М. 133 067,50 грн передплати за договором на виконання робіт і надання послуг № 011215-01 від 01.12.2015.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 18.05.2017, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 922/927/17, позов задоволено повністю; стягнуто з ФОП Щербака С.В. на користь ТОВ "Титан" 133 067,5 грн та 1 996,01 грн судового збору та з Непотребного А.А. на користь ТОВ "Титан" 100,00 грн штрафу та 1,50 грн судового збору.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, відповідач - ФОП Щербак С.М. звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 та рішення Господарського суду Харківської області від 18.05.2017 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх судових інстанцій, 01.12.2015 між ТОВ "Титан" (замовник) та ФОП Щербак С.М. (виконавець,) було укладено договір на виконання робіт і надання послуг № 011215-01, за умовами якого та додатків до якого, позивач замовив, а 1-й відповідач зобов'язався розробити Сайт та Програму та передати позивачу контрольний примірник розробленої Програми, а ТОВ "Титан" зобов'язався прийняти виконані роботи та здійснити виплату за виконані роботи на умовах що передбачені договором.

Згідно з п. 3.4. договору засвідченням факту належного виконання робіт-надання послуг за цим договором є акт виконаних робіт (наданих послуг), підписаний уповноваженими представниками.

В розділі 4 договору сторони погодили вартість робіт та порядок розрахунків. Оплата робіт/послуг виконавця здійснюється у безготівковій формі шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок виконавця в такому порядку: - за роботи, згідно з додатком до даного договору, замовник здійснює виконавцю попередню оплату в розмірі 50% від вартості робіт та послуг протягом дії цього договору; - решту 50% замовник сплачує протягом 3-х днів з моменту виконання останнього етапу робіт та підписання акту виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідно до п. 5.1. договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їхніми печатками.

Судами встановлено, що договір №011215-01 від 01.12.2015 було доповнено додатком № 1 "Технічне завдання на розробку WЕВ сайту та мобільного додатку" та додатком № 2 "Календарний план на розробку WЕВ сайту та мобільного додатку".

Відповідно до п. 16 додатку 1 вартість виконаних робіт складає 173 200,00 грн, а відповідно до додатку 2 роботи за договором повинні бути виконані 05.02.2016.

Додатковою угодою сторони доповнили Технічне завдання додатку № 1, продовжили термін розробки на 408 робочих годин та збільшили вартість робіт за договором № 011215-01 на 145 860,00 грн.

Отже, загальна вартість договору склала 319 060,00 грн.

В забезпечення виконання договору на виконання робіт і надання послуг № 011215-01 від 01.12.2015, між ТОВ "Титан" та ФОП Непотребним А.А. укладено договір поруки № 05/12/15 від 05.12.2015, згідно з п. 1.1. якого ФОП Непотребний А.А. виступив поручителем перед ТОВ "Титан" за ФОП Щербак С.М. за виконання останнім умов основного договору і у випадку порушення боржником обов'язку за основним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін (у разі наявності) і діє до 31.12.2017, включно (п. 2.1. договору № 05/12/15).

На виконання умов договору № 011215-01 від 01.12.2015, ТОВ "Титан" перерахував на рахунок відповідача попередню оплату у розмірі 133 067,50 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 7388 від 07.12.2015 про сплату 88 600,00 грн, № 441 від 22.01.2016 про сплату 44 467,50 грн, однак відповідач - ФОП Щербак С.М. свої зобов'язання за договором № 011215-01 від 01.12.2015 не виконав.

Звертаючись з даним позовом ТОВ "Титан", посилаючись на те, що відповідач - ФОП Щербак С.М. роботи з розробки WЕВ сайту та мобільного додатку замовнику не надав та не повернув позивачу 133 067,50 грн, просив стягнути з відповідача 133 067,50 грн, а також з ФОП Непотребного А.А. 100,00 грн штраф відповідно до договору поруки № 05/12/15 від 05.12.2015.

Задовольняючи позов місцевий господарський суд, з яким також погодився й апеляційний, вказав на те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується виконання позивачем умов договору та, що ФОП Щербак С.М. свої зобов'язання за договором № 011215-01 від 01.12.2015 не виконав, чим порушив його умови, а також вимоги ст. ст. 525, 526 ЦК України. Також, суди прийшли до висновку про наявність підстав для стягнення з ФОП Непотребного А.А. 100,00 грн штраф на підставі договору поруки № 05/12/15 від 05.12.2015 та в силу ст. ст. 553, 554 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх судових інстанцій з огляду на таке.

Зобов'язання, відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України та ч. 2 ст. 11 ЦК України, можуть виникати, зокрема із договорів та інших правочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Судами правомірно встановлено, що укладений між сторонами договір на виконання робіт і надання послуг № 011215-01 є договором надання послуг.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з приписами статей 526 ЦК України та 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач свої зобов'язання не виконав та не довів, що таке невиконання було зумовлено позивачем, господарські суди обґрунтовано стягнули з відповідача - ФОП Щербака С.В. 133 067,50 грн.

Щодо вимог про стягнення з Непотребного А.А. на користь ТОВ "Титан" 100,00 грн штрафу, то слід зазначити таке.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини 1, 2 ст. 553 ЦК України).

За п. 3.1. договору поруки № 05/12/15, укладеного 05.12.2015 між ТОВ "Титан" та ФОП Непотребним А.А., останній зобов'язаний у разі невиконання боржником обов'язку за основним договором сплатити кредитору (позивачу) штраф у розмірі 100,00 грн.

Таким чином, виходячи з умов договору поруки та приписів чинного законодавства, суди правомірно задовольнили позовні вимоги щодо ФОП Непотребного А.А. та стягнули з нього на користь позивача 100,00 грн штрафу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про перенесення строків виконання зобов'язань за основним договором є безпідставними та спростовуються висновками господарськими судів, які прийшли до правильного висновку, що такі строки були погодженні сторонами у договорі і будь яких інших строків виконання своїх зобов'язань сторони не погоджували.

Щодо доводів відповідача - ФОП Щербака С.В. про розірвання основного договору, то вони не можуть бути прийняті до уваги судом касаційної інстанції, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1117 ГПК України у касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції. Вимоги про розірвання договору позивачем в суді першої інстанції не заявлялись і не були предметом судового розгляду.

Посилання ФОП Щербака С.В. про неправомірність розподілу судових витрат у справі, то вони є безпідставними, адже місцевим судом пропорційно задоволеним вимог, відповідно до ст. 49 ГПК України були розподіленні судові витрати.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати, пов'язані з поданням касаційної скарги, покладаються на відповідача - ФОП Щербака С.В.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не впливають на них, підстави для її задоволення і скасування постанови Харківського апеляційного господарського суду від 08.08.2017, прийнятої з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального законодавства, відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Щербака Станіслава Михайловича залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 922/927/17 - без змін.

ГоловуючийН. Нєсвєтова
Судді:А. Ємельянов І. Кондратова