ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Справа № 909/983/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Малетича М.М.,

Сибіги О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський м'ясокомбінат"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06 березня 2017 року

у справі № 909/983/16

господарського суду Івано-Франківської області

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк"

до Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський м'ясокомбінат"

про стягнення заборгованості за кредитним договором № 08/2507-КЛТ від 21 листопада 2007 року у розмірі 82 880 132,67 грн.,

за участю представників:

позивача: Шпак Т.Г.

відповідача: Шульган Я.М.

вільний слухач: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" звернулось до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський м'ясокомбінат" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 08/2507-КЛТ від 21 листопада 2007 року у розмірі 82 880 132,67 грн., з яких: 76 000 000,00 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 6 880 132,67 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що він на підставі договору про передавання активів та зобов'язань ПАТ "Кредитпромбанк" за кредитами рефінансування Національного банку України на АТ "Дельта Банк" від 19 червня 2013 року набув прав кредитора у зобов'язанні за кредитним договором № 08/25/07-КЛТ від 21 листопада 2007 року, укладеним між відповідачем та ВАТ "Кредитпромбанк", та має право вимоги сплати заборгованості за зазначеним кредитним договором, зобов'язання за яким не були виконані відповідачем належним чином.

13 січня 2017 року до господарського суду Івано-Франківської області від відповідача - ПАТ "Івано-Франківський м'ясокомбінат" надійшло клопотання про зупинення розгляду справи на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України до вирішення господарським судом міста Києва пов'язаної з нею іншої господарської справи № 910/5084/16 за позовом ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Фінансова компанія "Інвестфінанс" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 521 від 25 березня 2014 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестфінанс".

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року (суддя: Деделюк Б.В.) зупинено провадження у справі № 909/983/16 до вирішення справи № 910/5084/16 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Фінансова компанія Інвестфінанс" про визнання недійсним правочину, яка розглядається господарським судом м. Києва.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 06 березня 2017 року (склад колегії суддів: Давид Л.Л. - головуючий, Гриців В.М., Кордюк Г.Т.) ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року у справі № 909/983/16 скасовано. Матеріали справи № 909/983/16 надіслано до господарського суду Івано-Франківської області.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що розгляд справи № 910/5084/16 не є перешкодою для встановлення суттєвих обставин у даній справі (№ 909/983/16) під час її розгляду господарським судом, а конкретні обставини даної справи надають можливість розглянути спір без очікування результатів вказаної вище іншої справи, оскільки предметом спору у вказаних справах є різні самостійні договірні відносини.

Не погоджуючись з постановою апеляційного господарського суду, відповідач - Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський м'ясокомбінат" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06 березня 2017 року, а ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року залишити без змін. В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Колегія суддів обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, про що виносить ухвалу.

Зазначена норма визначає сукупність обставин, за наявністю яких суддя зобов'язаний зупинити провадження у справі. За змістом зазначеної норми такими обставинами є:

- розгляд іншої справи іншим судом;

- взаємозв'язок такої справи зі справою, що розглядається;

- неможливість розгляду такої справи до вирішення пов'язаної з нею справи іншим судом.

Господарський суд зупиняє провадження у справі у разі об'єктивної неможливості вирішення спору без встановлення відповідних обставин справи і фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з'ясувати як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом і чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, що розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення, та є істотними для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Предметом спору у даній справі є вимоги ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" до ПАТ "Івано-Франківський м'ясокомбінат" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 08/2507-КЛТ від 21 листопада 2007 року.

Разом з цим, предметом спору у справі № 910/5084/16 господарського суду міста Києва є вимоги ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Фінансова компанія "Інвестфінанс" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 25 березня 2014 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "Інвестфінанс", за яким права вимоги за кредитним договором № 08/2507-КЛТ від 21 листопада 2007 року були передані ТОВ "ФК "Інвестфінанс". Позовні вимоги у зазначеній справі обґрунтовані тим, що договір відступлення права вимоги від 25 березня 2014 року є нікчемним на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 26 січня 2017 2017 року зупинив провадження у даній справі на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України, оскільки дійшов висновку про те, що результати розгляду справи № 910/5084/16 можуть вплинути на розгляд даної справи № 909/983/16.

Однак, як правильно зазначено Львівським апеляційним господарським судом, зупиняючи провадження у справі, місцевий господарський суд не вказав яким чином справа № 909/983/16 пов'язана зі справою № 910/5084/16, в ухвалі суду не зазначено, які саме обставини у справі № 910/5084/16 впливатимуть на збирання та оцінку доказів у даній справі і, зокрема, які встановлені факти будуть мати преюдиційне значення. Суд першої інстанції не досліджував питання, які обставини чи факти не можуть бути встановлені у даній справі самостійно, в чому саме полягає неможливість розгляду даної справи до вирішення справи № 910/5084/16, а лише зазначив про необхідність зупинення провадження у даній справі до вирішення пов'язаної з нею справи № 910/5084/16, оскільки результати її розгляду можуть вплинути на дану справу.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що суд першої інстанції не був позбавлений можливості здійснити розгляд даної справи по суті заявлених позовних вимог, оскільки предметом спору у даній справі та справі № 910/5084/16 є різні самостійні договірні відносини, а саме: предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором № 08/25/07-КЛТ від 21 листопада 2007 року, укладеним між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Івано-Франківський м'ясокомбінат", а у справі № 910/5084/16 предметом спору є визнання недійсним правочину - договору про відступлення права вимоги від 25 березня 2014 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Інвестфінанс".

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ГПК України під час вирішення господарського спору по суті господарський суд приймає рішення.

Згідно з п.п. 1, 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Обставинами, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору і підлягають встановленню у даній справі з огляду на характер предмету позову, є, зокрема, надання кредиту, виконання зобов'язань за кредитним договором № 08/25/07-КЛТ від 21 листопада 2007 року, чинність кредитного договору, а також обставини наявності у позивача права вимагати виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором тощо. Тобто обставини щодо наявності у ПАТ "Дельта Банк" права звернення з позовом про стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором, які за твердженням відповідача, можуть бути встановлені лише за результатами розгляду господарським судом міста Києва іншої справи № 910/5084/16, та докази, які підтверджують наявність у ПАТ "Дельта Банк" такого права, входять до предмету судового дослідження у даній справі, а відтак, можуть та мають бути самостійно встановлені господарським судом у даній справі шляхом надання оцінки твердженням сторін з цього питання та доказам, наявним в матеріалах справи.

Врахувавши викладене, апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку про те, що підстави для зупинення провадження у даній справі відсутні, розгляд справи є можливим за наявності іншої справи № 910/5084/16, яка розглядається господарським судом міста Києва, оскільки обставини порушення прав та інтересів ПАТ "Дельта Банк" невиконанням відповідачем у даній справі зобов'язань за кредитним договором № 08/25/07-КЛТ від 21 листопада 2007 року підлягають дослідженню та мають бути встановлені саме у даній справі. У разі задоволення господарським судом міста Києва позовних вимог у справі № 910/5084/16 та визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 25 березня 2014 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "Інвестфінанс", відповідач не позбавлений права після прийняття рішення у даній справі та набрання ним законної сили звернутися до суду із заявою за нововиявленими обставинами в порядку ст. ст. 112-114 ГПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що підстави для зупинення провадження у справі відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України відсутні та вважає, що апеляційний господарський суд правильно та обґрунтовано скасував ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року, а справу передав на розгляд місцевому господарському суду.

За таких обставин, оскаржувана постанова апеляційного господарського суду відповідає нормам процесуального права, підстав для її зміни або скасування не вбачається. Доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час прийняття оскаржуваної постанови апеляційного господарського суду не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для її зміни чи скасування колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський м'ясокомбінат" залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 06 березня 2017 року у справі № 909/983/16 залишити без змін.

Головуючий І.А. Плюшко

Судді М.М. Малетич

О.М. Сибіга