ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2017 р.Справа № 922/3812/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Харків
до Служби автомобільних доріг у Харківській області, м. Харків
про стягнення 805316,30 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Служби автомобільних доріг у Харківський області, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 448591,42 грн. основного боргу за договором №СНК 2/14 від 25.09.2014, 3% річних у розмірі 39122,16 грн., інфляційні витрати у розмірі 317602,72 грн. Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань по договору №СНК 2/14 від 25.09.2014 щодо повної та своєчасної оплати виконаних робіт.

Ухвалою господарського суду від 15.11.2017 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 29.11.2017 о 09:45.

24.11.2017 до суду від позивача надійшло письмове додаткове обґрунтування позовних вимог. Наданий документ з додатками до нього досліджений судом та долучений до матеріалів справи.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні 29.11.2017 не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомлення про вручення відповідного поштового відправлення.

Разом з тим, 28.11.2017 до суду від відповідача надійшла заява, в якій він просить суд розглядати справу без участі представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе клопотання відповідача задовольнити, оскільки брати участь у судовому засіданні, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, є правом сторони а не обов'язком, а обов'язковість явки в судове засідання представника відповідача судом не визнавалась.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК України та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. На думку суду, обставини справи свідчать про наявність у ній матеріалів достатніх для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Присутній у судовому засіданні 29.11.2017 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

25 вересня 2014 року між сторонами був укладений договір № СНК 2/14 від (далі - договір) по капітальному ремонту вулиць і доріг комунальної власності у населених пунктах, що здійснюється за рахунок коштів субвенції з державного бюджету обласному бюджету у 2014 році.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. договору, підрядник (позивач) зобовязується у 2014 році виконати роботи з капітального ремонту вулиць і доріг комунальної власності у населених пунктах, а замовник (відповідач) прийняти та оплатити ці роботи. Найменування робіт. Обєкт капітального ремонту, Балаклійський район, м. Балаклія, вул. Гоголя.

Згідно п. 4.10. договору, кінцеві розрахунки здійснюються у двотижневий термін після виконання і прийому всіх передбачених договором робіт після отримання декларації про готовність обєкту експлуатації або сертифікату, що засвідчує відповідність закінченого будівництва обєм (черги, окремого пускового комплексу) проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації. Приймання-передача в експлуатацію закінчених робіт (обєкта ремонту) буде виконуватися згідно з вимогами нормативних актів, що регламентують приймання закінчених обєктів в експлуатацію за умови наявності коштів на рахунку.

Відповідно п. 10.1. договору він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2014 року, а в частині розрахунків-до повного виконання сторонами свого зобовязання за договором.

Позивачем, за договором, були виконані дорожні роботи на загальну суму 939454,22 грн., у тому числі ПДВ - 156575,70 грн.

27 листопада 2014 року між сторонами був підписаний ОСОБА_1 прийняття виконаних робіт (форма КБ-2В) на суму 939454,22 грн. та Довідка про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) на суму 939454,22 грн. Вищевказані довідки та ОСОБА_1 відповідачем були підписані без жодних зауважень чи заперечень. Отже, позивачем були виконані роботи визначені вищевказаним договором, належним чином, а відповідачем прийняті у повному обсязі.

У додатку №1 до договору № СНК 2/14 у Протоколі про узгодження договірної ціни від 25.09.2014 сторонами досягнуто згоди про розмір договірної ціни на Обєкт капітального ремонту, Балаклійський район, м. Балаклія, вул. Гоголя в сумі 939454,22 грн., у тому числі ПДВ - 156575,70 грн.

У Додатку №2 до договору № СНК 2/14 у Протоколі узгодження цін на матеріальні ресурси затверджено сторонами ціни на матеріальні ресурси по Обєкту капітального ремонту, Балаклійський район, м. Балаклія, вул. Гоголя.

В рахунок оплат виконаних робіт по вказаному договору відповідач перерахував позивачу грошові кошти, які відображені у банківських виписках за особовим рахунком, а саме: 03.11.2014 - в сумі 112112,17 грн. та 14546,71 грн.; 05.11.2014 - в сумі 155 177,12 грн.; 24.12.2014 року - в сумі 52 001,14 грн.; 25.12.2014 - в сумі 100 000,00 грн.; 26.12.2014 - в сумі 57025,68 грн.

Загальна сума перерахованих відповідачем коштів на рахунок позивача становить 490862,80 грн.

Станом на 01 листопада 2017 року заборгованість відповідача складає 448591,42 грн.

04.07.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою №758 про сплату боргу в сумі 448591,40 грн. за договором № СНК 2/14 від 25.09.2014.

Втім, відповідач відповіді не надав та заборгованість не сплатив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Дослідивши зміст, укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно ч. 2 ст. 317 ГК України, загальні умови договорів підряду визначаються відповідно до положень ЦК України про договір підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (стаття 837 ЦК України).

Частиною четвертою статті 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Фактичні обставини справи свідчать, що позивач виконав свої обов'язки за договором належним чином, а відповідач з жодними зауваженнями чи претензіями, в яких би зазначалися недоліки виконаних позивачем робіт до позивача не звертався, доказів протилежного суду не надав і, в порушення норм чинного цивільного та господарського законодавства України та умов спірного договору, зобов'язання щодо оплати виконаних позивачем робіт не виконав, а тому відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання свого зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати виконаних робіт по договору у розмірі 448591,42 грн.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 39122,16 грн. 3% річних та 317602,72 грн. інфляційних втрат.

Розглядаючи ці вимоги позивача, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Судом, за допомогою Інформаціно-пошукової системи "Законодавство", перевірений наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, період нарахування вказаних сум та встановлено, що вказаний розрахунок позивачем здійснено вірно, отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 39122,16 грн. 3% річних та 317602,72 грн. інфляційних збитків є обґрунтованими.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами та не спростованими відповідачем.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 11, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, статями 20, 173, 174, 193 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Харківській області (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2, ) на користь Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2, ) - 448591,42 грн. основного боргу, 39122,16 грн. 3 % річних, 317602,72 грн. інфляційних втрат та 12079,74 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 29 листопада 2017 року.

Суддя ОСОБА_2