ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2017 р. Справа № 926/2607/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Давид Л.Л.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу б/н б/д Товариства з обмеженою відповідальністю Арка - С, м.Чернівці

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.10.17

у справі №926/2607/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АРКА-С, м. Чернівці

до Товариства з обмеженою відповідальністю Дружба, м Чернівці

про стягнення заборгованості в розмірі 367599,00 грн.

Представники сторін не зявилися;

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 926/2607/17 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Давид Л.Л. та Малех І.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.10.17 апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 16.11.17.

У судовому засіданні 16.11.17 оголошено перерву до 23.11.17.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 10.10.17 у справі №926/2607/17 (суддя Дутка В.В.) відмовлено в задоволенні позову.

При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що виготовлення позивачем містобудівного розрахунку та ескізного проекту у двох варіантах під будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Рускій, 213-Б за відсутності завдання відповідача на здійснення таких робіт, без погодження з відповідачем строку виконання робіт та ціни, свідчить про недоведеність позивачем правових підстав для задоволення позову.

Покликання позивача на часткову оплату відповідачем вищевказаних робіт у сумі 48000,00 грн., згідно квитанції №18781166-1, не взято місцевим господарським судом до уваги, оскільки платником у квитанції вказано ТОВ Дружба через ОСОБА_2, який одночасно є директором позивача, проте відповідач заперечив факт часткової оплати в сумі 48000,00 грн. Отже, місцевий господарский суд дійшов висновку, що наведена квитанція, не є належним та допустимим доказом здійснення розрахунку між сторонами даного спору.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.10.17 у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги апелянт покликається на порушенн місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що місцевим господарським судом встановлено відсутність завдання відповідача на виготовлення містобудівного розрахунку та ескізу проекту у двох варіантах, проте відповідно до листа Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради від 09.10.17 вих.№ 04/01-06/1-3410 встановлено, що ТОВ «Дружба» видані містобудівні умови та обмеження №1414/7 від 13.04.17 забудови земельної ділянки на вул.Руській,213-Б в м.Чернівці на будівництво багатоквартирного житлового будинку.

В проекті будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою вул. Руська,213-Б, вказано: Замовник ТОВ «Дружба», архітектор ОСОБА_2

Таким чином, на думку апелянта, з наведеного вбачається, що як відповідачу так і позивачу було достеменно відомо про завдання та обєм виготовлення документації.

Також, апелянт вважає помилковими висновки місцевого господарського суду стосовно відсутності у позивача прав на здійснення певного виду робіт, оскільки архітектор ОСОБА_2 є працівником ТОВ «Арка - С» та діє на підставі кваліфікаційного сертифіката №002845, виданого Атестаційною архітектуно будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України.

Крім того, скаржник покликається на те, що підтвердженням прийняття до виконання замовлень, свідчить про укладення договору підряду у спрощений спосіб, і цей договір, як зазначає скаржник, є підставою для виникнення у його сторін майнового господарських зобовязань.

Скаржником зазначено також про те, що представником відповідача не заперечувалося використання містобудівного розрахунку та ескізного проекту на засіданні архітектурно містобудівної ради від 07.04.17 та при отриманні ОСОБА_3 умов та обстежень №1414/17 від 13.04.17.

13 листопада 2017 року до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У поданому відзиві відповідач просить залишити оскаржене рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема, відповідач покликається на те, що зазначені апелянтом норми закону та виступ ОСОБА_2 на засіданні архітектурно містобудівної ради не підтверджують факт наявності між сторонами договірних відносин.

Крім того, відповідач вважає безпідставним твердження апелянта про наявність в рішенні суду висновку про відсутність упозивача прав на здійснення певного виду робіт, оскільки в рішенні суду такий висновок відсутній.

Представники сторін участі своїх уповноважених представників у сдовому засіданні 23.11.17 не забезпечили, натомість висловили свої доводи та заперечення у судовому засіданні 16.11.17.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні 16.11.17 пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Арка - С» покликається на те, що між товариством з обмеженою відповідальністю Арка-С та товариством з обмеженою відповідальністю Дружба в квітні 2017 року укладено усну угоду на виконання робіт з виготовлення містобудівного розрахунку та ескізного проекту багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 213-Б, в двох варіантах. В підтвердження зазначеної домовленості товариством з обмеженою відповідальністю Дружба було здійснено часткову оплату за дану роботу в розмірі 48000,00 грн.

При цьому, оригінальні зразки, виготовленої документації, були передані товариству з обмеженою відповідальністю Дружба та використані останнім при отриманні в Департаменті містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 213-Б.

При неодноразовому спілкуванні з офіційними представниками ТОВ Дружба наголошувалося на проведенні повного розрахунку на проведену роботу та укладання угоди на подальше проектування.

Разом з цим, як зазначає ТОВ «Арка - С», у звязку із ігноруванням усних пропозицій та вимог по оплаті за виконану роботу, 09.06.2017 року було направлено офіційне звернення до ТОВ Дружба.

Однак, ТОВ «Дружба» не виконало взятий на себе обовязок з сплати коштів за виконані роботи.

У відповідності до ДСТУ БД. 1.1-7.201.3 проектування в галузі цивільного будівництва, вартість зазначених робіт становить 415599,00 грн.

Таким чином, покликаючись на невиконання в повному обсязі ТОВ «Дружба» взятих на себе зобовязань, ТОВ «Арка - С» звернулося до суду з позовом до ТОВ «Дружба» про стягнення 367599,00 грн.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Статтею 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Стаття 29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює, що основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Аналогічні складові вихідних даних для проектування та будівництва обєктів визначені також пунктами 3 та 4 Порядку розроблення проектної документації на будівництво обєктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 р. № 45 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.06.2011 р. за № 651/19389, відповідно до яких для забезпечення проектування обєкта будівництва замовник повинен надати генпроектувальнику (проектувальнику) вихідні дані на проектування. Основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 22.07.2011 р. за № 912/19650 визначено Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст.

Пунктом 2.2 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, визначено, що для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником, серед іншого, додається містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва. ОСОБА_3 розрахунок, у відповідності до п. 1.2 цього порядку, - це розрахунок щодо граничнодопустимих параметрів забудови, умови ув'язки архітектурно-планувального та обємно-просторового рішення, системи обслуговування, інженерних комунікацій, транспортного обслуговування та благоустрою з існуючою забудовою із дотриманням чинних нормативних документів.

При цьому, розрахунок щодо об'ємно-просторового рішення, в силу вимог п. 3.15 ДБН А.2.2-3-2014 Склад та змісту проектної документації на будівництво, відноситься до передпроектних робіт. Відповідно до п.3.19 ДБН А.2.2-3-2014 Проектні роботи - роботи, які пов'язані зі створенням проектної документації на будівництво.

З наведених вище норм вбачається, що містобудівний розрахунок, складовою частиною якого є розрахунок щодо обємно-просторового рішення, відноситься до передпроектних робіт.

Як встановлено місцевим господарським судом, позивачем виготовлено містобудівний розрахунок та ескізний проект багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 213-Б, в двох варіантах.

Згідно додаткового договору №7/3384 від 05.07.2016р. до договору оренди землі, Чернівецька міська рада передала відповідачу в оренду земельну ділянку загальною площею 0,2706 га для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку за вказаною вище адресою.

З протоколу №3-17/4 засідання архітектурно-містобудівної ради від 07.04.2017р. ( а.с.131) вбачається, що архітектурно містобудівною радою вирішено погодити проект будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: вул.Руська, 213-Б за умови врахування висловлених зауважень в робочому порядку. У протоколі вказано замовником: ТОВ Дружба, доповідач: архітектор ОСОБА_4.

В подальшому, Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин видані відповідачу ОСОБА_3 умови та обмеження №1414/17 від 13.04.2017р. (а.с.130) забудови земельної ділянки за адресою: м.Чернівці, вул.Руська, 213-Б.

Разом з цим, як правильно зазначено місцевим господарським судом, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про використання відповідачем документації, виготовленої позивачем, для отримання вищезгаданих ОСОБА_3 умов та обмеження.

Покликання апелянта, як на доказ використання відповідачем виготовленої позивачем документації на виступи на засіданні архітектурно-містобудівної ради доповідача - архітектора ОСОБА_4, який є директором ТОВ Арка-С, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки такі не можуть свідчити про наявність договірних відносин між сторонами.

З огляду на наведене, оцінивши характер спору у даній справі, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновоком місцевого господасрького суду про необхідність застосування у даному випадку положень законодавства які регулюють правовідносини сторін у сфері підряду.

Положеннями ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Частиною 1 статті 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно з ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом. Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв'язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи. Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов'язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Арка - С» покликається на визначення ціни робіт за договором на підставі Правил визначення вартості проектно- вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво (ДСТУ БД.1.1-7.2013).

На підставі зазначених Правил, позивачем визначено ціну з виготовлення містобудівного розрахунку та ескізного проекту в сумі 415599,00 грн.

Зокрема, як встановлено місцевим господарським судом, позивачем складені два кошториси на проектні роботи за формою №2-П на суму 215023,00 грн. (житловий будинок загальною площею 8201 м2) та на суму 200576,00 грн. (житловий будинок загальною площею 7650 м2), проте в матеріалах справи відсутні докази погодження відповідачем зазначених кошторисів, а відтак вони неможуть підтверджувати встановлення сторонами ціни робіт з виготовлення документації, про що правильно зазначено судом першої інстанції.

Крім цього, відповідно до п.1.1. Правил визначення вартості проектно- вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво (ДСТУ БД.1.1-7.2013), цей стандарт установлює основні правила визначення вартості проектних, вишукувальних та науково-проектних робіт на будівництво, а також експертизи проектної документації на будівництво об'єктів, що реалізуються на території України.

Пунктом 1.2 Правил визначено, що цей стандарт застосовується для використання суб'єктами містобудування, які виконують проектні, вишукувальні, науково-проектні роботи та експертизу проектної документації на будівництво, або є замовниками цих робіт при розрахунку кошторисної вартості, пропозиції учасника конкурсних торгів, договірної ціни та проведенні взаєморозрахунків за обсяги виконаних робіт, і носить обов'язковий характер для будівництва, що здійснюється із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, кредитів, наданих під державні гарантії. Застосування цього стандарту обумовлюється договором (п.1.3. Правил).

З огляду на наведене, судом апеляційної інстанції спростовуються доводи апелянта про визначення вартості робіт по виготовленню містобудівного розрахунку та ескізного плану відповідно до Правил визначення вартості проектно- вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво (ДСТУ БД.1.1-7.2013), оскільки наведені Правила не застосовуються для визначення вартості робіт з виготовлення містобудівного розрахунку та ескізного проекту.

Крім того, як зазначено вище, за змістом положень статей 843, 846 ЦК у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення, яка включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. Також у договорі підряду встановлюються строки виконання роботи або її окремих етапів. Згідно ст. 628 ЦК України істотною умовою будь якого виду договору є також предмет договору.

Разом з цим, в матеріалх справи відсутні докази погодження сторонами істотних умов договору, зокрема, предмету договору та його ціни.

Як вбачається з матеріалів справи , позивач зазначає про укладення між сторонами усної угоди, при цьому покликається на ст. 639 ЦК України.

Щодо цього судова колегія зазначає, що згідно ч.1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

При цьому, як правильно ззаначено місцевим господарським судом, відповідно до загальних вимог про форму, визначених статтями 205-209 ЦК України договори підряду між юридичними особами укладаються у письмовій формі.

Відповідно до п.3.1. Постанови Пленуму ВГС України від 29 травня 2013 року « 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» господарюючі суб'єкти як юридичні особи повинні вчиняти правочини в письмовій формі як між собою, так і з фізичними особами (в останньому випадку - за винятком тих правочинів, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення; статті 206, 208 ЦК України). Відтак свобода вибору у підприємства, установи, організації, що укладає угоду, між усною та письмовою формою правочину є винятком, а обов'язкова письмова форма - правилом.

Дво- або багатосторонні правочини (договори), які повинні укладатися в письмовій формі, можуть укладатися, зокрема, шляхом обміну листами, телеграмами, телетайпограмами, телефонограмами, радіограмами, засобами електронного зв'язку тощо за підписами сторін, які їх надсилають. Якщо іншою стороною заперечується одержання нею відповідного документа, заінтересована сторона зобов'язана подати господарському суду належні докази його надіслання поштою або іншим передбаченим законом чи договором засобом зв'язку; за неподання таких доказів у суду відсутні підстави для висновку про додержання сторонами письмової форми правочину (договору).

Згідно з ст. 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про укладення сторонами договору підряду у спрощений спосіб, а саме шляхом обміну кореспонденцією на погодження умов договору підряду.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що виготовлення позивачем містобудівного розрахунку та ескізного проекту у двох варіантах під будівництво багатоквартирного житлового будинку по вул. Рускій, 213-Б за відсутності завдання відповідача на здійснення таких робіт, без погодження з відповідачем строку виконання робіт та ціни, не може свідчити про наявність підстав для задоволення позову та виникнення у відповідача обовязку по оплаті робіт.

Також, судом апеляційної інстанції спростовуються доводи скаржника з покликанням на часткову оплату робіт по виготовленню документації, що підтверджується квитанцією №18781166-1, оскільки, як встановлено місцевим господарським судом, платником у квитанції вказано ТОВ Дружба через ОСОБА_2, який одночасно є директором позивача.

Разом з цим, відповідач заперечує факт часткової оплати в сумі 48000,00 грн., про що зазначено у відзиві на позовну заяву (а.с.121). Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що зазначена квитанції не може бути належним доказом здійснення розрахунку між сторонами даного спору, оскільки беззаперечно не підтверджує факт часткової оплати саме відповідачем виконаних позивачем робіт.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.43 ГПК України відповідно господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши все вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на те, місцевим господарським судом правомірно встановлено відсутність між сторонами договірних відносин по виконанню робіт з виготовлення містобудівного розрахунку та ескізного проекту багатоквартирного житлового будинку за адресою: м.Чернівці, вул.Руська,213 Б, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у звязку з чим рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.10.17 у даній справі належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати покласти на скаржника відповідно до вимог ст.ст.49,105 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.10.17 у справі №926/2607/17 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Арка - С без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в порядку і строки встановлені ст.ст.109,110 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.11.17

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Малех І.Б.