ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017р. Справа № 917/1910/17

за позовом Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, 36007, вул. М.Бірюзова, 53, м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Нафтогазекологія", вул. Паризької Комуни, 18, кім. 23, м. Полтава, 36020

про стягнення 10 056,97 грн,

Суддя Киричук О.А.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 15 від 03.05.2017р.

від відповідача: не з'явилися.

Розглядається позов про стягнення 10 056,97 грн заборгованості, з яких: 9363,57 грн. основного боргу за договором на постійне та обов"язкове обслуговування об"єктів та окремих територій державною аварійно-рятувальною службою № 59-с від 03.01.2012р., 49,20 грн. 3% річних, 223,88 грн. інфляційних,420,32 грн. пені.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві.

Відповідач, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, відзив на позов, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює нез"явлення відповідача в судове засідання як підставу для подальшого відкладення розгляду справи.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2012 року між Аварійно-рятувальним загоном спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (далі по тексту - Позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Нафтогазекологія" (далі по тексту - Відповідач, замовник) був укладений Договір на постійне та обов'язкове обслуговування об'єктів та окремих територій державною аварійно-рятувальною службою № 59-С (далі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору, Договір укладено на виконання Закону України «Про аварійно-рятувальні служби» від 14.12.1999 р. №1281, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами» від 04.08.2000 р. №1214, Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання додаткових платних послуг підрозділами Міністерства, надзвичайних ситуацій» від 26.10.2011 р. № 1102, Правил безпеки у нафтогазодобувній промисловості України, затверджені наказом Держгірпромнагляду України від 06.05.2008 р. № 95, Положення «Про організацію та безпечне ведення робіт під час ліквідації газонафтоводопроявів та відкритих газових і нафтових фонтанів», від 22.10.2009 p., наказу МНС України від 17.11.2003 р. № 440 «Про порядок обслуговування об'єктів та окремих територій Державними аварійно-рятувальними службами».

Предметом Договору згідно п.п. 2.1.-2.3 є, зокрема, проведення запобіжно-профілактичної діяльності на об'єктах геологорозвідки, об"єктах нафтогазової промисловості, ліквідація надзвичайних ситуацій або окремих їх наслідків на об'єктах геологорозвідки і нафтогазової промисловості, виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, надання додаткових платних послуг на замовлення «Замовника» згідно Постанови Кабінету міністрів від 26.10.2011 p. № 1102 «Деякі питання надання додаткових платних послуг підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій».

Вартість послуг і порядок розрахунків сторонами визначена в п .4 Договору.

Згідно п.п. 4.1 визначається калькуляціями, які є невід'ємною частиною договору (п. 4.1. Договору).

Згідно п.п. 4.2 «Замовник» перераховує кошти, які необхідні для виконання безперебійних аварійно-рятувальних робіт «Виконавцем». Остаточний розрахунок визначається окремими калькуляціями за фактично виконані роботи (п. 4.2. Договору).

Виконання робіт по п.п. 2.1.; 2.2; 2.3. підтверджується актами виконання умов договору, затвердженими «Виконавцем» і «Замовником» (п. 4.4. Договору).

Акти виконання умов договору, згідно п.п. 2.1, складаються уповноваженими особами «Виконавця» і «Замовника», скріплюються печатками та затверджуються керівниками (п. 4.5. Договору).

Позивач зазначає, що належним чином виконував покладені на нього Договором зобов'язання, претензій стосовно виконання з боку відповідача не надходило, проте відповідачем не було здійснено оплату за надані послуги у липні, серпні, вересні 2017 року, у зв'язку з чим станом на 15.11.2017 року сума боргу склала 9363,57 грн.

За п. 4.8. Договору оплата за профілактичне обслуговування об'єктів підприємства «Виконавцем» здійснюється «Замовником» шляхом щомісячного перерахування коштів на протязі (п"яти) банківських днів з моменту підписання Актів виконання умов договору.

Позивач посилається на те, що виконані ним роботи відповідач на протязі п"яти банківських днів після підписання акту не оплатив, не був він оплачений і після подання позову до суду.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 9363,57 грн. основного боргу за договором на постійне та обов"язкове обслуговування об"єктів та окремих територій державною аварійно-рятувальною службою № 59-с від 03.01.2012р., 49,20 грн. 3% річних, 223,88 грн. інфляційних, 420,32 грн. пені.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Предметом зазначеного Договору є надання послуг, за які відповідач повинен здійснити оплату і саме оплата отриманих послуг формує зміст прав і обов'язків відповідача. Документами, які підтверджують прийняття виконаних робіт, тобто виконання позивачем своїх обов'язків, є акт прийняття виконаних робіт.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов"язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов"язань з оплати вартості наданих послуг.

Факт виконання позивачем покладених на нього Договором зобов'язань у липні, серпні, вересні 2017 року підтверджується відповідними актами, які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками (копії надані в матеріали справи).

Відповідно до пункту 4.8. договору, строк оплати є таким, що настав.

Станом на день прийняття рішення доказів сплати заборгованості від сторін не надійшло.

За даних обставин, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 9363,57 грн. основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов"язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 6.3. Договору сторони передбачили, що за порушення терміну оплати «Замовник» сплачує «Виконавцю» пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент виконання зобов'язання. Сплата пені не звільняє винну сторону від виконання обов'язків за даним Договором.

Позивачем заявлено до стягнення 420,32 грн. пені, яку він нарахував за період з 08.08.2017 року по 15.11.2017 року (розрахунок пені в матеріалах справи. з розрахунку вбачається, що пеня нарахована позивачем по кожному акту окремо).

Перевіривши розрахунок позивача суд прийшов до висновку, що він є вірним, заявлений розмір пені відповідає вимогам п. 6 ст. 232 ГК України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань» в межах подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення. Таким чином, до стягнення підлягає 420,32 грн. пені.

Стаття 625 ЦК України визначає обов"язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 49,20 грн. 3 % річних за загальний період з 08.08.2017 року по 08.10.2017 року, а також 223,88 грн. витрат від інфляції за загальний період з серпня 2017 року по жовтень 2016 року.

Приймаючи до уваги, що судом встановлено прострочення відповідачем грошового зобов"язання, вимоги позивача про стягнення річних та інфляційних втрат, суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки період їх нарахування та розмір є обґрунтованим.

Судові витрати, понесені позивачем відповідно до частини 2 ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49 (ч.2), 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженню відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Нафтогазекологія" (вул. Паризької Комуни, 18, кім. 23, м. Полтава, 36020, ) на користь Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (вул. М.Бірюзова, 53, м. Полтава, 36007, ) 9363,57 грн. основного боргу, 49,20 грн. 3% річних, 223,88 грн. інфляційних, 420,32 грн. пені, 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01.12.2017р.

Суддя Киричук О.А.