ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року Справа № 11/494

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О.- головуючого (доповідач),
Нєсвєтової Н.М.,
Ковтонюк Л.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
на ухвалуГосподарського суду Луганської області від 14.12.2016
та постановуДонецького апеляційного господарського суду від 20.03.2017
у справі№ 11/494 Господарського суду Луганської області
за позовомДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
ДоЛуганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Луганськтеплокомуненерго"
простягнення 15605941,76 грн.,
за участю представників сторін
від позивача:Валентинова О.М.,
від відповідача: від ДДВС МЮУ:не з'явилися, не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.12.2016 у справі № 11/494 (суддя Зюбанова Н.М.) частково задоволено скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на дії державного виконавця ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України; визнано незаконними дії ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з повернення стягувачу без прийняття до виконання наказу суду від 05.10.2007 у справі № 11/494 за повідомленням від 11.10.2016; визнано недійсним повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 11.10.2016 № 723/20.1/10; зобов'язано ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії щодо прийняття виконавчого документу до виконання та відкриття виконавчого провадження з виконання наказу суду від 05.10.2007 у справі № 11/494, у задоволенні решти вимог за скаргою відмовлено.

Ухвалу мотивовано тим, що вказаний наказ надійшов на виконання у період дії Закону України "Про виконавче провадження" № 2677-VI, тому у державного виконавця не було правових підстав для повернення виконавчого документу через непідвідомчість. Вимоги стягувача за скаргою, викладені у пунктах 2,3 є подібними (дублюючими), тому вимога про визнання незаконним рішення за пунктом 2 судом відхиляється.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2017 у справі № 11/494 (у складі колегії суддів: Сгара Е.В.-головуючого, Склярук О.І., Геза Т.Д.) ухвалу Господарського суду Луганської області від 14.12.2016 у справі № 11/494 залишено без змін.

Постанову мотивовано тим, що державним виконавцем безпідставно застосовано Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIІІ від 02.06.2016 та Інструкцію з організації примусового виконання рішень в редакції від 29.09.2-016, і безпідставно повернуто виконавчий документ без виконання. За таких обставин місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку щодо визнання недійсним повідомлення від № 723/20.1/10 від 11.10.2016 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а дії державного виконавця щодо прийняття зазначеного повідомлення незаконним.

Не погоджуючись з постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2017 у справі № 11/494, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 14.12.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2017 у справі № 11/494 в частині задоволення вимог скарги стягувача Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", і прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на дії державного виконавця ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині задоволених вимог скарги відмовити.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що судами неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Господарського суду Луганської області 17.09.2007 у справі № 11/494 прийнято рішення, яким позовні вимоги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задоволено; стягнуто з Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Луганськтеплокомуненерго" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 13595000,70 грн. заборгованості, 1134433,20 грн. пені, 645597,35 грн. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 230910,51 грн. 3% річних, 25500 грн. витрат з оплати державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, про що 05.10.2007 видано відповідний наказ.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.10.2016 наказ Господарського суду Луганської області № 11/494 від 05.10.2007 повернуто стягувачу на підставі п. 9 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" з правом повторного пред'явлення виконавчого документу для виконання до 27.05.2017.

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 04.10.2016 звернулась до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження № 31/13-3652 від 03.10.2016, додавши оригінал наказу Господарського суду Луганської області № 11/494 від 05.10.2007.

Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 19.10.2016 отримано від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 11.10.2016 № 723/20.1/10 разом з оригіналом наказу Господарського суду Луганської області на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Не погоджуючись з вказаною обставиною, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у жовтні 2016 року звернулась до місцевого господарського суду зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Суди посилаються на реєстр передачі документів державному виконавцю, з якого вбачається, що стягувачем 04.10.2016 пред'явлено до виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України наказ Господарського суду Луганської області у даній справі.

Проте судами не досліджено реєстр передачі документів державному виконавцю щодо дати пред'явлення до виконання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України наказ Господарського суду Луганської області у даній справі (а.с. 16-18).

Суд апеляційної інстанції посилається на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.10.2016 наказ Господарського суду Луганської області № 11/494 від 05.10.2007 повернуто стягувачу на підставі п. 9 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" з правом повторного пред'явлення виконавчого документу для виконання до 27.05.2017.

Проте судами не досліджено постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 27.05.2016 (а.с. 51)

Судами не досліджено, чи були виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершені у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом відповідно до пункту 7 Розділу XIII Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404- VIII?

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення;

3) скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції;

4) скасувати рішення першої інстанції, постанову апеляційної інстанції повністю або частково і припинити провадження у справі чи залишити позов без розгляду повністю або частково;

5) змінити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції;

6) залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Відповідно до статті 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо:

1) справу розглянуто судом у незаконному складі колегії суддів; 2) справу розглянуто судом за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду; 3) господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі в справі; 4) рішення або постанова не підписані будь-ким із суддів або підписані не тими суддями, що зазначені в рішенні або постанові; 5) рішення прийнято не тими суддями, які входили до складу колегії, що розглянула справу; 6) рішення прийнято господарським судом з порушенням правил предметної або територіальної підсудності, крім випадків, передбачених у частині четвертій статті 17 цього Кодексу; 7) рішення прийнято господарським судом з порушенням правил виключної підсудності.

Відповідно до статті 11112 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи. Постанова касаційної інстанції не може містити вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Таким чином ухвала та постанова підлягають скасуванню, які прийнято із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення у справі, а справа № 11/494 підлягає передачі на новий розгляд до Господарського суду Луганської області.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і відповідно до вимог чинного законодавства вирішити спір.

Відповідно до частини 1 статті 11112 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11110-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України частково задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Луганської області від 14.12.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.03.2017 у справі № 11/494 Господарського суду Луганської області скасувати, а справу № 11/494 Господарського суду Луганської області

передати на новий розгляд до Господарського суду Луганської області.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж.О.
Судді: Нєсвєтова Н.М.
Ковтонюк Л.В.