РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017Справа №910/18469/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/18469/17

за позовом приватного підприємства «Глобус-Транс»;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Дом Карго»;

про стягнення 13200,00 грн.

Представники сторін: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось приватне підприємство «Глобус-Транс» (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Дом Карго» (надалі - відповідач) про стягнення 13200,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладених між сторонами договору № DC-1706-041 перевезення вантажу від 13.06.2017р. та заявки № DC-1707-0741 від 20.07.2017р. у визначений строк повністю не розрахувався за надані послуги з перевезення вантажу, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 13200,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2017р. порушено провадження у справі № 910/18469/17 та призначено її розгляд на 16.11.2017р.

13.11.2017р. на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшов супровідний лист, згідно з яким позивач направляє до суду: клопотання про розгляд справи без участі представника позивача; власне письмове підтвердження того, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет, з тих же підстав, а також не має рішення цих органів з такого спору; виписку з рахунку ПП «Глобус-Транс».

Представники сторін у судове засідання 16.11.2017р. не з'явились. Про причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі від 25.10.2017р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена у позовній заяві та відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2017р. між позивачем, в якості перевізника, та відповідачем, в якості експедитора, було укладено договір № DC-1706-041 перевезення вантажу, відповідно до п. 1.1 якого перевізник зобов'язується доставити довірений йому вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувач), а експедитор зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з п. 1.2. договору, конкретні умови перевезень вантажів, наданих експедитором, зазначаються в Заявках на перевезення, які є невід'ємними частинами договору, і надаються експедитором перевізнику перед кожним перевезенням або групою перевезень.

Відповідно до п. 1.4. договору, заявка повинна бути складена в письмовій формі і скріплена печатками сторін.

Сторони визнають юридичну силу Заявки на перевезення, переданої шляхом факсимільного зв'язку (електронною поштою), до моменту отримання оригіналів. Надання оригіналу є обов'язковим (п. 1.5. договору).

В пункті 3.1 договору сторони передбачили, що ціна договору та загальна сума плати за послуги по кожному конкретному перевезенню визначається сторонами в Заявці.

Згідно з умовами п.4.2 договору, оплата здійснюється на підставі оригіналів наступних документів: Заявки, рахунку перевізника, виставленого згідно умов даного договору, акту наданих послуг та оригіналу CMR.

Відповідно до п. 8.1., договір укладається на календарний рік і набуває чинності з моменту його підписання.

Як встановлено судом, на підставі підписаної сторонами заявки № DC-1707-0741 від 20.07.2017р. (далі - заявка), позивач зобов'язався здійснити перевезення вантажу по маршруту м. Перемишель (Польща) - м. Південноукраїнськ (Україна) довірений йому для перевезення вантаж - обладнання, у погоджені сторонами строки та вказані у даній заявці, та поставити його уповноваженій на отримання товару особі (вантажоотримувачу), а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити послуги позивача протягом 14 днів з моменту отримання оригіналів документів (акт, рахунок, договір, ЦМР, інвойс).

Згідно заявки, дата завантаження: 25.07.2017р., а дата прибуття на пункт митного оформлення: 27-28.07.2017р., найменування товару: обладнання, вартість перевезення 18200,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснив дане перевезення вантажним автомобілем НОМЕР_1 вчасно, вантаж отримано одержувачем - 28.07.2017р. та без зауважень.

Отже, судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем були надані послуги з перевезення вантажу в міжнародному сполученні за маршрутом: м. Перемишель (Польща) - м. Південноукраїнськ (Україна) на суму 18200,00 грн.

Факт перевезення вантажу підтверджується відповідною міжнародною товарно-транспортною накладною CMR А № 475606, оригінал якої долучено до матеріалів справи, а вантажоодержувачем товар було отримано, про що свідчить підпис уповноваженої особи та печатка вантажоодержувача в графі 24 CMR - «вантаж отримано».

Так, на виконання умов договору та заявки, відповідні документи на оплату наданих послуг з перевезення були надіслані позивачем кур'єрською поштою відповідачу, що підтверджується експрес-накладною № 977 від 08.08.2017р., та отримані останнім 10.08.2017р.

Проте, як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, у порушення взятих на себе зобов'язань надані згідно міжнародної CMR послуги з перевезення вантажу у міжнародному сполученні відповідач оплатив частково на суму 5000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку ПП «Глобус-Транс» за 14.09.2017р.

У зв'язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача основного боргу в сумі 13200,00 грн.

Суд враховує, що Закон України "Про автомобільний транспорт" та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 №363, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568, визначають товарно-транспорту накладну як обов'язковий документ, що має оформлюватись при перевезенні вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пунктів 1, 11.1 даних Правил,товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів та єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції "Про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів", вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

З огляду на викладене, надану позивачем CMR накладну А № 475606 суд приймає в якості належного та допустимого доказу виконання позивачем умов договору перевезення вантажу.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Оцінюючи обставини справи та умови укладеного між сторонами договору, суд виходить з того, що між сторонами спору склалися правовідносини щодо надання послуг з перевезення вантажу.

Статтею 908 Цивільного кодексу України визначено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до приписів статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На час розгляду спору в господарському суді відповідачем не заперечений факт отримання послуг з перевезення вантажу за представленою міжнародною товарно-транспортною накладною та не надано доказів повної оплати послуг на суму 13200,00 грн. Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 13200,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Дом Карго» (04080, м. Київ, вул. Юрківська, 34-А; ) на користь приватного підприємства «Глобус-Транс» (43020, м. Луцьк, вул. Захарова, 7-В; ) основний борг у сумі 13200,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 27.11.2017р.

Суддя А.І. Привалов