РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2017Справа №910/14324/17

За позовомСелянського (фермерського) господарства «Обрій»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Аграрно інвестиційна група»
провизнання зарахування зустрічних однорідних вимог недійсним

СуддяСташків Р.Б.

Представники:
від позивача -Гнатюк К.В. (представник за довіреністю);
від відповідача -Кірянова Л.М. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду м. Києва передані вимоги указаного позову про визнання недійсною угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30 грудня 2015 року, укладену між Селянським (фермерським) господарством «Обрій» (далі - Позивач або СФГ «Обрій») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрно інвестиційна група» (далі - Відповідач або ТОВ «Аграрно інвестиційна група»).

На обґрунтування заявленого позову, Позивач посилається на те, що по жодному із договорів за якими здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог не настав строк виконання зобов'язань, у зв'язку із чим, угода про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30 грудня 2015 року суперечить приписам ст. 601 ЦК України, ст. 203 ГК України та підлягає визнанню недійсною.

Відповідач позов не визнав. Свої заперечення мотивує тим, що укладення між сторонами Спірної угоди про зарахування свідчить про те, що сторони домовились про усі істотні умови та закріпили припинення зобов'язань.

У судовому засіданні 29.11.2017 представники сторін підтвердили свої вимоги та заперечення. Представник Відповідача зазначив, що надав суду усі наявні у нього документи, які стосуються предмету спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2015 року між Позивачем та Відповідачем було укладено спірну угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог (далі - Спірна угода про залік), зі змісту якої вбачається, що сторони, маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст. 601 ЦК України провести залік таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з наступних договорів, які засвідчують зустрічні зобов'язання:

а) - договір № 1/12/06-13 від 12 червня 2013 року, де Відповідач є боржником, а Позивач є кредитором при виконанні зобов'язання у сумі 370000,00 грн.;

- договір № 1/16/07-13 від 16 липня 2013 року, де Відповідач є боржником, а Позивач є кредитором при виконанні зобов'язання у сумі 9500,00 грн.;

- договір № 1/06/08-13 від 06 серпня 2013 року, де Відповідач є боржником, а Позивач є кредитором при виконанні зобов'язання у сумі 260000,00 грн.;

- договір № 1/28/08-13 від 28 серпня 2013 року, де Відповідач є боржником, а Позивач є кредитором при виконанні зобов'язання у сумі 252000,00 грн.;

б) договір № 25/12/15 від 25 грудня 2015 року, де Відповідач є боржником, а Позивач є кредитором при виконанні зобов'язання у сумі 1164500,00 грн. (пункт 1 Спірної угоди про залік).

На підтвердження вказаної обставини до матеріалів справи додана копія вказаної Спірної угоди про залік. Сторони також пояснили, що помилилися у тексті Угоди при зазначені зобов'язальних сторін в останньому договорі від 25 грудня 2015 року. Вказали, що насправді боржником за договором № 25/12/15 від 25 грудня 2015 року є Позивач, а кредитором - Відповідач.

Дослідивши зміст вказаної Спірної угоди про залік, суд дійшов висновку, що ця Угода укладена сторонами на підставі ст. 601 ЦК України та спрямована на припинення зобов'язань за вищезазначеними п'ятьма договорами шляхом зарахування.

Частиною 1 ст. 598 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, відповідно до положень статті 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

За своєю правовою природою зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, однак законодавство України не містить заборони на оформлення зарахування двостороннім правочином.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Досліджуючи відповідність Спірного зарахування вказаним вимогам та враховуючи ті обставини на які посилаються сторони у позові та відзиві, судом досліджено зміст тих зобов'язань, які (за поясненнями сторін) припинялися спірним зарахуванням та встановлено наступне.

На підставі вище вказаних договорів № 1/12/06-13, № 1/16/07-13, № 1/06/08-13, №1/28/08-13 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, Позивач зобов'язувався передати Відповідачу грошові кошти на поворотній безвідсотковій (безоплатній) основі в сумі 370000,00 грн. до 12 червня 2014 року, у сумі 9500,00 грн. до 16 липня 2016 року, у сумі 260000,00 грн. до 6 серпня 2016 року, у сумі 252000,00 грн. до 28 серпня 2016 року (пункти 1.1, 2.1, 3.1 цих Договору).

Пунктами 4.4 цих Договорів передбачено, що Відповідач по закінченню вказаних в пункті 3.1 наведених Договорів строків, зобов'язувався протягом 10 банківських днів повернути суму грошових коштів наданої фінансової допомоги.

Таким чином, у зазначених Договорах про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги строк виконання Відповідачем своїх зобов'язань із повернення грошових коштів наданої фінансової допомоги був чітко встановлений, і станом на момент укладання Спірної угоди про залік за трьома останніми договорами ще не настав.

З наданого сторонами договору про відступлення права вимоги боргу № 25/12/15 від 25 грудня 2015 року убачається, що за цим Договором Відповідач відступив Позивачеві, а останній набув права вимоги, належне Відповідачу за договором № 1 ПБ від 12 грудня 2015 року (укладеним між Відповідачем та ТОВ «Інагро-Транс»), а саме - набув право вимагати від ТОВ «Інагро-Транс»:

- емісії ТОВ «Інагро-Транс» власних простих векселів на користь Відповідача;

- акцепту ТОВ «Інагро-Транс» переказних векселів, які виписані Відповідачем;

- передачі ТОВ «Інагро-Транс» векселів третіх осіб на користь Відповідача, всього на суму 1164500,00 грн. (пункти 1, 2 Договору).

Відтак, за умовами договору про відступлення права вимоги боргу № 25/12/15 від 25 грудня 2015 року була передана не грошова вимога, а вимога на емісію, акцепт та передачу на корить Відповідача векселів. При цьому, за умовами пункту 8 цього Договору така вимога виникала не пізніше 200 робочих днів з дати підписання цього Договору, тобто на момент укладання Спірної угоди про залік строк виконання таких вимог ще не настав.

Крім того, суд зауважує, що на вимоги ухвал суду від 01.11.2017 та від 15.11.2017 Відповідачем не надано суду відповідних первинних документів, які б свідчили про існування того зобов'язання, яке відступалося за вищезазначеним договором про відступлення права вимоги боргу № 25/12/15 від 25 грудня 2015 року. Зокрема, сторонами не було надано ні договір № 1 ПБ від 12 грудня 2015 року, укладений між Відповідачем та ТОВ «Інагро-Транс», ні докази на підтвердження виконання останнього, і, відповідно, виникнення у Відповідача права на вимогу від ТОВ «Інагро-Транс».

Отже, дослідивши зміст тих зобов'язань, які за умовами Спірної угоди про залік припинялися шляхом зарахування, суд встановив, що ці зобов'язання не були однорідними, та строк їх виконання на момент укладання Спірної угоди про залік (30.12.2015) ще не настав, що не відповідає приписам встановленим статтею 601 ЦК України для можливості припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 33 ГПК України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Враховуючи встановлені вище обставини справи щодо здійснення зарахування зустрічних вимог, які не були однорідними та строк виконання яких станом на дату зарахування не настав, суд дійшов висновку, що зміст Спірної угоди про залік суперечить приписам ст. 601 ЦК України, 203 ГК України, у зв'язку із чим, відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України наявні підстави для визнання, у силу приписів ч. 1 ст. 215 ЦК України, такої угоди недійсною. Тому, позов підлягає задоволенню.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсною угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30 грудня 2017 року, укладену між Селянським (фермерським) господарством «Обрій» (ідентифікаційний код 20616335) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрно інвестиційна група» (ідентифікаційний код 37332080 ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрно інвестиційна група» (02099, м. Київ, вул. Ялтинська, будинок 5-Б, ідентифікаційний код 37332080) на користь Селянського (фермерського) господарства «Обрій» (08830, Київська область, Миронівський район, село Вікторівка, вулиця Незалежності, будинок 32 А, ідентифікаційний код 20616335) 1600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.12.2017

СуддяСташків Р.Б.