ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. Справа № 922/4532/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Тарасова І. В.

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.

за участі представників:

ПАТ КБ "Приватбанк" - ОСОБА_1 (довіреність №2319-К-О від 11.01.2017),

Київської ОДПІ м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області - ОСОБА_2 (довіреність №8632/10/20-31-10-1 від 10.08.2017),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" (вх.№ 2926 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від "12" вересня 2017 р. у справі № 922/4532/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмір", м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алмір", м.Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.09.2017 (суддя Швидкін А.О.) затверджено наданий суду звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс. Ліквідовано юридичну особу - товариство з обмеженою відповідальністю "Алмір" (, зареєстроване за адресою: 61001, м. Харків, проспект Московський, буд. 109). Визнано вимоги кредиторів, що були не задоволені за недостатністю майна банкрута ТОВ "Алмір", погашеними. Провадження у справі припинено. Зобов'язано державного реєстратора внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи та передати органам, які здійснювали облік, відповідне повідомлення про зняття юридичної особи з обліку.

ПАТ КБ "Приватбанк" з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Відмовити ліквідатору в затвердженні звіту ліквідатора. Зобов'язати ліквідатора усунути недоліки у звіті. Зобов'язати суд першої інстанції відкласти розгляд справи на іншу дату, після усунення ліквідатором вказаних недоліків.

Скарга обґрунтована, зокрема, тим, що в порушення норм Закону про банкрутство ліквідатором не було здійснено належним чином окремі свої повноваження, передбачені законом, на що судом першої інстанції не було звернуто увагу.

Так, як зазначає апелянт, судом не було встановлено, які саме дії було здійснено ліквідатором для отримання від посадових осіб банкрута бухгалтерської та іншої документації банкрута для здійснення повної інвентаризації майна, які подавалися запити, які отримано відповіді, яка причина не передачі ліквідатору цих документів, чи здійснено звернення до правоохоронних органів з приводу відсутності документів. У звіті ліквідатора лише зазначено, що у підприємства відсутні первинні документи та регістри бухгалтерського і податкового обліку, й ці документи не були передані ліквідатору керівником підприємства. Отже, судом не було надано належної оцінки тому факту, яким чином за відсутності документів ліквідатором було здійснено інвентаризацію майна банкрута.

09.11.2017 до суду від Київської ОДПІ м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№11369), в якому кредитор підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, провадження у справі припинити, посилаючись на те, що 18.09.2017 розпочато досудове розслідування за ч.2 ст.205-1 КК України за №0000156 відносно осіб, які в період 2016-2017р.р., діючи за попередньою змовою, використовуючи процедуру банкрутства, з метою уникнення податкових перевірок та визначення заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, внесли до статутних та реєстраційних документів завідомо неправдиві відомості щодо місцезнаходження платників податків за юридичними адресами та подали державному реєстратору зазначені документи стосовно 287 товариств з обмеженою відповідальністю до переліку якого відноситься ТОВ «Алмір».

09.11.2017 до суду від представника боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№11368), в якому боржник проти апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник Київської ОДПІ м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив суд ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Ліквідатор ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, вимоги ухвали суду від 09.11.2017 не виконала.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників апелянта та Київської ОДПІ м.Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, дослідивши наявні докази по справі, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

В грудні 2016 року ТОВ «Алмір» звернулось до Господарського суду Харківської області з заявою про порушення справи про банкрутство на підставі ст.95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.12.2016 прийнято заяву ТОВ «Алмір» про порушення справи про банкрутство до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.01.2017 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Алмір».

Постановою Господарського суду Харківської області від 09.02.2017 визнано ТОВ «Алмір» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором боржника ОСОБА_3, яку зобов'язано виконати ліквідаційну процедуру та інші дії, передбачені Законом про банкрутство.

10.02.2017 на офіційному сайті Вищого господарського суду України оприлюднено повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

09.03.2017 ПАТ «Приватбанк» звернулось до суду з заявою про визнання грошових вимог (вх.№8588), в якій просило визнати грошові вимоги ПАТ «Приватбанк» у розмірі 115 681 710,31 грн пені на підставі укладених між банком та боржником кредитних договорів та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Ліквідатором зазначені вимоги визнано у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.06.2017 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Алмір" () у наступному складі:

- ПАТ КБ "Приватбанк" у розмірі 115681710,31 грн - шоста черга задоволення вимог кредиторів.

Визначено, що витрати кредиторів зі сплати судового збору за подання заяв з грошовими вимогами до боржника задовольняються відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у першу чергу.

Визначено, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу, зокрема:

- ТОВ "Провід Групп" у розмірі 539000,00 грн;

- Київська ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на суму 1800,00 грн.

12.09.2017 Господарським судом Харківської області винесено оскаржувану ухвалу.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Статтею 99 ГПК України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі статтею 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом " провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Приписами частин 1, 2 статті 95 "Особливості застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником" Закону про банкрутство встановлено, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Спрощена процедура банкрутства, що передбачена статтею 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами.

У зв'язку з цим необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є дотримання вимог цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи.

Відповідне правило передбачено частиною 3 статті 110 ЦК України, яка містить загальні положення про ліквідацію юридичної особи.

Як зазначено вище, з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство звернувся ліквідатор ТОВ "Алмір" ОСОБА_3

Відповідно до частини 1 статті 110 ЦК юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі, у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

До матеріалів справи надано рішення загальних зборів учасників ТОВ "Алмір", оформлене протоколом від 22.09.2016, з якого вбачається, що учасники товариства прийняли рішення: припинити діяльність ТОВ "Алмір" у зв'язку з ліквідацією; призначити ліквідатором ОСОБА_3А; встановити двомісячний строк для пред'явлення вимог кредиторів з моменту оприлюднення повідомлення про припинення юридичної особи; доручити ліквідатору проведення ліквідаційної процедури, зокрема: вчинити всі необхідні заходи щодо виявлення кредиторів та дебіторів, а також повідомити їх про припинення товариства; вжити всіх заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості; виявити юридичні особи, учасником яких є ТОВ "Алмір" та здійснити вихід з даних юридичних осіб; здійснити інвентаризацію майна і фінансових зобов'язань товариства, основних фондів та нематеріальних активів, фінансових вкладень, товарно-матеріальних цінностей, незавершеного виробництва, грошових коштів і бланків документів суворої звітності; здійснити оцінку майна товариства; провести формування ліквідаційної маси; здійснити заходи щодо звільнення працівників товариства відповідно до законодавства України; після завершення розрахунків з кредиторами у встановленому порядку скласти ліквідаційний баланс, який подати на затвердження учасникам товариства тощо (т.1,а.с.11-13).

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що на зборах учасників товариства були присутні всі учасники (Глевісс Венчерз ЛТД, Експрес Таймс ЛТД, Нултон Кепітал Інк., Глобал Чемікал Сервісес Лімітед, Грандос Ентерпрайзес ЛТД, Сілвердейл Оверсіз ЛТД, Транссіа Трейдінг Лімітед, Октамар Лімітед, Нолланда Консалтінг ЛТД, Номберія Дівелопмент ЛТД, Солар Лімітед), від імені яких діяла одна особа - ОСОБА_4 на підставі довіреностей.

Відповідно до статті 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Учасники можуть брати участь у загальних зборах особисто або через представника. Довіреність представника повинна відповідати загальним вимогам, передбаченим цивільним законодавством, зокрема, частиною третьою статті 247 ЦК України. Якщо довіреність учасника на право участі та голосування на загальних зборах оформлена (складена або посвідчена) з порушенням встановлених законодавством вимог, голоси учасника, передані за такою довіреністю, не можуть враховуватися під час визначення кворуму на загальних зборах та результатів голосування.

Відповідно до частин 2, 3 статті 244 ЦК України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Частиною 1 статті 246 ЦК України визначено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Статуту ТОВ "Алмір" та з протоколу загальних зборів учасників товариства вбачається, що засновниками товариства є іноземні юридичні особи.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 3 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Протокол зборів учасників ТОВ "Алмір" не містить інформації, ким та коли видані довіреності ОСОБА_4 для представництва інтересів усіх засновників. Також в матеріалах справи відсутні довіреності, видані учасниками боржника (довірителями) ОСОБА_4 для представництва їх інтересів, які б містили відомості про наявність у неї права брати участь у голосуванні на загальних зборах з питань ліквідації товариства, а отже матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження права ОСОБА_4 представляти інтереси учасників ТОВ "Алмір" під час проведення загальних зборів. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наданий до матеріалів справи протокол загальних зборів ТОВ "Алмір" від 22.09.2016 не свідчить про прийняття учасниками товариства рішення про ліквідацію товариства та призначення ліквідатором ОСОБА_3

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.11.2017 було зобов'язано ліквідатора боржника ОСОБА_3 надати суду: оригінали всіх документів, копії яких надавалися в обґрунтування заяви про порушення справи про банкрутство; докази на підтвердження повноважень представників засновників ТОВ "Алмір" приймати участь у загальних зборах засновників, оформлених протоколами від 29.11.2016 та від 22.09.2016. Проте, вимоги ухвали суду не виконано.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність доказів на підтвердження волі учасників ТОВ "Алмір" щодо ліквідації товариства та призначення ліквідатором ОСОБА_3

Згідно з частиною 1 статті 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

На виконання вказаних вимог ліквідатором 26.09.2016 передано державному реєстратору документи, необхідні для внесення в Єдиний державний реєстр запису про рішення щодо припинення юридичної особи та внесено запис про припинення юридичної особи.

Відповідно до частин 3, 4 статті 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що з заявою про визнання кредиторських вимог звернулось ПАТ «Приватбанк», в якій просило визнати грошові вимоги ПАТ «Приватбанк» у розмірі 115 681 710,31 грн пені на підставі укладених між банком та боржником кредитних договорів та включити їх до реєстру вимог кредиторів; ТОВ "Провід групп", в якій кредитор просив визнати кредиторські вимоги в сумі 539 000,00 грн, що виникли на підставі договору про відступлення права вимоги від 15.10.2015. Ліквідатором зазначені вимоги визнано у повному обсязі.

Крім того, ліквідатором включено до реєстру вимог кредиторів кредиторські зобов'язання перед Київською ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області у розмірі 1800,00 грн.

Згідно з частиною 3 статті 110 ЦК України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності боржника або його визнання банкрутом.

Відповідно до частини 1 статті 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Алмір", оформленим протоколом від 22.09.2016, зобов'язано ліквідатора вжити всіх заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості.

Ліквідатором боржника подано до матеріалів справи акт інвентаризації розрахунків з покупцями, постачальниками та іншими дебіторами і кредиторами від 29.11.2016, в якому зазначено, що дебітором боржника є ТОВ "Компанія Аміна-ЛТД" з розміром заборгованості у сумі 500000,00 грн. (т.1, а.с.53).

Однак, в матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідних дій щодо стягнення суми дебіторської заборгованості, що свідчить про порушення ліквідатором боржника вимог статті 111 ЦК України та невиконання рішення зборів учасників "Алмір", оформленого протоколом.

Згідно із частинами 3, 4 статті 111 ЦК України під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку пред'явлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов'язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов'язань, які не відповідають критеріям визнання.

Пунктом 6 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 N 879 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 за N 1365/26142 встановлено, що суцільною інвентаризацією охоплюються всі види зобов'язань та всі активи підприємства незалежно від їх місцезнаходження, у тому числі предмети, що передані у прокат, оренду або перебувають на реконструкції, модернізації, консервації, у ремонті, запасі або резерві незалежно від технічного стану. Також інвентаризації підлягають активи і зобов'язання, які обліковуються на позабалансових рахунках, зокрема цінності, що не належать підприємству, але тимчасово перебувають у його користуванні, розпорядженні або на зберіганні (об'єкти оперативної (операційної) оренди основних засобів, матеріальні цінності на відповідальному зберіганні, переробці, комісії, монтажі), умовні активи і зобов'язання (непередбачені активи та зобов'язання) підприємства (застави, гарантії, зобов'язання тощо), бланки документів суворої звітності, інші активи.

Вищезазначене Положення встановлює, що інвентаризація активів та зобов'язань включає в себе інвентаризацію основних засобів, матеріальних активів, незавершених капітальних інвестицій, запасів, біологічних активів, готівки, грошових коштів та їх еквівалентів, бланків документів суворої звітності, дебіторської та кредиторської заборгованості, витрат і доходів майбутніх періодів.

Відповідно до п.1 розділу ІІ вищезазначеного Положення для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об'єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства. У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться безпосередньо керівником підприємства, інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства самостійно. За рішенням керівника підприємства до складу інвентаризаційної комісії можуть бути включені члени ревізійної комісії господарського товариства. У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації. До складу робочих інвентаризаційних комісій включаються представники апарату управління, бухгалтерської служби та досвідчені працівники підприємства, які знають об'єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери).

29.11.2016 ліквідатором ОСОБА_3 видано наказ про проведення інвентаризації, у якому зазначено: провести повну інвентаризацію активів та зобов'язань товариства з перевіркою їх фактичної наявності станом на 29.11.2016р. та обов'язковим складанням відповідних інвентаризаційних описів; інвентаризацію провести в присутності матеріально відповідальної особи; встановлено інвентаризаційній комісії в п'ятиденний строк після закінчення інвентаризації розглянути її результати та передати її результати на затвердження керівнику підприємства (т.1 а.с.49).

Ліквідатором до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство надані інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей від 29.11.2016, який не містить жодної інформації, зокрема, про наявність чи відсутність у товариства товарно-матеріальних цінностей за даними бухгалтерського обліку та по факту (т.1 а.с.51).

З витягу із Державного реєстру обтяжень вбачається, що на підставі договору заставі від 25.12.2013 №Г21.1.2.0/5-9702 ТОВ "Алмір" передало ПАТ КБ "Приватбанк" у заставу майнові права на товар у вигляді нафтопродуктів, а 10.01.2017 накладено податкову заставу на майно платника податків згідно акту опису майна №5 від 05.01.2017 (т.2 а.с.198-199).

Вказані відомості жодним чином не відображені ні в інвентаризаційному описі, ні в актах інвентаризації, що свідчить про неналежне проведення суцільної інвентаризації товариства боржника.

Також до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Алмір" ліквідатором надані акти інвентаризації наявності грошових коштів, які знаходяться в касі підприємства та на розрахункових рахунках, та розрахунків з постачальниками, покупцями та іншими дебіторами і кредиторами, які складені 29.11.2016 без участі матеріально відповідальної особи , одноособово ОСОБА_3 (т.1 а.с.52-53).

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення та отримання від керівника ТОВ "Алмір" ОСОБА_5 будь-яких первинних документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності та інших документів, необхідних для проведення інвентаризації.

Колегія суддів зазначає, що завданням ліквідатора є дійсний та належний пошук майна банкрута, а не лише констатація факту відсутності майна. У разі виявлення фактів незаконного відчуження майна ліквідатор повинен вжити заходів з повернення його до ліквідаційної маси.

Зі звіту ліквідатора вбачається, що боржник не має можливості надати контролюючому органу первинні документи, регістри бухгалтерського та податкового обліку для призначення на проведення перевірки, внаслідок відсутності на підприємстві вказаних документів. Згідно акту прийому-передачі від 22.09.2016 директором підприємства вказані документи ліквідатору передані не були.

Тобто, на протязі усього часу здійснення ліквідатором повноважень дії останнього полягали лише у направленні запитів про наявність майна боржника за відсутності відомостей про те, які дії здійснив ліквідатор з метою розшуку та відновлення первинної документації боржника (у т.ч. шляхом звернення до правоохоронних органів). Разом з тим, первинна документація боржника може містити дані про існування як активів, так і дебіторської заборгованості.

Враховуючи викладене, наявні в матеріалах справи інвентаризаційні описи та акти інвентаризації, складені ліквідатором ОСОБА_3 за відсутності доказів отримання та дослідження первинних документів ТОВ "Алмір" від керівника товариства, не свідчать про здійснення ліквідатором боржника належної та повної інвентаризації активів та зобов'язань ТОВ "Алмір", а її проведення здійснено в порушення вимог чинного законодавства.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що рішенням загальних зборів ТОВ "Алмір" зобов'язано ліквідатора, зокрема, виявити юридичні особи, учасником яких є ТОВ "Алмір" та здійснити вихід з даних юридичних осіб; здійснити заходи щодо звільнення працівників товариства відповідно до законодавства.

Однак, ліквідатором не надано до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство жодних документів, які б свідчили про виконання ним рішення загальних зборів ТОВ "Алмір" від 22.09.2016 в цій частині.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в порушення вищевказаних вимог Закону про банкрутство, ліквідатором ТОВ "Алмір" саме при зверненні із заявою про порушення провадження у даній справі не надано доказів наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, пов'язаних із здійсненням провадження у справі про банкрутство.

Суд першої інстанції не врахував, що відсутність у боржника активу, достатнього для покриття судових витрат, саме на момент звернення боржника із заявою про порушення справи про банкрутство, виключає можливість здійснення судом провадження у справі про його банкрутство, в силу імперативних приписів ч. 4 ст. 11 Закону про банкрутство.

Відповідно до частини 7 статті 111 ЦК України для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку. До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Відповідно до п.п.78.1.7 п.78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Згідно з частиною 10 статті 111 ЦК України до затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази подання до податкових органів, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування звітів за останній звітний період та доказів проведення контролюючим органом позапланової перевірки, що свідчить про порушення вимог статті 111 ЦК України.

Крім того, зі Статуту ТОВ "Алмір" вбачається, що товариство первісно було зареєстровано Реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області 20.09.2013 за №1 007241 (т.1 а.с.14-31). Проте, в матеріалах справи відсутні докази звернення до податкових органів та інших державних органів за місцем первинної реєстрації з метою отримання інформації щодо діяльності товариства на наявності у нього матеріальних та нематеріальних активів.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи (ч.8 ст.111 ЦК України).

Частиною 11 статті 111 ЦК України встановлено, що після завершення розрахунків з кредиторами ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає ліквідаційний баланс, забезпечує його затвердження учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, та забезпечує подання органам доходів і зборів.

Проведення аналізу активів та пасивів боржника є підставою складення проміжного ліквідаційного балансу, який додається до заяви боржника, відповідно до пункту 3 статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

До заяви про порушення провадження у справі про банкрутство ліквідатором ТОВ "Алмір" не надано проміжного ліквідаційного балансу, а надано лише фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва станом на 31.12.2016, який поданий до органів статистики 29.11.2016. та який не відповідає вимогам частини 8 статті 111 ЦК України (т.1 а.с.47).

Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про подання ліквідатором ТОВ "Алмір" проміжного ліквідаційного балансу до податкових органів.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що при затвердженні проміжного ліквідаційного балансу боржника рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Алмір", інтереси кожного з учасників товариства представляла ОСОБА_4 на підставі довіреностей, номер та дата яких не зазначена у протоколі від 29.11.2016, та вказані довіреності відсутні в матеріалах справи, що свідчить про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження у неї прав діяти в інтересах учасників товариства та приймати відповідні рішення.

Також не було з'ясовано судом першої інстанції, якими належними та допустимими доказами підтверджується закриття боржником всіх рахунків в банках, оскільки докази звернення ліквідатора ТОВ "Алмір" до ДПІ для отримання довідки з переліком всіх рахунків юридичної особи боржника та відомостей про їх закриття до заяви про порушення провадження у справі не додано.

До заяви про порушення провадження у справі надані довідки: ПАТ КБ «Приватбанк» від 03.11.2016 про закриття 3-х рахунків, ПАТ «Акцент-Банк» від 26.10.2016 про закриття 2-х рахунків, ПАТ КБ «Приватбанк» про залишок коштів на рахунку №8770 в сумі нуль гривень (а.с.43-45 т.1).

За відсутності доказів про наявність всіх відкритих рахунків або їх відсутність, руху коштів на них, залишку коштів на рахунках ТОВ "Алмір" на дату прийняття рішення про припинення діяльності боржника неможливо дійти до висновку про обґрунтоване співвідношення активу та пасиву за даними проміжного ліквідаційного балансу боржника.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що за відсутності доказів дотримання вимог Цивільного кодексу України щодо ліквідації товариства, зокрема: рішення засновників про припинення юридичної особи; вжиття всіх необхідних заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, у тому числі за місцем попередньої реєстрації; повідомлення податкових органів про ліквідацію товариства; складання проміжного ліквідаційного балансу, на підставі якого можна з'ясувати питання про недостатність майна боржника для задоволення вимог кредиторів, ненадання доказів наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, відсутні правові підстави для порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст.95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

При порушенні провадження у справі та винесенні постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури суд в обов'язковому порядку повинен встановити активи і пасиви боржника, їх наявність або відсутність, розмір та безспірність вимог кредитора.

Враховуючи відсутність проміжного ліквідаційного балансу, доказів належного проведення інвентаризації всіх активів та зобов'язань боржника, виконання ліквідатором рішення загальних зборів учасників ТОВ "Алмір", суд апеляційної інстанції вважає, що ліквідатором вчинені не всі дії, визначені нормами чинного законодавства, необхідні для порушення провадження у справі про банкрутство.

Частиною 3 статті 11 Закону про банкрутство визначено перелік документів, які надаються до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що документи, які підтверджують дотримання ліквідаційною комісією (ліквідатором) всіх вимог ЦК України, ГК України щодо проведення дій, які передують зверненню до суду із заявою про порушення справи про банкрутство на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", не можуть бути надані суду після порушення справи, а тим більше після визнання боржника банкрутом, оскільки на відміну від позовного провадження, порушення справи про банкрутство тягне за собою ряд правових наслідків.

Анаголічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 08.08.2017 у справі №904/7202/16 та від 31.05.2017 у справі 904/11388/16.

З матеріалів, доданих до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, вбачається, що ліквідатором боржника як на момент звернення до господарського суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, так і на момент прийняття оскаржуваної ухвали не надано проміжного ліквідаційного балансу, доказів звернення та отримання від керівника ТОВ "Алмір" ОСОБА_5 будь-яких первинних документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності та інших документів, необхідних для проведення інвентаризації, доказів вжиття заходів щодо виявлення майна боржника за місцем попередньої реєстрації товариства, довідки органів приватизації стосовно наявності або відсутності на балансі підприємства державного майна, що в процесі приватизації (корпоратизації) не увійшло до його статутного капіталу, переліку майна, що перебуває у заставі або є обтяженим, бухгалтерського балансу боржника на останню звітну дату, документів, які б підтверджували право ОСОБА_4 діяти від імені та в інтересах засновників ТОВ "Алмір" тощо.

Таким чином, заява про порушення провадження у праві про банкрутство подана в порушення приписів статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвала про затвердження звіту ліквідатора є завершальним (підсумковим) документом у справі про банкрутство, та враховуючи здійснення провадження у справі про банкрутство за спрощеною процедурою в порядку ст.95 Закону про банкрутство, суд при затвердженні звіту ліквідатора зобов'язаний надати правову оцінку всьому здійсненому провадженню, починаючи з порушення провадження у справі. Однак, при винесенні вказаної ухвали судом першої інстанції не надано оцінки наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство за ознаками ст.95 Закону про банкрутство шляхом перевірки дотримання заявником всіх необхідних передумов для звернення до суду, передбачених ст.ст.105, 110, 111 ЦК України. Також не надано оцінки аналізу рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Алмір", активам та пасивам боржника, без чого неможливо з'ясувати питання про недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд першої інстанції без належного дослідження всіх обставин справи, повної та всебічної перевірки зібраних по справі доказів безпідставно порушив провадження по справі, визнав боржника банкрутом та затвердив звіт ліквідатора.

Відповідно до приписів ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов'язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору, на основі вичерпних та достеменно підтверджених висновків.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" підлягає задоволенню частково, ухвала Господарського суду Харківської області 12.09.2017 у справі № 922/4532/16 підлягає скасуванню як такої, що прийнята з неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, провадження у справі підлягає припиненню відповідно п. 1-1 ч.1 статті 80 ГПК України, статті 83 Закону про банкрутство.

Керуючись п.1-1 ч.1 ст.80, статтями 91, 99, 101, 102, п.3 ст.103, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від "12" вересня 2017 р. у справі № 922/4532/16 скасувати.

Провадження у справі №922/4532/16 припинити.

Повний текст постанови складено 05.12.2017

Головуючий суддя Білоусова Я.О.

Суддя Пуль О.А.

Суддя Тарасова І. В.