ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2017 р.Справа № 922/3445/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, смт. Слобожанське (Харківська область)
до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Будинок-76", смт. Слобожанське (Харківська область)
про стягнення коштів в сумі 213250,64 грн.
за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 443/22 від 13.12.2016р.,

відповідача: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 31.10.2017р., ОСОБА_3, довіреність №б/н від 31.10.2017р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство «Центренерго» - звернувся з позовом до відповідача Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Будинок-76» - про стягнення заборгованості за договором №88 від 01.04.2004 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді в розмірі осиного боргу 178374,68 грн., пені 21831,34 грн., інфляційних втрат 10317,86 грн., 3% річних 2726,76 грн. Окрім того, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором №88 від 01.04.2004 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Ухвалою суду від 11.10.2017 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 31.10.2017 р.

В судовому засіданні 31.10.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представники відповідачів суму основної заборгованості визнали, однак просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, посилаючись на скрутне матеріальне становище та загрозу банкрутства відповідача у випадку задоволення таких позовних вимог.

За клопотанням представників відповідача, з метою надання їм можливості надати докази скрутного матеріального становища, в судовому засіданні 31.10.2017 р. було оголошено перерву до 22.11.2017 р.

В судовому засіданні 22.11.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача в судовому засіданні 22.11.2017 р. надали до матеріалів справи пояснення, в яких зазначили, що заборгованість перед позивачем виникла внаслідок неналежного виконання власниками квартир своїх зобовязань щодо здійснення оплати комунальних послуг; сам відповідач є неприбутковою організацією та не несе відповідальності за зобовязаннями власників квартир; задоволення вимог про стягнення штрафних санкцій при низькому доході відповідача, може призвести його до банкрутства. Посилаючись на наведені обставини представники позивача суму основного боргу визнали, однак просили суд зменшити розмір пені, інфляційних втрат та 3% річних та відмовити в задоволенні відповідних позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

01.04.2004 р. між позивачем (як енергопостачальною організацією) та відповідачем (як споживачем) було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №88 (далі договорів про постачання теплової енергії в гарячій воді) (арк.с. 15-26).

Відповідно до розділу 1 договору про постачання теплової енергії в гарячій воді, енергопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) (додаток 4) в терміни, передбачені цим договором.

Облік споживання теплової енергії проводиться розрахунковим способом, після встановлення та прийняття до комерційної експлуатації приладів обліку теплої енергії облік споживання виконується за показаннями приладів (п. 5.1 договору про постачання теплової енергії в гарячій воді).

Як свідчать надані позивачем акти здачі-прийому послуг та визнає сам відповідач, в період з лютого 2017 року по квітень 2017 року та з червня 2017 року по серпень 2017 року позивач надав, а відповідач прийняв послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді на загальну суму 178374,68 грн. (Акти здачі-прийому послуг №№: 368 від 28.02.2017 р. на суму 86700,28 грн.; 639 від 31.03.2017 р. на суму 63306,73 грн.; 799 від 30.04.2017 р. на суму 15570,44 грн.; 1273 від 30.06.2017 р. на суму 2762,76 грн.; 1459 від 31.07.2017 р. на суму 6426,53 грн.; 1597 від 31.08.2017 р. на суму 3607,94 грн. арк.с. 28-33).

Згідно з п. 6.1 договору про постачання теплової енергії в гарячій воді, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

З п. 2.1 та додатку №1 до договору про постачання теплової енергії в гарячій воді вбачається, що сторони домовились про постачання споживачу теплової енергії, з урахуванням дефіцитності енергосистеми, в наступних обсягах: станом на 01.04.2004 р. загальна опалювальна площа квартир 5088,3 кв.м.; гаряче водопостачання за місяць 225 чол. *3,6 куб.м. =810 куб.м., за рік 810 куб.м.*12 місяців=9720 ку.м.

В п. 6.5 договору про постачання теплової енергії в гарячій воді сторони домовились, що споживач за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації 100% вартості зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Позивач стверджує, а відповідач не заперечує, що відповідач за спожиті послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді в період з лютого 2017 року по квітень 2017 року та з червня 2017 року по серпень 2017 року на загальну суму 178374,68 грн. не розрахувався, у звязку з чим у відповідача виклад перед позивачем заборгованість за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді на загальну суму 178374,68 грн.

В п. 7.2.3 договору про постачання теплової енергії в гарячій воді сторони домовились, що відповідач несе відповідальність в разі несвоєчасної оплати обумовлених даним договором платежів у формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Посилаючись на порушення відповідачем своїх грошових зобовязань за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді, на підставі наведеного вище п. 7.2.3, позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 21831,34 грн. за період з 01.02.2017 р. по 31.08.2017 р. на суму 21831,34 грн.

Окрім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу за період з 01.02.2017 р. по 31.08.2017 р. 3% річних в сумі 2726,76 грн. та інфляційні втрати в сумі 10317,86 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді в період з лютого 2017 року по квітень 2017 року та з червня 2017 року по серпень 2017 року позивач надав, а відповідач прийняв послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді на загальну суму 178374,68 грн. (Акти здачі-прийому послуг №№: 368 від 28.02.2017 р. на суму 86700,28 грн.; 639 від 31.03.2017 р. на суму 63306,73 грн.; 799 від 30.04.2017 р. на суму 15570,44 грн.; 1273 від 30.06.2017 р. на суму 2762,76 грн.; 1459 від 31.07.2017 р. на суму 6426,53 грн.; 1597 від 31.08.2017 р. на суму 3607,94 грн. арк.с. 28-33).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п. 6.5 договору про постачання теплової енергії в гарячій воді сторони домовились, що споживач за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації 100% вартості зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Таким чином, відповідач за спожиту теплову енергію в гарячій воді мав розрахуватись в наступні строки:

- за актом здачі-прийому послуг № 368 від 28.02.2017 р. на суму 86700,28 грн. до 22.01.2017 р.;

- за актом здачі-прийому послуг № 639 від 31.03.2017 р. на суму 63306,73 грн. до 19.02.2017 р.

- за актом здачі-прийому послуг № 799 від 30.04.2017 р. на суму 15570,44 грн. до 22.03.2017 р.;

- за актом здачі-прийому послуг № 1273 від 30.06.2017 р. на суму 2762,76 грн. до 22.05.2017 р.;

- за актом здачі-прийому послуг № 1459 від 31.07.2017 р. на суму 6426,53 грн. до 21.06.2017 р.;

- за актом здачі-прийому послуг № 1597 від 31.08.2017 р. на суму 3607,94 грн. до 22.07.2017 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано належних доказів, які б свідчили про оплату отриманих послуг частково або в повному обсязі. Факт невиконання грошових зобовязань за наведеними актами та наявності заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді на загальну суму 178374,68 грн. визнається відповідачем.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошових зобовязань за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді на загальну суму 178374,68 грн., а отже позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді на загальну суму 178374,68 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на предмет відповідності вимогам договору та чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 253-255, 625 ЦК України, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення за період з 01.02.2017 р. по 31.08.2017 р. 3% річних в сумі 2726,76 грн. та інфляційні втрати в сумі 10317,86 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, у звязку з чим відмовити в задоволенні відповідних позовних вимог, суд зазначає наступне.

Вказане клопотання відповідача вмотивовано його скрутним матеріальним становищем та загрозою банкрутства у випадку задоволення таких позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України).

Вказані положення закріплюють право суду на зменшення розміру нарахованих кредитором саме штрафних санкцій, тобто неустойки (штрафу або пені).

Втім, 3% річних та інфляційні втрати - за своєю правовою природою не є неустойкою (ані штрафом, ані пенею), що зумовлює неможливість їх зменшення за будь-яких обставин, а тому клопотання відповідача про зменшення заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, суд зазначає наступне.

Зі змісту ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені).

В п. 7.2.3 договору про постачання теплової енергії в гарячій воді сторони домовились, що відповідач несе відповідальність в разі несвоєчасної оплати обумовлених даним договором платежів у формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Суд, враховуючи викладене вище та прострочення відповідачем оплати вартості наданих позивачем послуг, перевіривши розмір пені на предмет відповідності вимогам договору та чинного законодавства України, зокрема, ст.ст. 253-255, ч. З ст. 549, ст.ст. 230-232 ГК України, статтям 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення за період з 01.02.2017 р. по 31.08.2017 р. пені в сумі 21831,34 грн. - є законними, обґрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру заявленої до стягнення пені, суд зазначає наступне.

За змістом п. 3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В пункті 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», зокрема зазначено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

За своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобовязань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності та стягуються в разі порушення такого зобовязання.

Відповідач, як об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, в своїй діяльності керується, зокрема, вимогами Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Враховуючи положення наведеного Закону, відповідач є юридичною особою, яка створена для сприяння використанню майна власників багатоквартирного будинку та управління, утримання і використання спільного майна (ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Відповідача створено для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідач є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками (ст. 4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Як свідчать пояснення відповідача та надана відповідачем відомість обліку по сплаті комунальних платежів, кошти відповідача сформовано за рахунок внесків і платежів співвласників багатоквартирного будинку. Співвласники багатоквартирного будинку неналежним чином виконують свої грошові зобовязання по сплаті таких внесків, сплачують їх нерегулярно, мають значну заборгованість.

Дохід відповідача на місяць становить 14705,18 грн. При цьому, відповідач має виконувати свої грошові зобовязання щодо сплати заробітної плати, податкових зобовязань на загальну суму 13182,00 грн. та договірні зобовязання на суму 1566,67 грн.

Наведене свідчить, що у відповідача відсутні джерела покриття надмірно великих сум штрафних санкцій.

За таких обставин, враховуючи мету створення відповідача та його функції, в даному випадку сплата в повному обсязі заявлених позивачем до стягнення штрафних санкцій (пені), зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а й інші інтереси жителів багатоквартирного будинку, які в повному обсязі та своєчасно здійснюють комунальні платежі.

Окрім того, надмірно великі суми штрафних санкцій, джерел покриття яких у відповідача немає, може привести до численних аварій у зв'язку з недостачею коштів на обслуговування багатоквартирного будинку.

Суд, оцінивши вказані обставини, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов'язання відповідачем та його тяжкий матеріальний стан та задовольняє клопотання відповідача про зменшення розміру пені.

При цьому, положеннями ст. 83 ГПК України суду надано право саме на зменшення розміру штрафних санкцій, а не на повне звільнення боржника від їх сплати.

З огляду на наведене, з метою дотримання балансу інтересів між сторонами в питанні стягнення з відповідача пені, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на 50 %, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені суд задовольняє частково в сумі 10915,67 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 ГПК України та враховуючи, що спір у даній справі обумовлено неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором, у звязку з чим спір доведено до суду, витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача в повному обсязі в сумі 3198,75 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. ст.ст. 231-232 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 38, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Будинок-76» (63460, Харківська область, Зміївський район, смт. Слобожанське, вул. Лермонтова, 13, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (03022,м. Київ, вул. Козацька, 120/4-є, ) в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (63460, Харківська область, Зміївський район, смт. Слобожанське, Балклійське шосе, 2, ) заборгованість за договором №88 від 01.04.2004 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді в розмірі основного боргу 178374,68 грн., інфляційні втрати 10317,86 грн., 3% річних 2726,76 грн., пеню в сумі 10915,67 грн., судовий збір в сумі 3198,75 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_4