ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" листопада 2017 р. Справа № 924/1265/13

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Виноградова В.В., розглянувши матеріали скарги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради, м. Старокостянтинів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз", м. Хмельницький

про стягнення 408723,68 грн., з яких 30916,83 грн. інфляційних втрат, 166915,45 грн. 3% річних, 210891,40 грн. пені

за участю представників:

позивача (заявника): ОСОБА_1 - за довіреністю №14-72 від 14.04.2017 р.

відповідача: не з'явився

третьої особи: не з'явився

органу ДВС: не зявився

встановив: рішенням господарського суду Хмельницької області від 16.12.2013 р. у справі №924/1265/13, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.02.2014 р., було відмовлено в позові публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради про стягнення 408723,68 грн., з яких 30916,83 грн. інфляційних втрат, 166915,45 грн. 3% річних, 210891,40 грн. пені за договором поставки природного газу №2011-ТКЕ/Н-(14)-(280) від 01.10.2011р.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.04.2014 р. скасовано рішення та постанову судів попередніх інстанцій, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Хмельницької області.

Рішенням господарського суду від 02.07.2015 р. було частково задоволено позов публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" про стягнення 408723,68 грн., з яких 30916,83 грн. інфляційних втрат, 166915,45 грн. 3% річних, 210891,40 грн. пені.

Стягнуто з комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 166196,54 грн. 3% річних, 25643,55 грн. інфляційних втрат, 3836, 80 грн. витрат по оплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.10.2014 р. рішення господарського суду Хмельницької області від 02.07.2014 року у справі № 924/1265/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.12.2014 р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.10.2014р. у справі №924/1265/13 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 25.03.2015 р. скасовано постанову Вищого господарського суду України від 15.12.2014 р. у справі №924/1265/13, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.04.2015 р. скасовано постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.10.2014 р. та рішення господарського суду Хмельницької області від 02.07.2014 р. у справі № 924/1265/13 в частині стягнення з комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 166196,54 грн. 3% річних та 25643,55 грн. інфляційних втрат і в цій частині в позові відмовлено. В іншій частині постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.10.2014р. у цій справі залишено без змін.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь комунального підприємства по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради судовий збір у сумі 1918 грн. 40 коп. за апеляційний розгляд справи, судовий збір у сумі 1918 грн. 40 коп. за касаційний розгляд справи та судовий збір у сумі 1918 грн. 40 коп. за перегляд судових рішень Верховним Судом України.

На виконання постанови Вищого господарського суду України від 21.04.2015 р. господарським судом Хмельницької області 21.05.2015 р. видано відповідний наказ.

08.09.2017 р. на адресу господарського суду у справі №924/1265/13 надійшла скарга від публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ на дії (бездіяльність) органу ДВС, в якій заявник просить: визнати незаконними дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення 08.08.2017 р. в межах виконавчого провадження ВП №49651771: постанови про стягнення з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" виконавчого збору у розмірі 575,52 грн., постанови про стягнення з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" витрат виконавчого провадження у розмірі 350,00 грн.; визнати недійсними постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.08.2017 р., винесені в межах виконавчого провадження ВП №49651771 про стягнення з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" виконавчого збору у розмірі 575,52 грн. та стягнення з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" витрат виконавчого провадження у розмірі 350,00 грн.; визнати незаконною бездіяльність Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві стосовно незакінчення виконавчого провадження ВП №49651771 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015р. №924/1265/13; зобов'язати державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №49651771 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015р. №924/1265/13.

Скаргу мотивує тим, що наказ господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015 р. №924/1265/13 про стягнення із заявника на користь КП "Тепловик" 5755,20 грн. судового збору було виконано шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою скаржника від 28.11.2016 р. №26-8506/1.2-16, у зв'язку з чим до органу ДВС було подано заяву про закінчення виконавчого провадження з виконання цього наказу (ВП 49651771). Однак постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не винесено, натомість винесено 08.08.2017 р. постанови про стягнення зі скаржника виконавчого збору у розмірі 575,52 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 350,00 грн. З огляду на положення ст. ст. 1, 2, 8, 10, 13, 18, 27, 39, 42, 48 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 204, 601 ЦК України, п. 2 р. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін'юсту України від 02.04.2012 р. №512/5, вважає вищезазначені постанови незаконними, оскільки заходи примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження не вживались, оскаржені постанови до Системи відомостей щодо здійснення виконавчого провадження в порушення вимог законодавства не внесені, на адресу скаржника не надходили. У зв'язку з бездіяльністю державного виконавця щодо незакінчення виконавчого провадження, останній продовжує вживати заходи з примусового стягнення коштів, чим порушує права скаржника, в тому числі на вільне володіння, користування та розпорядження власними коштами.

Повноважний представник позивача вимоги скарги підтримав. У додаткових поясненнях повідомив, що 14.12.2015р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49651771 щодо виконання наказу господарського суду Хмельницької області про стягнення ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 5755,20 грн. Однак зазначене рішення суду було виконано шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою ПАТ "НАК "Нафтогаз України" від 28.11.2016р., у зв'язку з чим до органу ДВС було подано заяву від 13.03.2017р. про закінчення виконавчого провадження №49651771; оскільки рішення згідно з виконавчим документом фактично виконано в повному обсязі. При цьому листом від 20.10.2017р. №703 стягувач підтвердив факт виконання рішення суду.

Звертаючи увагу на приписи ч. 3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції закону від 21.04.1999 р. №606-ХІV), зазначає, що від органу ДВС жодних листів, запитів, вимог про надання відповідної інформації з приводу зазначеного виконавчого провадження на адресу скаржника не надходило.

Посилаючись на положення ст. ст. 10, 27, 42, п. 7 р. ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення "Закону України "Про виконавче провадження" в редакції Закону від 02.06.2016 р. №1404-VIII, вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання в межах ВП №49651771, базою нарахування виконавчого збору повинна бути сума, яка фактично стягнута державним виконавцем внаслідок примусового виконання рішення суду, а не сума, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. Також з урахуванням п. 2 р. VI Інструкції з організації примусового виконання рішень (у ред. наказу Мінюсту України від 29.09.2016р. № 2832/5) звертає увагу, що в постанові про стягнення сум витрат виконавчого провадження повинні зазначатися види і суми цих витрат, а відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону №1404 постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься державним виконавцем на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження. Однак таких дій державним виконавцем не вчинялось.

Робить висновок, що оскільки заходи примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження №49651771 державним виконавцем не вживалися, зобов'язання відповідача припинено не шляхом примусового стягнення з нього коштів, правові підстави для стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у державного виконавця відсутні.

Відповідач повноважного представника у судове засідання не направив. У листі від 20.10.2017р. №703 відповідач підтверджує факт розрахунку згідно з рішення суду по справі №924/1265/13, відповідно до якого було відкрито виконавче провадження. При цьому зазначає, що претензій до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" не має.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" повноважного представника у судове засідання не направила. У поясненнях зазначила, що ПАТ "Хмельницькгаз" не проводилося жодних взаєморозрахунків зі сторонами по справі, жодних дій не вчинялося. Інші відомості щодо зазначеної справи відсутні. При розгляді скарги покладається на розсуд суду та просить розглядати справу без участі представника.

Шевченківський РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві повноважного представника у судове засідання не направив. У запереченнях (від 20.10.2017 р.) з огляду на те, що копія поданої заявником заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог не містить реквізитів її реєстрації у заявника та доказів її направлення стягувачу - КП "Тепловик", вважає, що боржником (заявником) наказ №924/1265/13 від 21.04.2015 р. не виконано. Посилаючись на положення ст. ст. 17, 19, 20, 25, 28, 35, 41, п. 7 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження", вважає, що дії державного виконавця вчинені відповідно до Закону, а скарга є необґрунтованою. Просить розгляд справи проводити без участі працівника Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

У запереченнях (від 14.11.2017 р.) з приводу вчинення дій щодо виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015 р. №024/1265/13 посилаючись на ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла на момент відкриття провадження, ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла на момент відкриття провадження, та в редакції, що діяла на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зазначає, що вказаними нормами не передбачено обов'язкового вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду як підстави для стягнення виконавчого збору, а єдиною підставою для його стягнення є лише факт невиконання боржником рішення суду в строк, наданий для самостійного виконання. Також вказує, що Законом не передбачено обов'язкового вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду як підставу для стягнення витрат виконавчого провадження, єдиною підставою для стягнення яких є лише факт їх здійснення.

Оцінюючи доводи учасників процесу, а також матеріали виконавчого провадження, судом береться до уваги таке.

Із матеріалів виконавчого провадження слідує, що 14.12.2015 р. державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського рай управління юстиції у м. Києві згідно постанови було відкрито виконавче провадження ВП №49651771 з виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015 р. у справі №924/1265/13 про стягнення з ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь КП по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради 5755,20 грн., із встановленням 7-ми денного терміну для самостійного виконання наказу. Зазначену постанову направлено сторонам виконавчого провадження згідно супровідного листа від 14.12.2015р. за вих.№2255/7.

Згідно з інформацією щодо відстеження поштових відправлень лист відправлено 23.12.2015р. та відповідно вручено боржнику 28.12.2015р.

Відповідно до листа від 30.12.2015р. №14/2-2338в ПАТ „НАК „Нафтогаз України звернувся до відділу ДВС Шевченківського рай управління юстиції у м. Києві із заявою про відкладення провадження виконавчих дій з примусового виконання наказу №924/1265/13 від 21.04.2015р., оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження отримана лише 28.12.2015р.

Листом від 13.03.2017 р. №14/5-276В ПАТ „НАК „Нафтогаз України звернулось до Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ із заявою про закінчення виконавчого провадження №49651771 з примусового виконання наказу №924/1265/13, виданого 21.04.2015 р. господарським судом Хмельницької області, про стягнення з НАК „Нафтогаз України на користь КП по експлуатації теплового господарства „Тепловик 5755,20 грн. у зв'язку із припиненням зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; та про винесення і направлення на адресу заявника постанови про закінчення виконавчого провадження №49651771. Відповідно до відмітки відділу ДВС зазначена заява отримана ним 14.03.2017 р.

З поданої в матеріали справи копії заяви ПАТ "НАК "Нафтогаз України", адресованої КП по експлуатації теплового господарства "Тепловик" (від 28.11.2016р. № 26-8506/1.2-16) про зарахування зустрічних однорідних вимог, слідує, що НАК "Нафтогаз України" заявила про повне припинення зобов'язання перед КП по експлуатації теплового господарства "Тепловик" згідно з постановою ВГСУ у справі №924/1265/13 від 21.04.2015 р. в сумі 5755,20 грн. з посиланням на ст. 601 ЦК України.

КП по експлуатації теплового господарства "Тепловик" листом від 20.10.2017р. №703, наданим суду, підтвердило факт розрахунку згідно з рішенням суду по справі №924/1265/13, відповідно до якого було відкрито виконавче провадження. При цьому зазначає, що претензій до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" не має.

08.08.2017 р. державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні №49651771 на підставі ст. ст. 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про стягнення із заявника виконавчого збору у розмірі 575,52 грн. та на підставі ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" - постанову про стягнення із заявника витрат виконавчого провадження у розмірі 350,00 грн.

Постановою ВП №49651771 від 08.08.2017р. державним виконавцем до зведеного виконавчого провадження №38095514 про стягнення із ПАТ НАК „Нафтогаз України заборгованості було приєднано виконавче провадження №49651771 із примусового виконання наказу від 21.04.2015р. №924/1265/13.

Також постановою від 09.08.2017 р. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження за №38095514, де боржником є ПАТ "НАК "Нафтогаз України", до складу якого входить виконавче провадження №49651771, було накладено арешт на майно боржника.

Крім того, державним виконавцем винесено постанову від 19.08.2017 про арешт коштів боржника при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження за №38095514, згідно якого було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відповідному рахунку та належить боржнику.

Як передбачено ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України „Про виконавче провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України „Про виконавче провадження (в чинній редакції) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями ст. 121-2 ГПК України передбачено оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, приватних нотаріусів.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження (в чинній редакції) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 зазначеного Закону передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 2 Закону України „Про виконавче провадження (в редакції, чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2015 р.) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Як убачається з поданих матеріалів, постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Шевченківського райуправління юстиції у м. Києві від 14.12.2015р. було відкрито виконавче провадження ВП №49651771 з виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015 р. у справі №924/1265/13 про стягнення з ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь КП по експлуатації теплового господарства "Тепловик" Старокостянтинівської міської ради 5755,20 грн.

08.08.2017 р. державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні №49651771 на підставі ст. ст. 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про стягнення із заявника виконавчого збору у розмірі 575,52 грн. та на підставі ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" - постанову про стягнення із заявника витрат виконавчого провадження у розмірі 350,00 грн.

Судом враховується, що 05.10.2016 р. набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" №1404-19. У "Прикінцевих та перехідних положеннях" Закону зазначено, що рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження (п. 6). Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (п. 7).

Як убачається з матеріалів справи, винесення оскаржених постанов відбулось після набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" №1404-19 (нова редакція), відповідно, до виконавчих дій щодо стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження застосовуються правила, встановлені саме вказаним Законом.

Підставою виникнення між сторонами правовідносин щодо сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є винесення відділом ДВС відповідних постанов, а тому до правовідносин щодо їх винесення має бути застосовано законодавство саме в тій редакції, яка діяла станом на дату їх винесення, що відповідає висновкам Верховного Суду України, викладеним у постанові № 3-52гс12 від 20.11.2012.

До того ж, сам орган ДВС, виносячи вказані постанови, керувався приписами Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 за №1404-VIII (далі - Закон).

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 27 вищезазначеного Закону встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Заходами примусового виконання рішень за приписами ст. 10 Закону є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Однак з поданих матеріалів скарги, зокрема, матеріалів виконавчого провадження, інформації про виконавче провадження (від 20.10.2017 р.), пояснень учасників процесу убачається, що на момент винесення оскарженої постанови про стягнення виконавчого збору державним виконавцем не вживалися передбачені Законом заходи примусового виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015 р. у справі №924/1265/13. Доказів, які б спростовували зазначене суду не подано. Наявність постанов про арешт майна боржника від 09.08.2017 р., арешт коштів боржника від 19.08.2017 р. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження за №38095514, де боржником є ПАТ "НАК "Нафтогаз України", до складу якого входить і виконавче провадження №49651771, судом до уваги не береться з огляду на час їх винесення, а саме: після винесення оскарженої постанови про стягнення виконавчого збору від 08.08.2017 р.

Також державним виконавцем не подано й доказів щодо фактичного стягнення, повернення суми чи передання стягувачу майна боржника за виконавчим документом, виходячи з чого повинен визначатися розмір виконавчого збору відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону. Натомість відповідно до поданих матеріалів ПАТ НАК "Нафтогаз України" звернувся до стягувача із заявою від 28.11.2016р. в порядку ст. 601 ЦК України про зарахування зустрічних однорідних вимог, яка прийнята стягувачем без зауважень , що підтверджено листом КП по експлуатації теплового господарства "Тепловик" листом від 20.10.2017р. №703, що свідчить про виконання наказу суду в добровільному порядку в повному обсязі шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог. З огляду на що позивач 13.03.2017р. подав до відділу ДВС заяву про закінчення виконавчого провадження №49651771.

Посилання державного виконавця на положення ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, яка діяла на момент відкриття виконавчого провадження, щодо стягнення виконавчого збору незалежно від вчинення заходів примусового виконання, суд оцінює критично з огляду на застосування до спірних правовідносин положень ст. 27 Закону України "Про відкриття виконавчого провадження" в редакції, яка діяла на момент винесення оскарженої постанови.

Враховуючи, що за приписами Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 за №1404-VIII виконавчий збір стягується у відсотках саме від суми, що фактично стягнута державним виконавцем, в той час як у спірному випадку наказ був виконаний позивачем у добровільному порядку, правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору у цьому випадку відсутні.

Крім того, ст. 42 Закону передбачає, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

При цьому витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно з п. 2 р. VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802) (далі - Інструкція) (з наступними змінами) витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

Види та розміри витрат виконавчого провадження затверджено наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2830/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за № 1300/29430). Згідно з п. 7 цього наказу приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг (п. 7).

Однак оскаржена постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження не відповідає вимогам п. 2 р. VI Інструкції щодо зазначення видів та сум витрат виконавчого провадження, а також вимогам ст. 42 Закону, п. 2 р. VI Інструкції щодо стадії винесення, а саме: на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку про обґрунтованість та правомірність доводів заявника та визнання незаконними дій державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення 08.08.2017 р. в межах виконавчого провадження ВП №49651771 постанови про стягнення із ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" виконавчого збору у розмірі 575,52 грн. та постанови про стягнення з ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" витрат виконавчого провадження у розмірі 350,00 грн. та визнання недійсними постанов державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.08.2017р., винесених в межах виконавчого провадження ВП №49651771 про стягнення з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" виконавчого збору у розмірі 575,52 грн. та стягнення з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" витрат виконавчого провадження у розмірі 350,00 грн.

При цьому посилання державного виконавця на положення Закону України "Про виконавче провадження" у попередній редакції спростовується приписами п. п. 6, 7 "Прикінцевих та перехідних положеннях" Закону України "Про виконавче провадження" №1404-19, а також винесення оскаржених постанов самим державним виконавцем на підставі положень саме цього Закону.

З приводу вимог скарги про визнання незаконною бездіяльності Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві стосовно незакінчення виконавчого провадження ВП №49651771 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015р. №924/1265/13 та зобов'язання державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №49651771 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015р. №924/1265/13, суд враховує таке.

Згідно з п. 9 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З поданих матеріалів, зокрема, постанов від 09.08.2017 р. та від 19.08.2017 р. про арешт майна та коштів боржника, інформації про виконавче провадження, убачається, що виконавче провадження ВП №49651771 з виконання наказу господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015 р. у справі №924/1265/13 як на час звернення заявника до суду з цією скаргою, так і на час винесення цієї ухвали не закінчено.

Заявник звернувся до КП по експлуатації теплового господарства "Тепловик" із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно з якою на підставі ст. 601 ЦК України повідомив про повне припинення зобов'язання перед КП по експлуатації теплового господарства "Тепловик" згідно з постановою ВГСУ у справі №924/1265/13 від 21.04.2015 р. в сумі 5755,20 грн. шляхом часткового зарахування зустрічних зобов'язань КП по експлуатації теплового господарства "Тепловик" перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" згідно з договором від 189.12.2014р. №3255/15-БО-34 у сумі 5755,20 грн.

На підставі зазначеної заяви заявник звернувся до органу ДВС із заявою (від 13.03.2017 р. №14/5-276В) про закінчення виконавчого провадження та винесення відповідної постанови (отримана 14.03.2017 р.). До зазначеної заяви було додано копію заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.11.2016р. №26-8506/1.2-16. При цьому під час розгляду скарги відповідач - КП по експлуатації теплового господарства "Тепловик" підтвердив факт розрахунку згідно з рішенням суду у справі №924/1265/13, відповідно до якого було відкрито виконавче провадження (лист від 20.10.2017 №703).

Посилання державного виконавця на недоліки копії заяви про зарахування зустрічних вимог, доданої ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до заяви про закінчення виконавчого провадження від 13.03.2017 р., зокрема, відсутність вихідного номеру та дати направлення, суд оцінює критично, оскільки зазначена заява містить всі реквізити.

При цьому судом береться до уваги, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону державний виконавець зобов'язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання і згідно з п. п. 1, 3, 14 ч. 3 ст. 18 Закону під час здійснення виконавчого провадження вправі проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

Однак доказів, які би підтверджували вчинення державним виконавцем таких дій та дотримання засад здійснення виконавчого провадження, визначених ст. ст. 2, 18 Закону України "Про виконавче провадження", суду не подано.

Натомість з матеріалів слідує, що виконавче провадження ВП №49651771 не закінчено.

Судом враховуються положення п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" в яких зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Враховуючи зазначене, суд вважає обґрунтованими та правомірними доводи заявника щодо незаконності бездіяльності Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві стосовно незакінчення виконавчого провадження ВП №49651771 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015р. №924/1265/13 та щодо зобовязання державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №49651771 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015р. №924/1265/13.Тому скарга в цій частині також підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене в сукупності, суд доходить висновку про правомірність доводів скарги публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 08.09.2017р. на дії (бездіяльність) Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві та її задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 08.09.2017р. на дії (бездіяльність) Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві задовольнити.

Визнати незаконними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення 08.08.2017 р. в межах виконавчого провадження ВП №49651771 постанови про стягнення із ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" виконавчого збору у розмірі 575,52 грн. та постанови про стягнення з ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" витрат виконавчого провадження у розмірі 350,00 грн.

Визнати недійсною постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.08.2017р., винесену в межах виконавчого провадження ВП №49651771 про стягнення з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" виконавчого збору у розмірі 575,52 грн.

Визнати недійсною постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві від 08.08.2017р., винесену в межах виконавчого провадження ВП №49651771 про стягнення з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" витрат виконавчого провадження у розмірі 350,00 грн.

Визнати незаконною бездіяльність Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві стосовно незакінчення виконавчого провадження ВП №49651771 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015р. №924/1265/13.

Зобов'язати державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №49651771 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з наказом господарського суду Хмельницької області від 21.04.2015р. №924/1265/13.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 5 прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького 6), 3 - відповідачу (31101, вул. Ессенська 2, блок 4, м. Старокостянтинів, Хмельницька область), 4 - третій особі (29019, м. Хмельницький, Проспект Миру 41), 5 - Шевченківському районному відділу державної виконавчої служби (01032, м. Київ, вул. Саксаганського 110). 3, 4, 5 - рек. з пов. про вруч.