донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

29.11.2017р. справа №905/1488/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Татенко В. М., Марченко О. А., Стойка О. В.,

за участю представників сторін:
від позивача:Єфременко О. О. - за довіреністю
від відповідача:Харитонова М. І. - за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
на ухвалу Господарського суду Донецької області
від03.11.2017р.
по справі№ 905/1488/15 (суддя Ніколаєва Л. В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ, Донецька область
простягнення 61' 034' 806,36 грн

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ, Донецька область (далі - Відповідач) суми заборгованості в розмірі 39' 614' 525,25 грн, суми пені в розмірі 6' 176' 383,96 грн, суми штрафу в розмірі 2' 773' 016,77 грн, суми інфляційних втрат у розмірі 12' 149' 452,05 грн та суми 3% річних у розмірі 321' 428,33 грн.

30.10.2015р. Господарський суд Донецької області одержав заяву № 17/1446 від 27.10.2015р. відповідача про відстрочку виконання рішення, згідно якої останній просив суд першої інстанції відстрочити виконання рішення суду, що буде винесено по справі № 905/1488/15 на три роки та задовольнити клопотання № 14/69 від 30.10.2015р. про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з підприємства відповідача.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 30.10.2015р. по справі № 905/1488/15 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково, у задоволенні клопотання про зменшення розміру неустойки - відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 39'614' 525,25 грн основного боргу, 6' 159' 945,60 грн пені, 2' 773' 016,77 грн штрафу, 320' 606,41 грн 3% річних, 7' 489' 284,22 грн інфляційних втрат та 67' 479,48 грн судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

На виконання зазначеного рішення, 16.11.2015р. Господарським судом Донецької області було видано відповідний наказ.

26.10.2017р. Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» в порядку ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, звернулося до Господарського суду Донецької області із заявою № 17/1106 від 20.10.2017р. про надання відстрочки виконання рішення Господарського суду Донецької області від 30.10.2015р. по справі № 905/1488/15.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.11.2017р. у задоволені заяви відповідача № 17/1106 від 20.10.2017р. відмовлено. Однак, за власною ініціативою суду - відстрочено виконання рішення Господарського суду Донецької області від 30.10.2015р. по справі № 905/1488/15 строком на 1 рік до 03.11.2018р.

Позивач, не погодившись з прийнятою ухвалою суду, звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу Господарського суду Донецької області від 03.11.2017р. по справі № 905/1488/15 скасувати та прийняти постанову, якою відмовити Публічному акціонерному товариству «Енергомашспецсталь» у задоволені заяви № 17/1106 від 20.10.2017р. про відстрочку виконання рішення суду у цій справі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що ухвалу Господарського суду Донецької області у цій справі не можна вважати законною та обґрунтованою, оскільки остання ґрунтується на помилкових висновках суду і є такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В основу заперечень скаржника, покладено твердження про те, що, суд першої інстанції порушив принцип змагальності, а саме при розгляді справи фактично ухилився від усіх обставин справи, не повністю дослідив і оцінив усі докази по справі, та надав перевагу доказам лише однієї сторони, що порушує приписи ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Фіксація судового процесу апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

23.11.2017р. до відділу організаційної роботи, документального забезпечення та канцелярії Донецького апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» надійшов відзив № 17/1227-2171 від 20.11.2017р. на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», який було розглянуто колегією суддів та долучено до матеріалів справи.

Окрім того, 28.11.2017р. від позивача до Донецького апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення б/н від 27.11.2017р. до апеляційної скарги, що також були розглянуті судовою колегією та приєднані до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та додаткових поясненнях до останньої.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи викладені у зазначеному вище відзиві на апеляційну скаргу, проти задоволення останньої заперечував, звернувся до судової колегії з проханням залишити без змін ухвалу Господарського суду Донецької області від 03.11.2017р. у цій справі, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Згідно з ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Відтак, як встановлено зазначеною нормою, надання заявникові відстрочки виконання рішення є правом господарського суду, при цьому, закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надати відстрочку, проте визначальним фактором при наданні відстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Як вбачається з вищезазначеної норми, питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Як випливає з п. 7.1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем при зверненні до суду із заявою № 17/1106 від 20.10.2017р. про відстрочку виконання рішення суду зазначено конкретні обставини, які ускладнюють та роблять неможливим його виконання.

В обґрунтування зазначеної заяви відповідач послався на обставини, які вважає винятковими, оскільки вони перешкоджають своєчасно виконати рішення у спосіб та порядок визначені судом, зокрема - це наявність реальної загрози банкрутства, надзвичайно тяжкий фінансовий стан підприємства, що зумовлений здійсненням господарської діяльності в зоні проведення антитерористичної операції, різкий спад виробничої діяльності, зменшення кількості замовлень на вироблену продукцію, значна кредиторська заборгованість.

З матеріалів справи вбачається, що основними видами діяльності відповідача є виробництво двигунів і турбін, крім авіаційних, автотранспортних і мотоциклетних двигунів; виробництво машин і устаткування для металургії; виробництво чавуну сталі та феросплавів; кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія; неспеціалізована оптова торгівля; відновлення відсортованих відходів.

В якості доказів неможливості виконання рішення суду боржник надав суду Баланс (звіт про фінансовий стан) станом на 30.06.2017р., згідно якого, непокритий збиток підприємства склав 7' 010' 877,00 грн. Згідно Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) за І півріччя 2017р. збиток підприємства склав 34' 630,00 грн, що свідчить про збитковість підприємства.

За даними Балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 30.06.2017р. поточна кредиторська заборгованість відповідача за довгостроковими зобов'язаннями становить 4' 705' 213,00 грн.

Наявний в матеріалах справи звіт про взаєморозрахунки з нерезидентами станом на 30.06.2017р. свідчить про наявність поточної дебіторської заборгованості відповідача у розмірі 139' 957,10,00 грн, з яких прострочена 65' 658,50 грн, кредиторської заборгованості у розмірі 933' 790,70 грн., з яких прострочена 725' 574,80 грн.

Окрім того, згідно листа Краматорського МВ ВДВС у Донецькій області №4.9-12417 від 22.05.2017р. на виконанні відділу перебуває зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» на користь юридичних осіб у кількості 172 виконавчих проваджень на суму 40' 339' 611,96 грн.

Водночас, як вбачається зі Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.11.2017р. - місцезнаходженням відповідача є Донецька обл., м. Краматорськ, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» - увійшло до зазначеного переліку.

За приписами п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення

При цьому господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але, перш за все, повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Приймаючи спірну ухвалу, суд першої інстанції з посиланням на норму ст. 121 ГПК України, дійшов висновку, що виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі №905/1488/15 ще не відкрито - Відповідача не можна вважати «стороною виконавчого провадження». Відтак, останній з огляду на диспозицію ст. 121 ГПК України, не має права звертатися до суду із заявою про надання розстрочення чи відстрочення виконання рішення, що набуло законної сили.

Судова колегія не може погодитись з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на таке.

Дійсно диспозицією ст. 121 ГПК України передбачено, що господарський суд розглядає питання відстрочення або розстрочення виконання рішення, ухвали, постанови за заявою сторони виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 115 ГПК України визначено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Таким чином, Закон не пов'язує набуття позивачем та відповідачем у справі статусу, відповідно, стягувача чи боржника (сторони виконавчого провадження) з порушенням чи не порушенням виконавцем виконавчого провадження. Такий статус, виходячи із змісту ст. 15 Закону, випливає із змісту відповідного виконавчого документу суду про примусове виконання рішення.

За таких умов, на думку судової колегії, під визначеною у ст. 121 ГПК України «…стороною виконавчого провадження…», у контексті приписів ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», слід розуміти особу, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ («Стягувач») чи фізична або юридична особа, держава, на яких за виконавчим документом покладається обов'язок щодо виконання рішення («Боржник») без відносно того порушено чи ні виконавче провадження про примусове виконання відповідного рішення.

Виходячи з наказу Господарського суду Донецької області від 16.11.2015р. по справі № 905/1488/15 (т.1, а.с.161) особою, на користь якої виданий виконавчий документ («стягувач») є Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», а особою, на яку покладений обов'язок щодо виконання рішення суду («боржник») - Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь»

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як зазначено в п. 12 постанови Пленуму ВГСУ від 17.05.2011 р. № 5 «Про деякі питання застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Донецької області від 03.11.2017р. по справі № 905/1488/15 відповідає матеріалам справи та постановлена із урахованням інтересів обох сторін, їх фінансового стану, ступені виконання рішення та у сукупності з усіма наданими доказами, підстав для скасування якої - немає.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським судом допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України як підстави для скасування спірної ухвали, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 03.11.2017р. по справі № 905/1488/15 - залишити без змін.

Головуючий суддя: В. М. Татенко

Судді: О. А. Марченко

О. В. Стойка

Надруковано примірників:

1 - позивачу;

1 - відповідачу;

1 - до справи;

1 - ГСДО;

Логвіненко І. Г.

тел.: 702-01-54