ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2017 р. Справа № 917/1168/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В., суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників:

позивача: не з'явився

відповідача: ОСОБА_1 (дов. № 01/3803 від 21.11.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Управління механізації будівництва №23", с. Терешки, Полтавський район, Полтавська область (вх. №3360 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 03.10.17 у справі № 917/1168/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Управління механізації будівництва №23", с. Терешки, Полтавський район, Полтавська область

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про скасування розпорядження

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 у справі № 917/1168/17 (суддя Ціленко В.А.) в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Управління механізації будівництва №23" про скасування розпорядження Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №01/09-р від 09.02.2017 - відмовлено.

Позивач звернувся з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 у справі № 917/1168/17, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі: визнати протиправним та скасувати розпорядження Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №01/09-р від 09.02.2017 про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції щодо Приватного акціонерного товариства "Управління механізації будівництва №23".

В обґрунтування викладених вимог позивач зазначає про те, що в органу Антимонопольного комітету України не було підстав для початку розгляду справи та прийняття розпорядження № 01/09-р від 09.02.2017, не погоджуючись при цьому з тим, що Антимонопольний комітет класифікує договірні відносини між Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради та Приватним акціонерним товариством "Управління механізації будівництва №23", як можливе монопольне становище.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з наведеними позивачем доводами не погоджується, вважає рішення законним та обґрунтованим, посилаючись зокрема на те, що оскаржуване розпорядження про початок розгляду справи не порушує права та охоронювані інтереси осіб, які беруть участь у справі, а лише засвідчує факт початку розгляду справи. Відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Позивач в призначене судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце судового розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням за № 016996/2 про вручення поштового відправлення уповноваженій особі Приватного акціонерного товариства "Управління механізації будівництва № 23", яке отримано ним 11.11.2017.

Згідно з п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обовязковою судом, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 22.11.2017 року за відсутності представника позивача.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши уповноваженого представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, у грудні 2016 року та січні 2017 року працівниками Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України здійснено дослідження ринку закупівель товарів, робіт та послуг за державні кошти з посипання піщано-соляною сумішшю, очищення доріг та тротуарів м. Полтави від снігу. За результатами дослідження встановлено, що між Приватним акціонерним товариством "Управління механізації будівництва №23" та Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради укладено договір закупівлі послуг з утримання в належному санітарно-технічному стані об'єктів благоустрою зелених насаджень, вулично-дорожньої мережі м. Полтави. В наслідок укладення вказаного договору Приватне акціонерне товариство "Управління механізації будівництва №23" набуло статусу суб'єкта господарювання, що має ознаки монопольного становища на ринку надання таких послуг. У процесі здійснення протягом грудня 2016 , січня 2017 років дослідження ринку шляхом фотофіксації вулиць міста виявлено, що на тротуарах та дорогах в зоні пішохідних переходів сніг взагалі не розчищувався, що призводило до утворення льодового покриття та ускладнення пересування мешканців, збільшення випадків травматизму.

З урахуванням того, що такі дії Приватного акціонерного товариства "Управління механізації будівництва №23" містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущімнення інтересів споживачів, які були б неможливими за умови існування значної конкуренції на ринку, адміністративна колегія Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету розпорядженням №01-09- р від 09.02.2017 постановила розпочати розгляд справи № 01-02-50/90-2017 за ознаками вчинення Приватним акціонерним підприємством "Управління механізації будівництва №23" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.2 ст. 50 та ч.1 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Позивач, оскаржує розпорядження адміністративної колегії відділення Антимонопольного комітету, в частині початку розгляду справи стосовно нього, посилаючись на те, що розпорядження складено на підставі неподання інформації на вимогу Полтавського обласного територіального відділення від 30.12.2016, яке не було обмежене у виборі джерела отримання необхідної інформації у інший спосіб, передбачений законодавством про захист економічної конкуренції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржене розпорядження про початок розгляду справи не порушує саме по собі права та охоронювані інтереси осіб, які беруть участь у справі, а лише засвідчує факт початку розгляду справи стосовно позивача, а позивач не надав доказів, які б свідчили про видання оспорюваного розпорядження з порушенням чинного законодавства та компетенції органу.

З даним висновками повністю погоджується колегія суддів.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом даного господарського спору у справі № 917/1168/17 є вимога позивача про скасування розпорядження №01/09-р про початок розгляду справи 01-02-50/90-2017 за ознаками вчинення Приватним акціонерним підприємством "Управління механізації будівництва №23" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.2 ст. 50 та ч.1 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Згідно з ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема, приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції; поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Статтею 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи. Розпорядження про початок розгляду справи надсилається відповідачу протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Отже, за змістом статей 36, 37 Закону № 2210-ІІІ вирішення питань про прийняття розпорядження про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції або про відмову заявнику у розгляді справи належить до виняткової компетенції органів АМК та є способом реалізації покладених на них законодавством владних управлінських функцій у сфері забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель (стаття 1 Закону України від 26 листопада 1993 року № 3659-ХІІ «Про Антимонопольний комітет України»).

Тому прийняття цього рішення (розпорядження про початок розгляду справи) не може порушувати права або законні інтереси субєкта господарювання, оскільки застосування до нього будь-яких санкцій (заходів відповідальності), встановлених статтями 51 54 Закону № 2210-ІІІ, таке рішення не передбачає.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 09.02.2012 у справі № 21-173а12.

У п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 №15 роз'яснено, що у вирішенні господарським судом спору щодо визнання недійсним розпорядження Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції суд не здійснює оцінки правомірності дій особи, стосовно якої видано таке розпорядження; разом з тим підлягає встановленню наявність обставин, які свідчили б про видання оспорюваного розпорядження з порушенням чинного законодавства та/або компетенції органу, що його видав. При цьому саме по собі видання органом Антимонопольного комітету України такого розпорядження та здійснення ним розгляду відповідної справи не можна кваліфікувати як порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які беруть участь у цій справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване розпорядження про початок розгляду справи не порушує саме по собі прав та охоронюваних інтересів осіб, які беруть участь у справі, а лише засвідчує факт початку розгляду справи стосовно позивача. При цьому, суд не здійснює оцінки правомірності дій особи, стосовно якої видано розпорядження.

Посилання позивача на відсутність в його діях ознак порушення конкурентного законодавства не приймається до уваги апеляційним господарським судом, оскільки ці фактичні дані підлягають дослідженню та оцінці в процесі розгляду територіальним відділенням відповідної справи.

Разом з цим, позивач не навів жодних доводів з приводу порушення відповідачем норм конкурентного законодавства під час винесення розпорядження про початок розгляду справи від 09.02.2017 № 01-09-р. Докази, які б свідчили про видання оспорюваного розпорядження з порушенням чинного законодавства та компетенції органу, що його видав в матеріалах справи відсутні і таких доказів позивачем до суду не надано.

Наведене свідчить про відсутність підстав для скасування розпорядження Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 09.02.2017 № 01/09-р про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а отже і про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що позивач ні під час вирішення спору у господарському суді Полтавської області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності викладених вимог. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому вимоги позивача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Управління механізації будівництва № 23", с. Терешки, Полтавський район, Полтавська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 у справі № 917/1168/17 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Медуниця О.Є.