ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року Справа № 910/1746/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіГольцової Л.А.(доповідач),
суддів:Іванової Л.Б., Козир Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
на рішенняГосподарського суду міста Києва від 20.04.2017
та на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 15.08.2017
у справі№ 910/1746/17
Господарського судуміста Києва
за позовомПриватного акціонерного товариства "РОСАВА"
доПублічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
третя особаПублічне акціонерне товариство "Київський суднобудівний-судноремонтний завод"
провизнання поруки такою, що припинена за договором
за участю представників:

позивача - не з'явились

відповідача - Цурка Н.О., договір про надання правової допомоги

від 01.09.2017

третьої особи - не з'явились

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2017 у справі № 910/1746/17 (суддя Демидов В.О.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2017 (головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Мальченко А.О.), задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "РОСАВА". Визнано такою, що припинена поруку за договором № 84 від 10.08.2009, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Приватним акціонерним товариством "РОСАВА". Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь Приватного акціонерного товариства "РОСАВА" 1 600, 00 грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаними судовими актами, Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось з касаційною скаргою, в якій просить Вищий господарський суд України скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2017, постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2017 у даній справі та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В касаційній скарзі заявник вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема статей 553, 559 Цивільного кодексу України. Скаржник вказує на те, що поручителем не доведено збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок змін до кредитного договору. Відповідальність поручителя є частковою та обмеженою у розмірі 40 000 000 грн.

Крім того, скаржник вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм статті 35 Цивільного процесуального кодексу України, щодо не залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до участі у справі в якості третьої особи.

Сторони згідно з приписами статті 111-4 Господарського процесуального кодексу України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового акта, вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи встановлено, що 16.02.2009 між Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (банк), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", та Закритим акціонерним товариством "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" (позичальник), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Київський суднобудівний-судноремонтний завод", укладено договір про відновлювальну кредитну лінію № 297-09 (кредитний договір), відповідно до якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 40 000 000,00 грн, а позичальник зобов'язується повернути отримані грошові кошти згідно Графіку зниження ліміту (додаток № 1 до договору) з остаточним терміном погашення до 15.02.2011 включно, і сплатити за користування кредитними коштами відсотки в розмірі згідно з пунктом 3.1 цього договору.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що позичальник зобов'язується повернути кредитні кошти банку до 15.02.2011 включно, шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок згідно з Графіком зниження ліміту (додаток № 1 до договору).

Пунктом 3.1 кредитного договору встановлено, що позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитними коштами у валюті кредиту за процентними ставками: 16,5% річних за користування кредитними коштами за період з дня видачі до строку повернення відповідно до графіку погашення кредитних коштів; 33% від суми невиплаченого зобов'язання після порушення строку виплат відповідно до графіку погашення кредитних коштів; 33% за період з 16.02.2011 до дня фактичного погашення заборгованості.

У забезпечення виконання зобов'язань ЗАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" за кредитним договором, 10.08.2009 між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (кредитор), ЗАТ "РОСАВА" (поручитель) та ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" (боржник) укладено договір поруки № 84 (договір поруки), відповідно до якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Згідно з пунктом 2.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник в тому числі по основному боргу, оплаті щомісячних та/або щоквартальних процентів та підвищених процентів, оплаті комісійної винагороди, оплаті неустойки по основному боргу та відсоткам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

Відповідно до пункту 3.1 вказаного договору, у разі невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором в зазначені у договорі строки, поручитель зобов'язується не пізніше 2-х банківських днів з моменту повідомлення його кредитором (письмового або телетрансмісіонного) про невиконання боржником прийнятих на себе зобов'язань сплатити необхідну кредитором грошову суму, шляхом її перерахування на рахунок кредитора будь-яким способом, вказаним кредитором.

У пункті 4.4 договору сторони передбачили, що внесення змін і доповнень до Кредитного договору, внаслідок якого збільшується об'єм відповідальності поручителя, не допускається без погодження з поручителем.

Розділом 5 договору поруки встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання терміну виконання зобов'язання за Кредитним договором не пред'явив вимоги до поручителя. Порука припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України.

Між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ПАТ "Київський суднобудівний-судноремонтний завод" укладено додаткові угоди від 29.12.209, 17.03.2010, 16.11.2010, 15.02.2011, 15.02.2013, 30.08.2013, 17.02.2014 та від 06.03.2014 до кредитного договору № 1297-09 від 16.02.2009, якими збільшено суму основного зобов'язання, строк повернення коштів та відсоткову ставку за користування кредитом.

Приватне акціонерне товариство "РОСАВА" звернулось з позовною заявою про визнання такою, що припинена порука за договором № 84 від 10.08.2009, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" та Приватним акціонерним товариством "РОСАВА".

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони кредитного договору без згоди поручителя уклали додаткові договори щодо збільшення суми основного зобов'язання, строку повернення коштів та відсоткової ставки за користування кредитом, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Судами попередніх інстанцій, з позицією яких погоджується колегія суддів Вищого господарського суду України, задоволено позовні вимоги позивача.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно зі статтею 554 вказаного Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу України визначено, що порука припиняється, зокрема у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо (відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі № 6-701цс15, від 23.12.2014 № 3-196гс14, від 20.02.2013 № 6-172цс12, від 21.05.2012 № 6-18цс11).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, без згоди поручителя додатковими угодами до кредитного договору було змінене основне зобов'язання, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя, тому суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що порука Приватного акціонерного товариства "РОСАВА" за договором поруки № 84 від 10.08.2009 припинилась на підставі частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України.

Колегією суддів не приймаються до уваги посилання скаржника на те, що позивач поручився за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором частково і на недоведеність збільшення обсягу відповідальності, оскільки такі твердження спростовуються змістом пункту 2.2 договору поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, в тому числі за основним боргом, сплаті щомісячних та/або щоквартальних відсотків та підвищених відсотків, сплаті комісійної винагороди, неустойки по основному боргу і процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

Скаржник посилається на норми статті 35 Цивільного процесуального кодексу України та на не залучення третьою особою Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, однак вказаний кодекс регламентує порядок розгляду та вирішення цивільний справ у порядку цивільного судочинства.

Крім того, пунктом 17 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 230 від 18.12.2015 розпочато процедуру ліквідації АТ "Банк "Фінанси та кредит" та призначено уповноважену особу Фонду, якій делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Банк "Фінанси та кредит".

Виходячи із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, з урахуванням того, що господарські суди у порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно і повно дослідили подані сторонами докази, усім доводам надали обґрунтовану та належну правову оцінку, проаналізували відносини сторін та правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального і процесуального права, відсутні підстави для зміни або скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильного висновку судів попередніх інстанцій, зводяться передусім до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтями 111-5, 111-7 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.08.2017 у справі № 910/1746/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Л.А. ГОЛЬЦОВА

Судді Л.Б. ІВАНОВА

Т.П. КОЗИР