РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2017Справа №910/17390/17

За позовом приватного підприємства «Аграрне»

До відповідача дочірнього підприємства «Аромат»

Про стягнення 246133,63 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Романішін Є.В. (за дов.)

від відповідача не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом приватне підприємство «Аграрне» до дочірнього підприємства «Аромат» про стягнення 246133,63 грн., з яких: 53781,99 грн. 3% річних, 192351,64 грн. інфляційних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач послався на таке. Дочірнє підприємство «Аромат» неналежним чином виконувало свої зобов'язання за договором № 9 на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) від 01.01.2014, у зв'язку з чим приватне підприємство «Аграрне» звернулося з позовом до суду про стягнення заборгованості. 23.12.2015 господарський суд Київської області ухвалив рішення № 911/4692/15 про стягнення з відповідача 1799142,81 грн. боргу, 274122,70 грн. пені, 32083,73 грн. 3% річних, 357364,00 грн. інфляційних, 36940,71 грн. судового збору, 48338,85 грн. витрат на послуги адвоката. Відповідач виконав рішення суду в примусовому порядку 19.05.2017.

Суд своєю ухвалою від 09.10.2017 порушив провадження у справі № 910/17390/17, розгляд останньої призначив на 30.10.2017.

Відповідач відзиву на позов не надав, явку в судове засідання своїх представників не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

01.01.2014 приватне підприємство «Аграрне» (продавець) та дочірнє підприємство «Аромат» (покупець) уклали договір № 9 на закупівлю сільськогосподарської продукції (сировини) (далі - Договір), згідно з п. 1.1 якого продавець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених цим Договором, передати у власність покупцеві сільськогосподарську продукцію (сировину - молоко коров'яче) власного виробництва, що відповідає вимогам ДСТУ № 3662-97, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити такий товар.

Неналежне виконання умов Договору було предметом розгляду у справі № 911/4692/15 за позовом приватного підприємства «Аграрне» та дочірнього підприємства «Аромат» про стягнення заборгованості.

23.12.2015 господарський суд Київської області ухвалив рішення про стягнення з дочірнього підприємства «Аромат» на користь приватного підприємства «Аграрне» 1799142,81 грн. боргу, 274122,70 грн. пені, 32083,73 грн. 3% річних, 357364,00 грн. інфляційних, 36940,71 грн. судового збору, 48338,85 грн. витрат на послуги адвоката.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зобов'язання за Договором виконані відповідачем у повному обсязі 27.12.2017.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

За ст. 625 Цивільного кодексу України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, який прийнятий судом як вірний, до стягнення з відповідача підлягає 192351,64 грн. інфляційних за період з 01.09.2015 до 26.12.2016 та 53781,99 грн. трьох процентів річних за період з 01.09.2015 до 26.12.2016.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з дочірнього підприємства «Аромат» (вул. Івана Мазепи, 10, м. Київ, 01010, код 30737268) на користь приватного підприємства «Аграрне» (вул. Шевченка, 50/5, с. Логвин, Володарський район, Київська область, 09321, код 30161127) 53781,99 грн. 3% річних, 192351,64 грн. інфляційних, 3692,00 грн. судового збору.

Повний текст рішення складено 30.11.2017.

Суддя С. А. Ковтун