Господарський суд Чернігівської області
======================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

" 04 " грудня 2017 року справа № 927/982/17

За позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»
04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1
До Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго»
14000, м. Чернігів, вул. Реміснича (колишня Комсомольська), 55 - б
про стягнення 633 338 грн. 80 коп.
Суддя А.С.Сидоренко

Представники сторін:

від позивача: Жорова Л.М. - головний юрисконсульт відділу з питань банкрутства управління супроводження виконавчих проваджень та банкрутства Департаменту юридичного забезпечення та роботи з контрагентами, дов. від 27.12.2016р. № 271/16

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 04.12.2017р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (надалі - позивач) заявлено позов до публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (надалі - відповідач) про стягнення 576 147,40 грн. нарахованого на суму боргу індексу інфляції та 57 191,40 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, нарахованих за несвоєчасну оплату природного газу, поставленого згідно договору постачання природного газу № 06/11-930БО-39 від 30.08.2011р.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 01.11.2017р. порушено провадження у справі, вказана вище позовна заява була прийнята до розгляду з призначенням судового засідання на 21.11.2017р.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 21.11.2017р. розгляд справи був відкладений з призначенням судового засідання на 04.12.2017р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної оплати поставленого природного газу.

Відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, однак не скористався своїм процесуальним правом на участь у ньому.

Відзиву на позовну заяву відповідач не надав.

До початку судового засідання 04.12.2017р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший строк у зв'язку з неможливістю бути присутнім на судовому засіданні у даній справі, що призначене на 04 грудня 2017 року.

У судовому засіданні представник позивача заперечила проти відкладення розгляду справи.

Відповідно до п.п. 3.9.2. п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи, що у вищевказаному клопотанні представником відповідача не зазначено причин неможливості бути присутнім на судовому засіданні у даній справі, не надано доказів неможливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника відповідача згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, а також, що ухвалою господарського суду Чернігівської області від 21.11.2017р. розгляд справи вже відкладався, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" зареєстрована розпорядженням Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації від 12.02.2001р. за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1.

Згідно п. 3.1 та абз. 20 п. 3.5 р. 3 Статуту дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (нова редакція), затвердженого правлінням публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" протокол № 19 від 23.02.2016р., компанія є самостійним суб'єктом господарювання з правами юридичної особи, заснованої та зареєстрованої відповідно до чинного законодавства України.

Компанія набула статусу та прав юридичної особи з дня її державної реєстрації.

Компанія в межах, передбачених чинним законодавством України та цим Статутом, має право, зокрема виступати як позивач і відповідач в усіх судах України та за кордоном, третейському суді, укладати мирові угоди.

Публічне акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" зареєстроване рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 25.07.1995р. за адресою: м. Чернігів, вул. Комсомольська, 55 - б, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис за № 1 001350.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. ст. 173 - 175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново - господарськими визнаються цивільно - правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 30 серпня 2011 року між сторонами був укладений договір постачання природного газу № 06/11-930БО-39, на виконання умов якого позивач, протягом серпня - вересня 2011 року, здійснив відповідачеві поставку природного газу на загальну суму 634 880,21 грн.

Відповідач не розрахувався з позивачем за поставлений природний газ, у зв'язку з чим на момент звернення позивача з позовом до господарського суду Чернігівської області сума заборгованості по оплаті поставленого природного газу становила 634 880,21 грн.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалося вище, позивач належним чином виконав свої зобов'язання шляхом поставки природного газу.

Відповідач, в свою чергу, зобов'язання щодо своєчасної оплати поставленого природного газу своєчасно не виконував.

Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. п. 7.1 п. 7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 06.02.2014р. по справі № 927/6/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2014р., присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 634 880,21 грн. боргу по оплаті природного газу, поставленого згідно договору постачання природного газу № 06/11-930БО-39 від 30.08.2011р., 634,88 грн. нарахованого на суму боргу індексу інфляції за період з жовтня 2011р. по листопад 2013р., 423 49,49 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, нарахованих за несвоєчасну оплату природного газу, за період з 21.09.2011р. по 30.12.2013р.

Виходячи з того, що відповідач припустився прострочення виконання зобов'язання по оплаті поставленого природного газу, а також враховуючи те, що на момент звернення позивача до господарського суду з даним позовом вказане вище рішення від 06.02.2014р. по справі № 927/6/14, зокрема в частині стягнення 634 880,21 грн. боргу, фактично не виконано, позивач правомірно здійснив нарахування на суму боргу індексу інфляції в розмірі 576 147,40 грн. за період з 01.10.2014р. по 30.09.2017р. (з жовтня 2014 року по вересень 2017 року), а також 57 191,40 грн. трьох процентів річних з простроченої суми за період з 31.10.2014р. по 31.10.2017р.

При цьому, правильність розрахунків позивача була перевірена судом за допомогою ІПС "Законодавство".

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 173 - 175, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 205, 526, 530, 625, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго», м. Чернігів, вул. Реміснича (Комсомольська), 55 - б (код 03357671) на користь дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ, вул. Шолуденка, 1 (код 31301827) 576 147 грн. 40 коп. нарахованого на суму боргу індексу інфляції, 57 191 грн. 40 коп. три проценти річних з простроченої суми та 9 500 грн. 08 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя А.С.Сидоренко

Рішення підписано 04 грудня 2017 року.

Суддя А.С.Сидоренко