ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2017 р.Справа № 922/3392/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобількомунсервіс", смт. Пісочин
про стягнення 53059,23 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов. № 01-16/2231 від 19.04.2017)

відповідача - ОСОБА_2 (дов. № 34 від 06.11.2017)

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" (позивач) 05.10.17 звернулась до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобількомунсервіс" заборгованості у розмірі 53059,23 грн., з яких: 49894,54 грн. - вартість електричної енергії за період з лютого по серпень 2017 року (де 41578,79 грн. - тарифна складова та 8315,75 грн. - ПДВ 20%); 1890,61 грн. - пеня нарахована за період з 01 червня 2017 по 31 серпня 2017; 299,86 грн. - 3% річних нарахованих за період з 01 червня 2017 по 31 серпня 2017, 974,22 грн. - інфляційні втрати нараховані за період з 01 червня 2017 по 31 серпня 2017.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії № 025303 від 26.06.2007 щодо оплати за спожиту електричну енергію. Здійснюючи правове обґрунтування посилається на ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, "Правила користування електричною енергією".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.10.2017 позов АК "Харківобленерго" прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/3392/17 та призначено її до розгляду на 19.10.2017 о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.10.2017 розгляд справи було відкладено на 31.10.17 р., за клопотанням відповідача.

Суд перейшов до розгляд справи по суті у судовому засіданні 31.10.2017 р.

В судовому засіданні 31 жовтня 2017 року було оголошено перерву до 12:30 07.11.2017 року відповідно до приписів ст. 77 ГПК України, з урахуванням усного клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та з метою надання можливості сторонам надати пояснень по суті спору, зокрема, для надання можливості відповідачу надати письмовий відзив на позовну заяву, з документальним та правовим обґрунтуванням своєї позиції щодо суті спору.

Представник позивача 07 листопада 2017 року подав до суду заяву (вх. № 36708), в якій повідомляє суд, що 27.10.2017, тобто після подання позову до суду, було частково сплачено заборгованість за договором № 025303 від 26.06.2007 р. у розмірі 3718,01 грн., які були перераховані на підставі платіжного доручення № 579 від 27.10.2017. При цьому позивач зазначає, що у призначенні платежу було зазначено платіж за електричну енергію за вересень 2017 р., проте в порядку п. 4.7 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору про постачання електричної енергії № 025303, вказані грошові кошти були зараховані в оплату заборгованості за лютий 2017 року, таким чином, заборгованість за лютий 2017, визначена у позові у розмірі 4831,90 грн., зменшилась на 3718,01 грн. і склала 1113,89 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 49341,22 грн., з яких: 46176,53 грн. - борг за період з лютого по серпень 2017р., 1890,61 грн. - пеня нарахована за період з 01 червня 2017 по 31 серпня 2017; 299,86 грн. - 3% річних нарахованих за період з 01 червня 2017 по 31 серпня 2017; 974,22 грн. - інфляційні втрати нараховані за період з 01 червня 2017 по 31 серпня 2017.

Представник позивача в судовому засіданні 07 листопада 2017 року підтримав позовні вимоги, з урахуванням наданої заяви, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, а в частині сплаченої суми у розмірі 3718,01 грн. - провадження у справі припинити.

Представник відповідача відзив на позов не надав, проте у судовому засіданні, заперечуючи проти позовних вимог, наголошував, що визнає суму заборгованості лише до 01.06.2017 р., оскільки до цієї дати будинок по вул. Лопанська № 31 обслуговувався ТОВ "Мобількомунсервіс", а з 01.06.2017 року загальними зборами мешканців вищевказаного будинку була обрана інша керуюча компанія, а саме обслуговування будинком перейшло до ВК "ЖЄК "Комфорт-Новобуд". Надав до матеріалів справи копії документів, які досліджені судом та долучені до матеріалів справи

Представники зазначили, що ними надані до матеріалів справи всі документи, необхідні для розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

26 червня 2007 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МОБІЛЬКОМУНСЕРВІС" (Споживач, відповідач) було укладено Договір про постачання електричної енергії № 025303.

В подальшому 29.12.2012 між сторонами було укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 025303 від 26.06.2007 (надалі - Додаткова угода), на підставі сторони домовились, що у зв'язку з прийняттям нової редакції Правил користування електричної енергії згідно Постанови НКРЕ № 105 від 04.02.2010 внести зміни до Договору про постачання електричної енергії № 025303 від 26.06.2007 р. виклавши його у новій редакції.

Розділом II Додаткової угоди сторони передбачили, що після підписання цієї Додаткової угоди сторонами попередня редакція Договору про постачання електричної енергії втрачає чинність.

Згідно з Розділом 1 Додаткової угоди, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку № 3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" до цього Договору, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Відповідно до Додатку № 3.1 до договору "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію", електрична енергія поставлялась у житловий будинок, розташований по вул. Лопанській, 31 та гаражі мешканців цього будинку, розташовані за адресою вул. Динамівська, 3б.

Згідно п.2.2.2. Додаткової угоди, постачальник електричної енергії зобов'язується постачати споживачу електроенергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 Договору, з урахуванням умов розділів 6, Договору, відповідно до додатку № 1 "Договірні величини електроспоживання на рік".

Пунктом 2.3.2 Додаткової угоди встановлено, що відповідач зобов'язаний щомісяця у встановлений Договором строк надавати постачальнику звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період за встановленою формою (додаток № 9 до Договору "Звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії").

Відповідно до умов пункту 2.3.3 Додаткової угоди відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування з умовами додатку 2 "Порядок розрахунків".

Відповідно до п. 9.4. Додаткової угоди цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2013 р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

В матеріалах справи відсутні докази того, що будь-яка зі сторін в установленому Договором порядку заявила про припинення його дії, а тому на даний час Договір є пролонгованим на 2017 рік.

Відповідно до пункту 4.5 Додатку № 2 Порядок розрахунків до Договору, споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. У платіжному дорученні Споживач чітко вказує в розділі "призначення платежу": за який вид нарахувань проводиться оплата (види нарахувань вказані в п. 4.1. та п.4.2.);

- за який період здійснюється оплата;

- номер і дату укладеного договору про постачання електроенергії.

Згідно пункту 5 Додатку № 2 Порядок розрахунків до Договору, остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого Постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 "Акт про використану електричну енергію", який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів.

Для проведення остаточного розрахунку Споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами "Харківенергозбуту" рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений Споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

Рахунки на попередню оплату, на оплату електричної енергії, спожитої впродовж розрахункового періоду (остаточний розрахунок) та на оплату реструктуризованої заборгованості надаються Постачальником електричної енергії одночасно.

В разі неявки споживача для отримання рахунків Постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунки вважаються отриманими Споживачем з дня їх відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, надавши відповідачу електричну енергію в обумовлених у спірному договорі обсягах, а саме:

- у лютому 2017р. відповідачем було спожито електричну енергію на загальну суму 16442,36 грн., проте відповідач частково розрахувався за спожиту електричну енергію на загальну суму 11610,46 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2485, № 2483, № 2484 від 10.03.2017 на загальну суму 5365,14 грн., платіжним дорученням № 505 від 05.05.2017 на суму 6244,56 грн., з яких 5836,32 грн. зараховані в рахунок заборгованості за лютий 2017, та платіжним дорученням № 509 від 16.05.2017 на суму 409,00 грн.;

- у березні 2017р. відповідачем було спожито електричну енергію на загальну суму 26423,04 грн., проте відповідач не розрахувався за спожиту електроенергію;

- у квітні 2017р. відповідачем було спожито електричну енергію на загальну суму 6244,66 грн., проте відповідач частково розрахувався за спожиту електричну енергію на загальну суму 6244,56 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 484 від 11.04.2017 на суму 5836.32 грн. та платіжним дорученням № 505 від 05.05.2017 на суму 6244,56 грн., з яких 408,24 грн. зараховані в рахунок погашення заборгованості за квітень 2017;

- у травні 2017р. відповідачем було спожито електричну енергію на загальну суму 1270,08 грн., за які відповідач розрахувався 09.06.2017, що підтверджується платіжним дорученням №2526;

- у червні 2017р. відповідачем було спожито електричну енергію на загальну суму 12699,12 грн., проте відповідач не розрахувався за спожиту електроенергію;

- у липні 2017р. відповідачем було спожито електричну енергію на загальну суму 6004,32 грн., проте відповідач частково розрахувався за спожиту електричну енергію на загальну суму 3094,56 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 494 від 29.08.2017;

- у серпні 2017р. відповідачем було спожито електричну енергію на загальну суму 6389,04 грн., проте відповідач частково розрахувався за спожиту електричну енергію на загальну суму 3358,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 522 від 18.09.2017.

Отже, за лютий - серпень 2017 року відповідачем спожито електричну енергію за спірним договором на загальну суму 75472,52 грн., що підтверджується звітами про обсяг спожитої електроенергії, актами про використану електричну енергію та рахунками на оплату електричної енергії за весь вказаний період, отриманими представником відповідача, що долучені до матеріалів справи.

Отримання відповідачем актів про використану електричну енергію, актів приймання передачі та рахунків на оплату електричної енергії за лютий - серпень 2017 року підтверджується копією виписки з книги реєстрації вказаних документів (арк.53-64) та визнається представником відповідача у судовому засіданні..

Проте, вартість спожитої електричної енергії за лютий - серпень 2017 року станом на час звернення з позовом відповідачем сплачено частково в сумі 25677,98 грн., у звязку з чим заборгованість відповідача за використану електричну енергію за лютий - серпень 2017 складала 49894,54 грн., що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 275 ГК України визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач належним чином виконав зобов'язання за вищезазначеним договором, проте відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за договором спожиту електричну енергію у лютому - серпні 2017 р. оплатив лише частково в сумі 25677,98 грн., у звязку з чим, станом на час звернення з позовом, заборгованість відповідача за використану електричну енергію складала 49894,54 грн.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання свого зобов'язання з оплати наданих послуг за Договором про постачання електричної енергії № 025303 від 26.06.2007 р. у розмірі 49894,54 грн.

Заперечення відповідача щодо безпідставності нарахування відповідачу заборгованості за спірним договором починаючи з 01.06.2007 року не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки до матеріалів справи не надано доказів ані припинення дії спірного договору, ані вчинення відповідачем дій направлених на дострокове його розірвання, а надані відповідачем листи про розірвання спірного договору (вх. № 98 від 04.09.2017 р., вх. № 104 від 28.09.17 р.) не можуть бути визнані належними доказами у цій справі, оскільки з цими листами відповідач звернувся до позивача про розірвання договору про постачання електричної енергії № 025303 від 26.06.2007 р. вже поза періодом за яким нараховано заборгованість за договором про постачання електричної енергії № 025303 від 26.06.2007 р. та який є предметом цього спору, а саме у вересні 2017 року, у той час як заборгованість утворилась за період з лютого по серпень 2017 р.

В свою чергу, матеріали справи свідчать та визнається самим відповідачем, що повноважним представником відповідача приймались рахунки за використану електричну енергію, як за період з лютого по травень 2017 р., так і за період з червня по серпень 2017 р. При цьому посилання відповідача на домовленість з ВК "ЖЄК "Комфорт-Новобуд", яку, за твердженнями відповідача, з 01.06.2017 року було обрано керуючою компанією та якій передано право обслуговувати будинок за адресою вул. Лопанська, 31, не приймаються до уваги судом, оскільки ці взаємостосунки не стосуються предмету даного спору.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, вже після порушення провадження у справі, на рахунок позивача 27.10.17 р. було перераховано суму основного боргу в розмірі 3718,01 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 579. У призначенні платежу було зазначено платіж за електричну енергію за вересень 2017 р., проте в порядку п. 4.7 Додатку № 2 "Порядок розрахунків" до Договору про постачання електричної енергії № 025303, вказані грошові кошти були зараховані позивачем в оплату заборгованості за лютий 2017 року, таким чином, заборгованість за лютий 2017, визначена у позові у розмірі 4831,90 грн., зменшилась на 3718,01 грн. і склала 1113,89 грн.

Відповідно до пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких підстав, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 3718,01 грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також приймаючи до уваги, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів оплати в повному обсязі наявної заборгованості не надав, суд приходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача оплати за отриману електроенергію за договором про постачання електричної енергії № 025303, викладеному в редакції Додаткової угоди від 29.12.2012 в розмірі 46176,53 грн. підлягають задоволенню як підтверджені належними доказами та правомірно заявлені.

У звязку із простроченням відповідачем виконання взятого на себе зобовязання, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1890,61 грн. за період з 01.06.2017 р. по 31.08.2017.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 4.2.1. Додаткової угоди Споживач, за внесення платежів, передбачених п. 2.3.3. - 2.3.4. цього Договору, з порушенням термінів, визначених додатком №2 "Порядок розрахунків", Споживач сплачує Постачальнику суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індекс інфляції. Сума пені нараховується Споживачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений Споживачем в термін, встановлений в додатку № 2 "Порядок розрахунків", до дня сплати заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком.

Зважаючи на те, що відповідач свої зобов'язання за Договором виконував невчасно, з порушенням строків сплати заборгованості та не у повному обсязі, нарахована сума пені в розмірі 1890,61 грн. за несвоєчасну сплату відповідачем обов'язкових платежів за спірним договором є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 299,86 грн. за період з 01.06.17 по 31.08.17 та інфляційні втрати в розмірі 974,22 грн. за період з 01.06.17 по 31.08.17

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 299,86 грн. та інфляційних втрат в розмірі 974,22 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МОБІЛЬКОМУНСЕРВІС" (62418, Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Квартальна, 5/9, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ; п/р 07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823) 46176,53 грн. вартості електричної енергії за лютий, березень, червень, липень та серпень 2017 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МОБІЛЬКОМУНСЕРВІС" (62418, Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Квартальна, 5/9, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ; п/р 5 в АТ "ОСОБА_3 Аваль", м. Київ, МФО 380805) 1890,61 грн. - пені, 299,86 грн. - 3% річних, 974,22 грн. - інфляційних втрат, 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основної заборгованості у розмірі 3718,01 грн.

Повне рішення складено 13.11.2017 р.

Суддя ОСОБА_4