РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Справа № 902/408/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Огороднік К.М. ,

судді Демидюк О.О.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ФОП Міговк Володимира Йосиповича на рішення господарського суду Вінницької області від 25.07.17 р. у справі № 902/408/17

за позовом Державне підприємство "Укрриба"

до Фізична особа-підприємець Міговк Володимир Йосипович

про стягнення 23590,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 25.07.2017 р. у справі № 902/408/17 (суддя Матвійчук В.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Міговка Володимира Йосиповича на користь державного підприємства «Укрриба» - 19782,46 грн. боргу, 2208,37 грн. пені, 232,49 грн. три відсотки річних, 1301,61 грн. інфляційних втрат та 1595,56 грн. витрат зі сплати судового збору. В позові про стягнення 2,02 грн. трьох відсотків річних та 63,37 грн. пені відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить останнє скасувати з підстав порушення норм матеріального права та прийняти нове, яким в позові відмовити. В обгрунтування скарги зазначає, що позовні вимоги грунтуються на укладеному між сторонами договорі зберігання державного майна № 1/16 від 20.01.2016 р. та додатковій угоді до даного договору, згідно якої відповідач (зберігач) зобов'язаний сплачувати позивачу (поклажодавцю) плату за користування переданим на зберігання майном (гідротехнічною спорудою). Однак, додаткова угода суперечить нормам чинного законодавства, оскільки за своєю правовою природою відноситься до орендних правовідносин. На ці обставини вказують умови додаткової угоди, що передбачають користування гідротехнічною спорудою за плату на певний строк. Разом з цим, предметом користування є державне майно, передача в оренду якого регулюється Законом України «Про оренду державного та комунального майна» та орендодавцем останнього може виступати Фонд державного майна України. Звертає увагу, що відповідно до розділу 5 Правил технічної експлуатації гідротехнічних споруд рибоводних господарств гідротехнічна споруда в цілях риборозведення використовується для регулювання та контролю за підпірним рівнем води у ставку. Тобто її експлуатація нерозривно пов'язана з експлуатацією ставка. В свою чергу експлуатація ставка здійснюється на підставі договору оренди водного об'єкту. Оскільки такий договір відсутній, використання гідротехнічної споруди є неможливим. З урахуванням наведеного та інших підстав вважає, що спірний договір є недійсним (нікчемним), оскільки вчинений особою (орендодавцем), яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладання такого правочину, а також правочин вчинений без мети реального настання обумовлених ним наслідків, оскільки використовувати гідротехнічну споруду орендар не мав права. Таким чином, вважає, що суд першої інстанції неправомірно задовільнив позов ДП «Укрриба» щодо стягнення коштів по нікчемному правочину.

В судові засідання представник апелянта не з'явився. В день судового засідання 28.11.2017 р. представником апелянта на електронну адресу суду надіслано заяву про розгляд справи за відсутності апелянта. При цьому повідомлено, що вимоги апеляційної скарги підтримуються в повному обсязі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечує. Вказує, що при укладенні договору зберігання сторонами дотримані всі обов'язкові вимоги, які встановлюються чинним законодавством до даного виду договорів, а його зміст визначає основні ознаки договору зберігання. Посилання скаржника на недійсність договору спростовується тим, що відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відносно встановлення плати за користування переданим на зберігання майном відзначає, що чинне законодавство не забороняє зберігачу користуватися майном, якщо буде надана на те згода поклажодавця. Також звертає увагу, що навіть у разі визнання договору недійсним, зобов'язання сторін можуть бути припинені лише на майбутнє, оскільки здійснене користування за договором майнового найму неможливо повернути. Таким чином, відмова у стягненні заборгованості за користування майном є незаконною. З врахуванням наведеного просить відмовити в задоволенні скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надіслав на електронну адресу суду клопотання про розгляду справи без участі позивача.

Зважаючи, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалась та додаткові докази не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи без участі представників сторін за наявними матеріалами.

За умовами ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як свідчать обставини справи, відповідно до спільного наказу Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України "Про передачу гідротехнічних споруд" № 126/752 від 06.05.2003 р. гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди та пов'язані з ними робочі машини і обладнання, інше майно, що не увійшло на момент приватизації до статутних капіталів господарських товариств, передані із сфери управління Фонду державного майна України до сфери управління Міністерства аграрної політики України.

29.07.2003 р. наказом Державного департаменту рибного господарства Міністерства аграрної політики України № 205 затверджений акт прийому-передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду СВАТ "Вінницярибгосп", на баланс державного підприємства «Укррриба» та закріплено за ним на праві повного господарського відання.

20 січня 2016 року між Державним підприємством «Укрриба» (позивач за договором Поклажодавець) та Фізичною особою - підприємцем Міговком Володимиром Йосиповичем (відповідач за договором Зберігач) укладено договір зберігання державного майна № 1/16. (надалі Договір)

Згідно п.1.1 Договору Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на відповідальне зберігання згідно з Актом приймання-передачі нерухоме державне майно - гідротехнічні споруди рибницьких ставів, які обліковуються на балансі Поклажодавця і передані йому на підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України «Про передачу гідротехнічних споруд» від 06.05.2003р. № 126/752.

Об'єктом зберігання є гідротехнічні споруди рибницьких ставів - майно, що перебуває у державній власності відповідно до п. 1.1. Договору. (п. 1.2. Договору)

Зазначене майно розташоване за адресою: Вінницька область, Літинський район в межах Соснівської сільської ради с. Городище. (п. 1.3. Договору)

Зберігач зобов'язується зберігати майно, яке йому передано Поклажодавцем, і повернути його Поклажодавцеві у такому стані, в якому воно було прийнято ним на зберігання, з урахуванням змін його природних властивостей. (п. 2.1. Договору)

Зберігач зобов'язаний передавати Поклажодавцеві плоди та доходи, які були ним одержані від майна з моменту їх виявлення. (п. 2.5. Договору)

Поклажодавець зобов'язаний передати майно Зберігачу в обсязі і кількості визначеної у Акті приймання-передачі. (п. 3.1. Договору)

При передачі майна Зберігачу від Поклажодавця, останній готує та надає після підписання Договору Зберігачу на підписання Акт приймання-передачі майна. (п. 4.1. Договору)

Акт приймання-передачі майна підписується та засвідчується печатками (у разі наявності) Сторонами після підписання Договору. (п. 4.3. Договору)

За відповідальне зберігання майна щомісячний розмір плати складає 10 грн. (десять гривень 00 коп.), в тому числі ПДВ. Плата за відповідальне зберігання майна перераховується на розрахунковий рахунок Зберігача один раз на рік по закінченню календарного року до 15 січня наступного року на підставі Акту виконаних робіт (послуг), який Зберігач направляє Поклажодавцю до 31 грудня звітного року. (п. 5.1. Договору)

Цей Договір набуває чинності з дня підписання Акту приймання-передачі згідно п. 4.1. Договору і діє до укладення договору оренди. (п. 7.1. Договору)

20.01.2016р. між сторонами за Договором підписано Акт приймання-передачі гідротехнічних споруд, які передаються на зберігання, за яким Поклажодавець передав, а Зберігач прийняв на відповідальне зберігання державне нерухоме майно (гідротехнічні споруди ставів), яке розташоване за адресою: Вінницька область, Літинський район в межах Соснівської сільської ради с. Городище.

22.0.2016р. між Сторонами за Договором укладено Додаткову угоду до договору зберігання державного майна № 1/16 від 20.01.2016р. про наступне.

У зв'язку із заявою Зберігача про надання дозволу на користування майном або його частиною, яке передано Зберігачеві згідно з Актом приймання-передачі, Сторони вирішили:

Відповідно до ст. 944 ЦК України Поклажодавець надає згоду Зберігачеві на користування майном, переданим останньому на зберігання в порядку даної Додаткової угоди до Договору зберігання, а Зберігач засвідчує свою обізнаність з усіма властивостями майна та його цільовим призначенням. Зберігач здійснює використання майна відповідно до «Правил технічної експлуатації гідротехнічних споруд рибоводних господарств», затверджених наказом Державного департаменту рибного господарства України від 13.01.2004р. № 6 та «Виробничої програми», що розроблена Зберігачем та погоджена із Поклажодавцем і є невід'ємною частиною даної Додаткової угоди до Договору зберігання. (п. 1. Додаткової угоди)

Сторони домовились про припинення зобов'язання Зберігача встановленого п. 2.5. Договору зберігання. (п. 2. Додаткової угоди)

Зберігач зобов'язаний використовувати майно відповідно до його цільового призначення та умов цієї Додаткової угоди. (п. 3. Додаткової угоди)

Зберігач зобов'язаний щомісячно до 5 числа місяця наступного за звітним надавати Поклажодавцю звіт про вилов риби, добування інших живих ресурсів за встановленою формою згідно наказу Держрибагенства України від 13.02.2012р. № 84. (п. 5. Додаткової угоди)

Зберігач зобов'язується проводити плату за користування державним майном, зазначеним в Акті приймання-передачі щомісячно на розрахунковий рахунок Поклажодавця не пізніше 14 числа місяця, наступного за звітним. Ціна за користування державним майном, визначається у Протоколі про договірну ціну, який є невід'ємною частиною даної Додаткової угоди до Договору зберігання і становить на дату підписання даної Додаткової угоди 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.) в тому числі ПДВ. Розмір щомісячної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. У разі виникнення заборгованості за користування державним майном з боку Зберігача, Поклажодавець має право здійснювати зарахування платежів Зберігача за користування державним майном у першу чергу на погашення такої заборгованості. (п. 8. Додаткової угоди)

Поклажодавець має право змінювати ціну за користування державним майном в односторонньому порядку у випадку зміни цінової чи податкової політики, девальвації, інфляції тощо. При зміні ціни Поклажодавець має попередити Зберігача за 30 календарних днів. (п. 9. Додаткової угоди)

Ця Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання і діє до укладання договору оренди державного майна. (п. 14 Додаткової угоди)

Договірну ціну за користування державним майном зазначену у Додатковій угоді до Договору від 22.01.2016р. (Додаток № 1 до Додаткової угоди) Сторони домовилися, що місячна ціна за договором зберігання державного майна, за користування гідротехнічними спорудами, складає 2000,00 (дві тисячі гривень 00 коп.) в тому числі ПДВ, із врахуванням щомісячного індексу інфляції.

Як свідчать матеріали справи, позивачем в період з січня 2016 року по березень 2017 року (включно) нараховано плату за користування державним майном в сумі 30873,70 грн.

Тоді як відповідачем проведено часткові розрахунки за Договором, та перераховано на рахунок позивача 11091,46 грн.

За таких обставин, позивач звернувся до господарського суду про стягнення заборгованості за Договором в сумі 19782,24 грн., а також 2271,74 грн. пені, 1301,61 грн. інфляційних втрат та 234,51 грн. процентів річних.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу з підстав обгрунтованості та документального підтвердження та часткового задоволення нарахованих штрафних санкцій на суму боргу.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

Дослідивши умови додаткової угоди від 22.01.2016 р. до договору зберігання державного майна № 1/46 від 20.01.2016 р., укладеної між державним підприємством «Укрриба» та фізичною особою-підприємцем Міговком Володимиром Йосиповичем, колегія суддів дійшла висновку, що додаткова угода є удаваним правочином, оскільки вчинена для приховання іншого правочину - договору оренди.

Відповідно до ст.759 ЦК України, ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що умовами додаткової угоди до договору зберігання державного майна, укладеної сторонами 22.01.2016 р., передбачено право зберігача на користування майном за плату за цільовим призначенням для здійснення господарської діяльності відповідно до "Правил технічної експлуатації гідротехнічних споруд рибоводних господарств". Відповідно до п. 8 визначена сума оплати за користування державним майном - 2000,00 грн., в т.ч. ПДВ, яку зберігач зобов'язаний вносити до 14 числа місяця, наступного за звітним; розмір щомісячної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Таким чином, істотні умови додаткової угоди та обставини її виконання свідчать про вчинення сторонами удаваного правочину, спрямованого на встановлення правовідносин оренди державного майна, яке вже передане фізичній особі-підприємцю Міговку В.Й.

Судом встановлено, що при укладенні додаткової угоди до договору зберігання сторонами не додержано вимоги п. 1 ч. ст. 287 Господарського кодексу України та ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", якими встановлено, що єдиним орендодавцем державного майна - майна цільових майнових комплексів, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю, - є Фонд державного майна України, його регіональні відділення і представництва.

Відповідно до пп. 30 п.1 ст.6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань надають орендодавцям об'єктів державної власності згоду на оренду державного майна і пропозиції щодо умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне використання орендованого майна та здійснення на орендованих підприємствах технічної політики в контексті завдань галузі. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди.

Пункт 3 спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна від 06.05.2003 р. №126/752 «Про передачу гідротехнічних споруд», де було визначено, що з дозволу ФДМ України (регіональних відділень) орендодавцем майна, переданого згідно з цим наказом, виступає ДП «Укрриба», - скасований на час укладання додаткової угоди згідно з наказом Фонду державного майна України, Міністерства аграрної політики України від 20.06.2006 р.

Тому правомочності щодо розпорядження об'єктами права державної власності, зокрема, передача їх в оренду юридичним особам належать органу, яким у спірних правовідносинах могло бути Регіональне відділення фонду державного майна України по Рівненській області.

Судом встановлено, що майно передане Державним підприємством «Укрриба» в довгострокове платне користування фізичній особі-підприємцю Міговку В.Й. без відома та без погодження Регіонального відділення фонду державного майна України по Вінницькій області як орендодавця та без виконання оцінки майна у порядку, про який зазначено вище.

Крім того, умови п. 8 додаткової угоди не відповідають нормам Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 із змінами станом на час укладення додаткової угоди.

Так, відповідно до ч. 1-2 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.17 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу у разі коли орендодавцем майна є Фонд державного майна, його регіональне відділення чи представництво, орендна плата спрямовується, зокрема за майно, що не ввійшло до статутного фонду господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації), - до державного бюджету.

Згідно з п. 2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 р. №11 на підставі статті 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, Указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Відповідно до п. 2.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 р. № 11 за загальним правилом статті 217 ЦК України правочин не може бути визнаний недійсним, якщо законові не відповідають лише окремі його частини і обставини справи свідчать про те, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної його частини. У такому разі господарський суд може визнати недійсною частину правочину. Недійсними частини правочину визнаються за загальними правилами визнання правочинів недійсними із застосуванням передбачених законом наслідків такого визнання. Якщо недійсна частина правочину виконана будь-якою із сторін, господарський суд визначає наслідки такої недійсності залежно від підстави, з якої вона визнана недійсною.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що додаткову угоду від 22.01.2016 р. укладено сторонами з порушенням норм чинного законодавства, що є підставою для визнання її недійсною згідно зі ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

За умовами ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Зважаючи на визначені процесуальні повноваження, а також встановлені обставини спору, колегія суддів дійшла висновку, що додаткова угода від 22.01.2016 р. до договору зберігання державного майна № 1/16 від 20.01.2016 р., укладена між ДП "Укрриба" та фізичною особою-підприємцем Міговком В.Й. підлягає визнанню недійсною судом на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Разом з цим, колегією суддів відмічається, що у випадках визнання судом недійсним договору, на якому грунтується позовна вимога (застосування п. 1 ст. 83 ГПК України), у задоволенні такої вимоги відмовляється. Наслідки недійсності договору можуть бути застосовані судом лише по відношенню до нікчемного правочину (ч. 5 ст. 216 ЦК України).

Таким чином, не підлягає задоволенню вимога про стягнення орендної плати на рахунок позивача Державного підприємства «Укрриба» в порядку і розмірах, що суперечать вищенаведеним нормам чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 5, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Методиці розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786. Оскільки виконання такого грошового зобов'язання є неправомірним, не підлягають також задоволенню позовні вимоги про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, відсотків річних та пені.

Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції під час розгляду даного спору неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а відтак неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення господарського суду Вінницької області від 25.07.2017 р. у справі № 902/408/17 з прийняттям нового про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст.49 ГПК України суд проводить новий розподіл судових витрат, за яким витрати по сплаті судового збору за розгляд спору в судах першої та апеляційної інстанцій покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 83, 99, 101, 103, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Міговка Володимира Йосиповича задоволити.

2. Рішення господарського суду Вінницької області від 25.07.2017 р. у справі № 902/408/17 скасувати. Прийняти нове рішення.

Визнати недійсною додаткову угоду від 22.01.2016 р. до договору зберігання державного майна № 1/16 від 20.01.2016 р., укладену між ДП "Укрриба" та фізичною особою-підприємцем Міговком В.Й.

В позові відмовити.

Стягнути з державного підприємства "Укрриба" (вул. Тургенєвська, 82-А, м. Київ, 04050, ) на користь фізичної особи-підприємця Міговка Володимира Йосиповича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) - 1760,00 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

3. Господарському суду Вінницької області на виконання постанови видати наказ.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Демидюк О.О.