ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Справа № 904/1106/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівМалетича М.М., Плюшка І.А.
розглянувши матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", смт. Радушне, Дніпропетровська обл.
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 року
у справі господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", смт. Радушне, Дніпропетровська обл.
доПублічного акціонерного товариства "Дніпроазот", м. Кам'янське, Дніпропетровська обл.
проврегулювання розбіжностей по договору

за участю представників

позивача: Кухтик В.М.,

відповідача: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (далі за текстом - ПАТ "Укртрансгаз" в особі Криворізького лінійного ВУМГ філії магістральних газопроводів "Харківтрансгаз") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Дніпроазот" (далі за текстом - ПАТ "Дніпроазот") про врегулювання розбіжностей по Договору транспортування природного газу, в якому просило зобов'язати ПАТ "Дніпроазот" укласти Договір № 17-1 транспортування природного газу від 05.12.2016 року в редакції позивача, а саме пункти:

"2.1 За цим Договором оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг;

5.2 Якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (далі - ФХП), визначених у Кодексі та нормативно-правових актах і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання.

Виключення: п. 17.2 Договору, який погоджено в редакції відповідача".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2017 року залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Вищезазначені судові акти мотивовано тим, що конкретизація умов Типового договору прямо не заборонена чинним законодавством і є реалізацією вільного волевиявлення сторін під час визначення умов договору, що не призводить до порушення законних прав та інтересів монополіста на ринку природного газу.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, ПАТ "Укртрансгаз" в особі Криворізького лінійного ВУМГ філії магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 року і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

ПАТ "Дніпроазот" до Вищого господарського суду України подано відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач проти доводів касаційної скарги заперечує та просить залишити її без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін.

В судовому засіданні представник позивача просив касаційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 року - скасувати і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідача згідно з приписами ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак він не скористався передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представника позивача, приймаючи до уваги межі перегляду справи у суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач перебуває в Зведеному переліку суб'єктів природних монополій.

15.12.2016 року відповідачу від позивача із супровідним листом надійшов проект Договору № 17-1 транспортування природного газу від 05.12.2016 року.

За результатами розгляду проекту Договору відповідач виклав свої заперечення (пропозиції) щодо умов п. п. 2.1, 5.2, 5.6, 5.7 та Розділу ХХІІ Договору і надіслав листом за № 2822/01-6 від 27.12.2016 року Договір з відміткою про підписання з Протоколом розбіжностей та два примірники Протоколу розбіжностей від 23.12.2016 року.

ПАТ "Укртрансгаз" в особі Криворізького лінійного ВУМГ філії магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" звернулось до господарського суду з позовом до ПАТ "Дніпроазот" про зобов'язання останнього укласти Договір № 17-1 транспортування природного газу від 05.12.2016 року і, зокрема, спірні п. п. 2.1, 5.2 Договору в редакції позивача, за виключенням п. 17.2, погодженого в редакції відповідача.

В своїх запереченнях відповідач посилався на те, що Протокол розбіжностей позивач отримав 30.12.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та роздруківкою відомостей з сайту http://sevices.ukrposhta.ua станом на 20.02.2017 року, а, отже, для врегулювання в судовому порядку розбіжностей за Договором транспортування природного газу позивач мав звернутись до суду в строк до 19.01.2017 року; в той же час, позов подано після 19.01.2017 року, а тому відповідач вважає, що згідно положень ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України спірні пункти Договору № 17-1 транспортування природного газу від 05.12.2016 року є укладеними в редакції відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд виходив з того, що після отримання протоколу розбіжностей (30.12.2016 року) позивач звернувся до суду з даними позовом лише 24.01.2017 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України, у зв'язку з чим неврегульовані розбіжності вважаються прийнятими в редакції другої сторони (відповідача).

Апеляційним господарським судом встановлено, що рекомендований лист, яким відповідачем відправлено Протокол розбіжностей з повідомленням про вручення № 110 від 28.12.2016 року на адресу Криворізького лінійного ВУМГ філії магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" надійшов до відділення поштового зв'язку Радушне Поштамту - Центру поштового зв'язку № 2 м. Кривого Рогу 30.12.2016 року та вручений представнику за дорученням Кулик Н.Г. 04.01.2017 року, що підтверджується листом-відповіддю Дніпропетровської дирекції ПАТ "Укрпошта" № 9-Ю-07-2200/1420 від 13.04.2017 року, наданим на запит суду, а, отже, позивач своєчасно звернувся з позовом до суду про вирішення переддоговірного спору, який підлягає розгляду по суті.

В той же час, судом апеляційної інстанції з урахуванням ч. ч. 1 - 4 ст. 179 Господарського кодексу України, ст. ст. 31, 32 Закону України "Про ринок природного газу" констатовано, що умови п. п. 2.1, 5.2 Договору, викладені в Протоколі розбіжностей, лише конкретизують умови Договору, а, отже, не порушують умови Типового договору, законних прав та інтересів позивача у справі, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи здійснюючи касаційний перегляд, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з наступного.

Загальний порядок укладення договорів регламентовано ст. 181 Господарського кодексу України.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, рекомендоване поштове відправлення з вкладенням (Протокол розбіжностей до спірного Договору) з повідомленням про вручення надійшло до відділення поштового зв'язку Радушне Поштамту - Центру поштового зв'язку № 2 м. Кривого Рогу 30.12.2016 року та вручено представнику за дорученням Кулик Н.Г. 04.01.2017 року; при цьому, на бланку повідомлення про вручення № 538 в.о. начальника відділення поштового зв'язку Радушне помилково не вірно зазначено дату вручення листа № 510 - 30.12.2016 року та створено подію про вручення у пошуковій системі, у зв'язку з чим поштовим відділенням вживалися заходи щодо виправлення інформації в пошуковій системі підприємства. Винному працівнику враховано брак у роботі.

Отже, встановивши факт отримання позивачем Протоколу розбіжностей 04.01.2017 року, апеляційний господарський суд дійшов правомірного висновку щодо дотримання строків, передбачених ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України для звернення до суду з позовом (24.01.2017 року) про зобов'язання відповідача укласти Договір № 17-1 на транспортування природного газу від 05.12.2016 року і, зокрема, спірних п. п. 2.1, 5.2 Договору в редакції позивача, за виключенням п. 17.2, погодженого в редакції відповідача.

Згідно з п. 2.1 Договору № 17-1 на транспортування природного газу від 05.12.2016 року в редакції, запропонованій позивачем, за цим Договором оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг.

У Протоколі розбіжностей від 23.12.2016 року до Договору № 17-1 від 05.12.2016 року відповідач запропонував викласти цей пункт в наступній редакції: "За цим Договором оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу, який використовується виключно для власних потреб підприємства (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг".

Згідно з п. 5.2 Договору № 17-1 на транспортування природного газу від 05.12.2016 року в редакції, запропонованій позивачем, якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (далі - ФХП), визначених у Кодексі та нормативно-правових актах і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання.

У Протоколі розбіжностей від 23.12.2016 року до Договору № 17-1 від 05.12.2016 року відповідач запропонував доповнити цей пункт другим абзацом: "Оператор до 3-го числа кожного місяця каналами диспетчерського зв'язку, а до 10-го числа місяця, наступного за звітним письмово на підставі письмового запиту замовника надає йому документ, що підтверджує фізико-хімічні показники газу, який був поставлений у попередньому місяці".

Заперечуючи проти умов Договору № 17-1 на транспортування природного газу від 05.12.2016 року в редакції, запропонованій відповідачем, позивач посилався на їх невідповідність умовам Типового договору транспортування природного газу, форму якого затверджено постановою НКРЕКП № 2497 від 30.09.2015 року.

В силу приписів ч. ч. 1 - 4 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб'єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Також, обов'язковість укладення договору транспортування природного газу передбачено положеннями ст. ст. 31, 32 Закону України "Про ринок природного газу".

Отже, Договір № 17-1 на транспортування природного газу від 05.12.2016 року підлягає обов'язковому укладенню сторонами, а його зміст визначається на основі типового договору.

Виходячи зі змісту запропонованих відповідачем у Протоколі розбіжностей змін до п. п. 2.1, 5.2 Договору № 17-1 на транспортування природного газу від 05.12.2016 року, апеляційний господарський суд дійшов правомірного висновку, що такі зміни є лише необхідною конкретизацією умов Договору для більш чіткого усвідомлення сторонами своїх прав і обов'язків з метою їх належного виконання, які не змінюють умов Типового договору та ґрунтуються на його основі і, як результат, запропоновані відповідачем умови не призводять до порушення законних прав і інтересів позивача у справі, що є необхідною передумовою для задоволення позову в силу вимог ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, ст. 1 ГПК України; при цьому, якщо суд встановить, що право позивача про захист якого він просить відповідачем не порушено, ухвалюється рішення про відмову в задоволенні позову з цих підстав.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що апеляційний господарський суд дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати умови договору на основі вільного волевиявлення та погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також колегія суддів касаційної інстанції відзначає, що інші доводи ПАТ "Укртрансгаз" особі Криворізького лінійного ВУМГ філії магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", викладені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм та не спростовують законних і обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.07.2017 року у справі № 904/1106/17 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіМ.М. Малетич

І.А. Плюшко