РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017Справа №910/5405/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра - Україна"

до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва"

Комунальної корпорації "Київавтодор"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 - Приватне підприємство "Автомагістраль"

про відшкодування шкоди 22 169,00 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача - Зубілевич Т.В. за довіреністю;

від відповідача-1 - Стукалов А.В., за довіреністю;

від відповідача-2 - Коваль К.М. за довіреністю;

від третьої особи - Корзаченко В.М. за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра - Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва"; Комунальної корпорації "Київавтодор" про відшкодування шкоди 22 169,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем як страховиком за спірним страховим випадком було виплачено страхове відшкодування своєму страхувальнику на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №03.0004231.0001 від 27.05.2015. Разом з тим, оскільки спірна дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок наявних перешкод на проїзній частині, а саме: каналізаційного люку, який виступав вище дорожнього полотна вул. Якуба Коласа 15-17, утримання та ремонт покладається на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», позивач на підставі ст.ст.993, 1191 ЦК України, ст.ст. 8,9, 27 Закону України «Про страхування» ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 12,13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та п.2 ч.10 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 «Про затвердження єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» звернувся з вимогою про відшкодування понесених страховою компанією витрат як до відповідальної особи за заподіяну шкоду.

Ухвалою суду від 20.07.2017 залучено до участі у справі №910/5405/17 іншого відповідача - Комунальну корпорацію "Київавтодор" на підставі ч.1 ст.24 ГПК України.

Клопотання про залучення іншого (другого) відповідача Управління житлово-комунального господарства Святошинської районної в м. Києві адміністрації, позивач в судовому засіданні від 18.07.2017 не підтримав, відтак вказане клопотання не було розглянуто судом, натомість представник позивача підтримав клопотання про залучення до участі по справі №910/5405/17 іншого відповідача, саме Комунальну корпорацію "Київавтодор", оскільки Комунальна корпорація "Київавтодор" може виступати у даних спірних правовідносинах як зобов'язальна сторона та відповідати за заподіяну шкоду внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2017 на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі Приватне підприємство "Автомагістраль" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2.

Відповідач-1 у поданому відзиві на позовну заяву проти позову заперечив з тих підстав, що відповідач-1 не є дорожньо-експлуатаційною організацією, позивачами не надано належних та допустимих доказів неправомірної поведінки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», які б могли призвести до нанесення шкоди позивачу. Також Позивачем не зазначено та не доведено причинного зв'язку між протиправною поведінкою і понесеною шкодою. Враховуючи вищевикладене, відповідач-1 позовні вимоги вважає недоведеними та необґрунтованими у зв'язку з відсутністю вини останнього у заподіянні шкоди, тому просив суд відмовити Позивачу у задоволенні позовних в повному обсязі до відповідача-1.

Відповідач-2 проти позову заперечив, зокрема зазначив, що спірне ДТП по вул. Якуба Коласа, 15-17 за участю транспортного засобу Toyota (д.нз. НОМЕР_1) відбулося в період дії Договору №36 від 13.08.20156 на виконання робіт з капітального ремонту між квартальних проїздів та прибудинкових територій, відтак відповідач-2 не несе відповідальність за забезпечення безпеки дорожнього руху на ділянці вулично-дорожньої мережі в період дорожніх робіт та не може являтись належним відповідачем по справі.

Від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких третя особа заперечила з тих підстав, що позивачем не доведено і матеріали справи не містять доказів обрахунку розміру заподіяної шкоди, позивачем не доведено вину особи в спірному ДТП, а також не доведено причинно-наслідкового зв'язку. Також, третя особа, зазначила, що причиною ДТП є саме недотримання водієм автомобіля Toyota (д.нз. НОМЕР_1) ОСОБА_6 пунктів 1.10, 12.1, 12.3. Правил дорожнього руху і є в прямому причинному зв'язку з настанням ДТП.

22.09.2017 позивачем подані письмові пояснення, в яких позивач вказує, на Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва", як балансоутримувача прибудинкової території по вул. Якуба Коласа, 15-17 та на КК «Київавтодор», як замовника виконання робіт з капітального ремонту між квартальних проїздів та прибудинкових територій за цією адресою, покладається солідарний обов'язок відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП у порядку ст.ст.543, 1166 ЦК України.

У наступних судових засіданнях позивач підтримував позовні вимоги з урахуванням вказаних пояснень та просив суд стягнути з відповідача-1 та відповідача-2 солідарно 22 169,00 грн.

Відповідно до п 3.11. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

З урахуванням встановлених обставин справи, поданих суду пояснень та виходячи з того, що позивач підтримує позовні вимоги в яких просить суд стягнути з відповідачів солідарно шкоду в розмірі 22 169,00 грн., вказані пояснення розцінені судом як зміна предмета позову та прийняті судом до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (страховик) та ОСОБА_6 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), згідно з яким предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать Закону України «Про страхування» і пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом, зазначеним у п. 5 Договору. Відповідно до п.5 об'єктом страхування є автомобіль Toyota Highlander НОМЕР_1, 2011 року, реєстраційне свідоцтво - НОМЕР_2, номер кузова - НОМЕР_3.

16 жовтня 2015 року в м. Києві, по вул. Якуба Коласа 15-17 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Toyota Highlander д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6.

ДТП трапилось внаслідок наявності перешкод на проїзній частині, а саме - каналізаційного люку, який виступав вище дорожнього полотна по вул. Якуба Коласа 15-17, про що свідчить довідка №74872749 про дорожньо-транспортну пригоду. Згідно вказаної довідки №74872749 про дорожньо-транспортну пригоду у розділі ІІІ вказано про наявність перешкод на проїзній частині.

Відповідно до Акту огляду ділянки дорожнього полотна, проведеним Інспектором Патрульної служби в м. Києві, встановлено наступне: «по вул. Якуба Коласа між будинками 15 і 17 проводяться дорожні роботи, а саме заміна старого дорожнього полотна на нове. ОСОБА_6 керуючи транспортним засобом Toyota Highlander НОМЕР_1 з'їжджаючи зі сторони вул. Я. Коласа в сторону Я. Коласа 15 б, здійснив наїзд на каналізаційний люк, який був незафіксований, внаслідок чого люк підскочив і пошкодив транспортний засіб Toyota Highlander д.н.з НОМЕР_1. Ніяких знаків, що по цій вулиці ведуться дорожні роботи не було, про що засвідчив свідок (в якого було відібрано пояснення) та потерпілий, який зафіксував за допомогою телефону відсутність будь - яких дорожніх знаків з позначкою про дорожні роботи. Ніяких огороджувальних знаків на каналізаційному люці не було».

Згідно рахунку №ЄІ-0000481 від 23.10.2015 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Toyota Highlander д.н.з НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП, склала 22 169,00 грн.

Згідно довідки про пошкодження транспортних засобів, вказано, що автомобіль Toyota Highlander НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження: деформацію переднього лівого крила, деформацію передньої лівої двері, потертість, покриття переднього лівого порога, потертість пластику переданого лівого бризговика, розлом, пластику на кріпленні заднього бамперу (зліва).

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як встановлено судом, на виконання своїх договірних зобов'язань на підставі заяви про страховий випадок, страхового акту №10669.10.15 від 26.10.2015, рахунку № ЄІ-0000481 від 23.10.2015 року, ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» здійснила виплату страхового відшкодування розмірі 22 169,00 грн. на рахунок СТО (ФОП Скворцов Є.І.), що підтверджується платіжним дорученням №2567 від 26.10.2015 року та нарядом-замовленням № ЄІ-003782 від 06.11.2015 року.

01.11.2016 позивачем на адресу відповідача-1 направлена вимога (в порядку регресу) відповідно до якої позивач просив відповідача-1 сплатити протягом 7 днів 22 169,00 грн. завданої шкоди. Вказана вимога направлена позивачем 01.11.2016 та отримана відповідачем-1 02.11.2016, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

В матеріалах справи наявна відповідь КК «Київавтодор» №01-19/725 від 18.03.2016 на запит №248 від 25.02.2016 (вх. 159 від 25.03.2016), яка отримана ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра - Україна» 25.03.2016, в якій КК «Київавтодор» вказує, що прибудинкова територія по вул. Якуба Коласа 15, 17 не знаходиться на балансі комунальних підприємств, що входять до складу КК «Київавтодор» на правах учасників, та відноситься до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (раніше - Управління житлово-комунального господарства Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації.).

Предметом спору є вимога позивача про стягнення з відповідачів солідарно 22 169,00 грн. матеріальної шкоди.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями».

Відповідно до п.11 розділу II Постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів».

Відповідно до ст.12 Закону України "Про дорожній рух" посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленім вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху; впроваджувати у повному обсязі заходи щодо безпеки дорожнього руху при здійсненні будівництва, реконструкції та ремонту доріг, вулиць та залізничних переїздів; позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження; у разі забруднення проїзної частини доріг, вулиць, залізничних переїздів невідкладно здійснювати заходи для їх очищення і своєчасного попередження учасників дорожнього руху про загрозу безпеці руху, що виникла; обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху; виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувалъними і направляючими засобами; щомісяця проводити лінійний аналіз аварійності.

Згідно із ст. 12 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об'єктів благоустрою населених пунктів належать: 2) прибудинкові території; 1) г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки.

Повноваження органів державної влади та органів місцевого самоврядування у сфері благоустрою населених пунктів визначені у Законі України "Про благоустрій населених пунктів".

Щодо вимог позивача до відповідача-1.

Як встановлено судом, рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», яке набрало чинності з 01.01.2015, у Святошинському районі міста Києва створено нове підприємство - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинськоґо району м. Києва». Після проведеної державної реєстрації новоствореному підприємству відповідно до розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.02.2015 №58 «Про передачу та закріплення житлового і нежитлового фонду за комунальним підприємством та від 12.03.2015 № 118 «Про передачу та закріплення майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, за комунальним підприємством Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» передано весь житловий фонд, інше рухоме та нерухоме майно, яке перебувало на балансі комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" та КП «РЕО».

Відповідно до п. 2.2.2. Статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» предметом діяльності підприємства є надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у встановленому порядку.

Тобто, відповідно до статуту комунальне підприємство керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» виконує функції з утримання будинків та споруд але лише тих, що знаходяться на балансі підприємства.

Відповідно до частини 2 статті 71 Земельного кодексу України до земель дорожнього господарства належать землі під проїзною частиною, узбіччям, земляним полотном, декоративним озелененням, резервами, кюветами, мостами, тунелями, транспортними розв'язками, водопропускними спорудами, підпірними стінками і розташованими в межах смуг відведення іншими дорожніми спорудами та обладнанням, а також землі, що знаходяться за межами смуг відведення, якщо на них розміщені споруди, що забезпечують функціонування автомобільних доріг, а саме:

а) паралельні об'їзні дороги, поромні переправи, снігозахисні споруди і насадження, протилавинні та протисельові споруди, вловлюючи з'їзди;

б) майданчики для стоянки транспорту і відпочинку, підприємства та об'єкти служби дорожнього сервісу;

в) будинки (в тому числі жилі) та споруди дорожньої служби з виробничими базами;

г) захисні насадження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

В матеріалах справи міститься розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 58 від 06.02.2015 про закріплення майна за підприємством позивача. Відповідно до цього розпорядження за підприємством закріплені лише житлові будинки, а не прибудинкові території, між квартальні проїзди та каналізаційні люки.

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» є балансоутримувачем житлового/нежитлового фонду визначений у додатку до вищезгаданого розпорядження № 58 Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації.

Слід зазначити, що відповідач надає послуги мешканцям будинків № 17 на вулиці Якуба Коласа в межах структури тарифу затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 30.04.2017 № 442. У вказаній структурі відсутні послуги з ремонтування дорожнього полотна.

При цьому, будинок № 15 на вулиці Якуба Коласа на обслуговуванні у відповідача-1 не перебуває, тобто найближчій будинок до місця ДТП не знаходиться на балансі відповідача-1.

Відповідач-1 у справі не є дорожньо-експлуатаційною організацією, а тому посилання позивача в цій частині є безпідставними.

Отже, суду не доведено того, що відповідач-1 є особою, яка відповідно до закону повинна нести відповідальність перед позивачем та відшкодувати понесену шкоду.

Враховуючи викладене, вимоги до відповідача-1 не підтверджені належним чином, та суду не доведено, що відповідач-1 є особою, на яку законом покладено обов'язок щодо відшкодування шкоди за спірним ДТП.

По суті розгляду справи, судом враховано, що відповідно до розпорядження Київської міською державної адміністрації «Про виконання робіт з капітального та поточного ремонтів між квартальних проїздів та прибудинкових територій у 2015 році» від 16.06.2015 №583 замовником з капітального ремонту міжквартальних проїздів та прибудинкових територій за адресою: вул. Якуба Коласа, 17, 15-А, 15-Б, 13 в Святошинському районі міста Києва визнано комунальну корпорацію «Київавтодор».

У зв'язку із чим, між Корпорацією (далі - Замовник) та приватним підприємством «Автомагістраль» (далі - Виконавець) було укладено договір №36 від 13.08.2015 на виконання робіт з капітального ремонту міжквартальних проїздів та прибудинкових територій за адресою: вул. Якуба Коласа, 17, 15-А, 15-Б, 13 в Святошинському районі міста Києва (далі - Договір виконання робі).

Відповідно до п. 6.1 Договору виконання робіт, Виконавець забезпечує дотримання працівниками у місці виконання робіт правил безпеки дорожнього руху, охорони праці та норм пожежної безпеки, створює необхідні для цього умови.

Виконавець несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху на ділянці вулично-дорожньої мережі, якщо ці порушення виникли з вини працівників та техніки Виконавця та призвели до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) або нещасного випадку.

Виконавець несе відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам у результаті ДТП та нещасних випадків, що сталися внаслідок недотримання ним вимог правил безпеки дорожнього руху, охорони праці та норм пожежної безпеки, визначених чинним законодавством України.

Виконавець бере на себе зобов'язання щодо врегулювання спорів при виникненні ДТП, настанні нещасних випадків, інших подій, що сталися з вини працівників та техніки Виконавця, участі в установленому порядку під час розглядів відповідних справ у судах України (п. 6.4 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору, Виконавець розпочне виконання робіт не пізніше 5 днів після підписання цього Договору і завершить в строк до 30.09.2015.

Разом із цим, п. 2. 4 Договору встановлено, що строк виконання робіт може бути змінено.

05.10.2015 між Замовником та Виконавцем було укладено додаткову угоду № 1 до Договору, в якій визначено, що останній завершить роботу в строк до 25.10.2015.

Крім того, п. 2.3 Договору встановлено, що роботи вважаються виконаними після підписання Сторонами (Замовником та Виконавцем) акту КБ-2в та довідки КБ-3.

Акт приймання виконаних будівельних робіт КБ2В та довідка КБ3 за листопад 2015 року підписані між Замовником та Виконавцем 13.11.2015.

За встановлених обставин справи, позивачем суду не доведено, що, що дорожньо-транспортна пригода виникла з вини саме відповідача-2.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 14, ч. 1 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

У п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізних переїздів.

Указані правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів (п. 1 зазначених Правил).

Виходячи з підстав та предмету заявленого позову природою виникнення спірних правовідносин є делікт (позадоговірне зобов'язання).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача.

За змістом статті 1166 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають з правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає з неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає у випадку, коли заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкоду заподіяно незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України);

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки - завдана шкода;

г) вина завданої шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Позивач повинен підтвердити факт завдання шкоди за участю відповідачів, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідачі є завдавачами шкоди або особами, які відповідно до закону зобов'язані відшкодувати шкоду, а також причинний зв'язок між шкодою та неправомірними діями відповідачів.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Позивачем не доведено суду та не надано достатніх доказів причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача-1, відповідача-2 та внаслідок цього отриманою позивачем шкодою. Також, суду не доведено, що відповідач-1 є особою, яка відповідно до закону повинна відшкодовувати позивачу матеріальну шкоду. Позивачем, не доведено, також вину відповідач-2 у спричинені шкоди позивачу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивачем належними засобами доказування не доведено суду наявності складу правопорушення у діях як відповідача-1 так і відповідача-2 та причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачів та внаслідок цього отриманою позивачем шкодою.

Одночасно, зважаючи на зміну позивачем предмета позову щодо солідарного стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в розмірі 22 169,00 грн., позивачем суду не обґрунтовано наявності у відповідачів солідарного обов'язку згідно закону по відшкодуванню шкоди позивачу.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги про солідарне відшкодування з відповідачів шкоди у сумі 22 169,00 грн. за недоведеністю не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати пов'язані з розглядом справи при відмові в позові покладаються на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 04.12.2017

Суддя І.І. Борисенко