ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 р. Справа № 909/901/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М.М., секретар судового засідання Вакалюк А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування",

вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070

в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Старк Україна"

вул. М.Кібальчича, 2А, м. Київ, 02218

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька"

вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення страхового відшкодування в сумі 30 068,73 грн.

за участю:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність №150/2017 від 12.05.2017 р.)

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Старк Україна" подало позов до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в сумі 30 068,73 грн.

Ухвалою суду від 19.09.2017 року прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження і призначено розгляд справи на 05.10.2017 року. Ухвалою суду від 05.10.2017 року відкладено розгляд справи на 17.10.2017 року. Ухвалою суду від 17.10.2017 року відкладено розгляд справи на 07.11.2017 року. У зв'язку з відрядженням судді Фрич М.М. згідно наказу №36-Г/с від 06.11.2017 р. судове засідання призначене на 07.11.2017 р. не відбулось.

Ухвалою суду від 10.11.2017 року призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 14.11.2017 року. Ухвалою суду від 14.11.2017 року відкладено розгляд справи на 16.11.2017 року. Ухвалою суду від 16.11.2017 року продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 27.11.2017 року.

В судовому засіданні представник відповідача вказав на те, що частину страхового відшкодування в сумі 29 068, 73 грн. сплачено, а в іншій частині в сумі 1000 грн. відповідач вимоги не визнає.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав суду клопотання (вх.№18663/17 від 23.11.2017), в якому просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. З приводу цього слід вказати таке.

Відповідно до підпункту 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, згідно ст. 75 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив таке.

13.07.2016 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №тп37608а6лв/лч, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб Toyota Camry (д.р.н. ВС5595ВМ).

13.12.2016 року в м. Львів, вул. Кульпарківська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Camry (д.р.н. ВС5595ВМ), яким керував водій ОСОБА_2 та автомобіля Volkswagen (р.н. KBR72P4), яким керував водій ОСОБА_3, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Toyota Camry (д.р.н. ВС5595ВМ), що був застрахований у ПрАТ "СК АХА Страхування".

Відповідно до постанови Сихівського районного суду м. Львова від 16.01.2017 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 ПДР України.

Позивач вказав, що відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2187379 від 24.01.2017 року, розмір страхового відшкодування склав 31 068, 73 грн.

Відповідач в судовому засіданні подав суду відзив вих. №1948 від 24.11.2017 року (вх.№12575/17 від 27.11.2017), відповідно до якого відповідач частково визнає позовні вимоги на суму 29 068, 73 грн.

Свою позиція відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до полісу №АЕ/7679791 від 09.03.2016 року франшиза становить 2000 грн., а відтак за словами відповідача - 31068, 73 грн. - 2000 грн. = 29068, 73 грн.

За словами відповідача вказана сума в розмірі 29068, 73 грн. ним сплачена, відповідно до платіжного доручення №9544 від 24.11.2017 року.

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов в спірному випадку наступних висновків.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною першою та пунктом 1 частини другої ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №тп37608а6лв/лч.

Відповідно до п.20.1. договору - за умовами цього договору страховик бере на себе зобов'язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п.20.2. цього договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов'язується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати згідно п.29.9. та п.29.10. договору в результаті настання страхового випадку.

Відповідно до п.20.2 договору до страхових ризиків відносяться, зокрема, збитки внаслідок ДТП - будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до постанови Сихівського районного суду м. Львова від 16.01.2017 року по справі №464/39/17, копія якої міститься в матеріалах справи, водія транспортного засобу Volkswagen (р.н. KBR72P4) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушень , передбачених ст.124, ст.122-4, ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП .

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen (р.н. KBR72P4), яким керував ОСОБА_3 застрахована СК "Галицька" відповідно до полісу №АЕ7679791.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до положень п.2.1 ст.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Статтею 29 вказаного Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З врахуванням викладеного страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зобов'язаний відшкодувати завдані застрахованим транспортним засобам збитки, пов'язані з відновлюваним ремонтом, лише з урахуванням зносу.

Відповідно до поданого позивачем страхового акту №АХА2187379 від 24.01.2017 року сума до виплати страхового відшкодування становить 31 068, 73 грн.

Що стосується франшизи, суд вважає за потрібне вказати таке.

Відповідно до п.11.5 Правил страхування фінансових ризиків - остаточний розмір страхового відшкодування встановлюється після відрахування зі збитків франшизи.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.56), позивач подав суду витяг з полісу страхування, відповідно до якого франшиза становить 1000 грн.

Проте, в додаток до відзиву на позовну заяву відповідач подав суду копію з оригіналу полісу №АЕ/7679791 від 09.03.2016 року, яка завірена належним чином, і відповідно до якого розмір франшизи складає 2000 грн.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, є всі підстави вважати, що поданий позивачем витяг з полісу не відповідає оригіналу полісу №АЕ/7679791 від 09.03.2016 року, належна копія якого подана відповідачем, а відтак не може братися судом до уваги.

Таким чином, здійснивши перерахунок суми страхового відшкодування з врахуванням франшизи за полісом, судом встановлено, що така сума становить: 31068, 73 грн. - 2000 грн. (франшиза) = 29068, 73 грн.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення страхового відшкодування в сумі 30 068, 73 грн. є обґрунтованою в частині 29068, 73 грн., що є сумою страхового відшкодування з врахуванням франшизи за полісом. Решта вимог в частині стягнення з відповідача 1000 грн. визнаються судом недоведеними та необґрунтованими, а відтак - задоволенню не підлягають.

В додаток до відзиву на позовну заяву відповідач подав суду платіжне доручення №9544 від 24.11.2017 року, відповідно до якого відповідач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 29068,73 грн. на рахунок позивача.

За таких обставин, є всі підстави вважати, що предмет спору в частині стягнення з відповідача 29068,73 грн. припинив своє існування, внаслідок сплати відповідачем страхового відшкодування в розмірі 29068,73 грн.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Відповідно до ч.2 ст.80 ГПК України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Згідно зі ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі закриття (припинення) провадження у справі, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст.ст. 22, 979, ч.1 ст. 988, ст. 993 Цивільного кодексу України, п.2.1 ст.2, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 32, 43, п.1-1 ч.1, ч. 2 ст.80, ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" /04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, / до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" /76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, буд. 22, / в частині стягнення страхового відшкодування в сумі 1000 грн. - відмовити.

Провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" /04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, / до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Галицька" /76018, м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, буд. 22/ в частині стягнення страхового відшкодування в сумі 29 068, 73 грн. - припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.11.17

Суддя Фрич М.М.