ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р. Справа № 921/760/16-г/7

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», м.Київ, вх. № 01-05/4266/17 від 07.09.2017р.

на рішення господарського суду Тернопільської області від 14.07.2017р.

у справі № 921/760/16-г/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», м.Київ

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Кагро», смт.Козова Козівського району Тернопільської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Укрселко», м.Тернопіль

про стягнення 39 016,17 доларів США, що еквівалентно станом на 14.11.2016р. 100000, 00 грн. за кредитним договором № 563/13 від 16.10.2013р., укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Укрселко»,

з участю представників:

від скаржника ОСОБА_3 представник на підставі довіреності № 184-ЮД1 від 28.12.2016р.

від відповідача не з»явився

від третьої особи не з»явився

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 14.07.2017р. у справі № 921/760/16-г/7 (суддя Стадник М.С.) відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», м.Київ до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Кагро», смт.Козова Козівського району Тернопільської області про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 39016,17 доларів США, що еквівалентно станом на 14.11.2016р. 1000000,00 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» подав до Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати згадане рішення та позов задоволити повністю посилаючись, зокрема, на те, що воно є незаконне, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Підставами для скасування оскаржуваного рішення скаржник вважає те, що господарський суд, повернувши заяву банку про зменшення позовних вимог без розгляду, фактично позбавив позивача скористатися своїм правом передбаченим ч. 4 ст. 22 ГПК України. Окрім того, апелянт зазначає, що представник банку ОСОБА_4 була уповноважена підписати заяву про зменшення позовних вимог, що підтверджується довіреністю від 28.12.2016р., згідно якої вона має право підписувати та подавати процесуальні документи без обмежень. Також, апелянт зазначає, що твердження суду першої інстанції, що поняття прощення, списання, анулювання боргу за рішенням кредитора є тотожними не відповідає вимогам чинного законодавства. Апелянт зазначає, що підставою виникнення зобовязань є укладений договір, а відображення їх у фінансовому обліку має похідний характер від узгоджених сторонами умов договору, списання заборгованості банком за рахунок сформованих резервів не є прощенням боргу та не припиняє зобовязань за кредитним договором. Крім того, скаржник стверджує, що суд першої інстанції безпідставно застосував положення ч. 1 ст. 559 ЦК України, що зі списанням суми заборгованості позичальника припинилася порука, яка забезпечувала сплату суми позовних вимог.Також, апелянт зазначає, що судом першої інстанції безпідставно встановлено преюдиційний факт про припинення зобовязань, який встановлений рішенням господарського суду Тернопільської області від 13.06.2017р. у справі № 921/133/15-г/7, оскільки таке рішення не набрало законної сили. Апелянт стверджує, що суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи банку, як такі, що не підтвердженні матеріалами справи щодо належного направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення кредитних траншів.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2017р. справу № 921/760/16-г/7 призначено судді-доповідачу ОСОБА_5 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Матущаку О.І.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.09.2017р., подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 03.10.2017р.

02.10.2017р. позивачем (скаржником) до суду апеляційної інстанції подано заяву про залучення Національного банку України до участі у справі № 921/760/16-г/7 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача (скаржника) мотивуючи тим, що у випадку відмови у задоволенні апеляційної скарги Банку, рішення суду першої інстанції вступить в законну силу а тому, Національним банком України до ПАТ Універсал Банк можуть бути застосовані заходи впливу, оскільки рішенням суду першої інстанції встановлено факт порушення банківського законодавства.

В судовому засіданні від 02.10.2017року, дослідивши матеріали справи та доводи заяви позивача (скаржника) про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (скаржника) Національного банку України, колегія суддів прийшла до висновку, що дане клопотання не підлягає до задоволення, оскільки рішення у справі не може вплинути на права або обовязки Національного банку України щодо однієї із сторін.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 03.10.2017р. розгляд апеляційної скарги в порядку ст. 77 ГПК України відкладено на 17.10.2017р. з підстав, викладених у даній ухвалі суду.

Представник позивача в судове засідання 17.10.2017р. зявився та подав клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості отримати останнім відповідь від Національного банку України для роз»яснення окремих питань

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.10.2017р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 30.10.2017р.

У звязку із перебуванням суддічлена колегії ОСОБА_1, судове засідання 30.10.2017р. не відбулось, про що відповідно до абз. 2 пп. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 21 від 03.03.2016р., було повідомлено представника позивача (скаржника).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.11.2017р. розгляд апеляційної скарги призначено на 27.11.2017р.

На адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення б/н від 23.11.2017р., в яких останній зазначає, що електронне повідомлення Департаменту Банківського нагляду Національного банку України, постанова Вищого господарського суду України від 16.09.2016р. у справі № 910/32912/15 і постанова Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.2017р. у справі № 921/165/16-г/7 не досліджувалися в суді першої інстанції, а тому апеляційний господарський суд Львівської області повинен повторно розглянути справу з врахуванням зазначених доказів.

Колегія суддів порадившись на місці прийняла дані письмові пояснення до розгляду та приєднала до матеріалів справи. Однак, вважає за необхідне зазначити наступне:

В силу приписів частини 3 статті 101 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на вищенаведене, електронне повідомлення Департаменту Банківського нагляду Національного банку України від 16.11.2017р., постанова Вищого господарського суду України від 16.09.2016р. у справі № 910/32912/15 і постанова Львівського апеляційного господарського суду від 21.09.2017р. у справі № 921/165/16-г/7, прийняті після прийняття рішення господарського суду Тернопільської області від 14.07.2017р., тобто не можуть бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

В ході судового засідання представнику скаржника права і обовязки, передбачені ст.22 ГПК України розяснені. Відводів складу суду в порядку статті 20 Господарського процесуального кодексу України не заявлялось.

Представник позивача (апелянта) в судове засідання 27.11.2017р. зявився, вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у ній, надав усні пояснення по суті спору.

В судове засідання 27.11.2017р. представники відповідача та третьої особи не зявились, причин неявки суду не довели, хоча належним чином були повідомлені про дату та час слухання справи.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частково до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, до прийняття оскаржуваного рішення позивачем подано до місцевого господарського суду заяву про зменшення позовних вимог №б/н від 10.07.2017р., за підписом представника ПАТ "Універсал Банк" за довіреністю ОСОБА_4, у якій останній просив стягнути з відповідача заборгованість по тілу кредиту за договором №563/13 за траншем від 16.10.2013р. у розмірі 192,09 дол. США, що еквівалентно станом на 10.07.2017р. 5 000,00 грн., та повернути надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 13 400,00 грн. у звязку із зменшенням позовних вимог. Заяву обґрунтовував створенням сприятливих умов для виконання зобов'язань для відповідача та погашення заборгованості.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем в порушення процесуального законодавства, а саме п. 3. ст. 63 ГПК України, у заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога в розмірі 192,09 дол. США, що еквівалентно станом на 10.07.2017р. 5 000,00 грн., не надано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини та не надано обгрунтований розрахунок стягуваної суми.

Крім того, місцевий господарський суд встановив, що заява про зменшення позовних вимог підписана особою, яка не уповноважена на такі дії Банком. Так, відповідно до Довіреності від 28.12.2016р., ОСОБА_4 уповноважена представляти Банк в тому числі в судах, з усіма правами наданими позивачу, відповідачу, третій особі, зокрема: з правом змінювати предмет та підстави позову, інших процесуальних прав, а саме право зменшення чи збільшення позовних вимог, зміст Довіреності не містить, що свідчить про обмеження прав представника щодо таких дій.

Враховуючи вищенаведене, місцевий господарський суд не прийняв до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з вищенаведеним висновком місцевого господарського суду, та вважає за необхідне зазначити наступне.

За своїм змістом вказана заява в частині зменшення розміру позовних вимог відповідає приписам ч. 4 ст. 22 ГПК України, яка визначає, що позивач вправі до прийняття рішення у справі зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 09.07.2002 у справі за конституційним зверненням ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Кампус Коттон клаб" щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України у справі N 1-2/2002 (справа про досудове врегулювання спорів), зазначено, що з частини другої статті 124 Конституції України (254к/96-ВР) щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням. Суб'єктами таких правовідносин можуть бути громадяни, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи та інші суб'єкти цих правовідносин. Зазначена норма, як і інші положення Конституції України (254к/96-ВР), не містить застереження щодо допустимості судового захисту тільки після досудового врегулювання спору та неприпустимості здійснення правосуддя без його застосування.

Пунктом 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 роз'яснено, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. У разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому, питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 3.11 вищезазначеної постанови роз'яснено, що ГПК України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Пунктом 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 зазначено, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК. Так, позовна заява підлягає поверненню без розгляду, якщо позивачем не вказано повне найменування сторін та їх поштових адрес, або позовну заяву підписано не уповноваженою належним чином особою чи особою, посадове становище якої не вказано, або прокурор не зазначив орган, уповноважений здійснювати відповідні функції держави у спірних відносинах, або позовна заява не підписана позивачем. Про повернення позовної заяви і доданих до неї документів виноситься ухвала, яку може бути оскаржено.

В свою чергу, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що під час розгляду справи по суті від позивача надійшла заява, у якій останній зменшив розмір позовних вимог. Вказану заяву суд долучив до матеріалів справи, проте до розгляду не прийняв у зв'язку з невиконанням позивачем вимог, передбачених ст.ст. 54-57 ГПК України, дотримання яких необхідне для подачі заяви про збільшення (зменшення) позовних вимог. Таким чином, суд першої інстанції здійснив розгляд первісно заявлених у позові позовних вимог.

Відтак, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було не прийнято до розгляду заяву позивача, коли за приписами процесуального закону (з урахуванням роз'яснень постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18) вона повинна була бути повернута позивачу без розгляду у випадку невиконання позивачем вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків.

При цьому, колегією суддів встановлено, що заява позивача б/н від 10.07.2017р. підписана представником позивача за довіреністю від 28.12.2016р. ОСОБА_4, яка уповноважена представляти Банк в тому числі в судах, з усіма правами наданими позивачу, відповідачу, третій особі, зокрема: з правом змінювати предмет та підстави позову, та підписувати, подавати претензії, вимоги, позовні заяви та інші процесуальні документи без обмежень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції безпідставно обмежив право представника позивача на подання заяви про зменшення позовних вимог, оскільки як вбачається з довіреності від 28.12.2016р. ОСОБА_4 уповноважена представляти Банк з усіма правами наданими позивачу та підписувати (подавати) інші процесуальні документи без обмежень.

Крім цього, позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом зазначено про часткове cтягнення з відповідача 39 016,17 дол. США, що еквівалентно станом на 14.11.2016р. 1 000 000 грн., суми заборгованості по першому траншу, виданому 16.10.2013р. за Договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №563/13 від 16.10.2013р. В заяві про зменшення позовних вимог позивач просить стягнути на користь ПАТ «Універсал Банк» з ТзОВ «Карго» заборгованість по тілу кредиту, за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 563/13, траншем від 16.10.2013р. в загальному розмірі 192, 09 дол. США, що еквівалентом в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10.07.2017р. становить 5 000, 00 грн.

Тобто, в прохальній частині заяви про зменшення позовних вимог зазначено, що Банк просить стягнути 5000, 00 грн. заборгованості по тілу кредиту за траншем № 1, також в матеріалах наявний розрахунок заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 563/13, отже місцевий господарський суд безпідставно застосував положення п. 3. ст. 63 ГПК України.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні обумовлені процесуальним законом підстави щодо не прийняття до розгляду заяви позивача від 10.07.2017, оскільки остання відповідала приписам ст.ст 54-57 ГПК України.

Абз. 7 п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 року № 7 (із змінами) зазначено, якщо у процесі перегляду справи апеляційним господарським судом буде встановлено, що суд першої інстанції, приймаючи процесуальний акт, неправомірно відмовив у задоволенні частини позовних вимог, або припинив провадження чи залишив без розгляду позов у певній частині, або ж не розглянув одну чи кілька заявлених вимог, у тому числі в зв'язку з неправомірною відмовою в прийнятті зустрічної позовної заяви тощо, суд апеляційної інстанції повинен самостійно усунути відповідне порушення. Він не вправі передавати справу на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів з метою усунення допущеного порушення в частині неприйняття до розгляду заяви позивача від 10.07.2017, в порядку апеляційного перегляду справи, вважає за необхідне розглянути позовні вимоги позивача до відповідача з урахуванням поданої позивачем заяви від 10.07.2017 щодо зменшення суми заборгованості за траншом № 1 заборгованість по тілу кредиту, за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 563/13, траншем від 16.10.2013р. в загальному розмірі 192, 09 дол. США, що еквівалентом в національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на 10.07.2017р. становить 5 000, 00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" (далі Банк) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Укрселко" (далі ОСОБА_6) укладено 16.10.2013р. Кредитний договір №563/13, відповідно до умов якого Банк надає на підставі письмової заяви ОСОБА_6 кредитні кошти в межах відновлювальної кредитної лінії коштів в сумі ліміту кредитної лінії, що не може перевищувати ліміт кредитування в сумі 15 000 000,00 доларів США, строк дії кредитної лінії до 30.11.2014 року, при цьому, Банк надає ОСОБА_6 кредит шляхом надання окремих частин кредитних коштів (траншів) в будь-якій валюті, що передбачена Договором в рамках ліміту кредитування шляхом перерахування суми траншу кредиту в повному обсязі на поточний рахунок ОСОБА_6, при цьому: у період з 16.10.2013р. по 29.09.2014р. ліміт кредитування становить 15 000 000,00 дол. США; з 30.09.2014р. по 30.10.2014р. 13 000 000,00 дол. США; з 31.10.2014р. по 30.11.2014р. 10 000 000,00 дол. США ( п. 1.1, 2.1, 2.1.1 кредитного договору).

За користування кредитом (всією сумою або частиною) у дол. США ОСОБА_6 сплачує Кредитору проценти за індексом змінюваної процентної ставки 3mnth Libor (п. 1.1.1.2 договору), що нараховуються за встановленою формулою у п. 1.1.1 договору: "Процентна ставка = Індекс плюс Маржа", при цьому, таке нарахування буде здійснюватися з урахуванням наступного:

а/ для перших траншів, які надаватимуться Кредитором ОСОБА_6 зі строком дії більше 12 місяців (але в межах строку дії, тобто до 30.11.2014р.): Розмір процентної ставки = 3mnth Libor (індекс) + 9,5% річних (Маржа), але не менше ніж 9,5% річних та не більше ніж 15% річних;

б/ для траншів зі строком дії більше 6 місяців, але до 12 місяців включно: Розмір процентної ставки = 3mnth Libor (індекс) + 9,5% річних (Маржа), але не менше ніж 9,5% річних та не більше ніж 15% річних;

в/ для траншів зі строком дії більше 5 місяців, але до 6 місяців включно: Розмір процентної ставки = 3mnth Libor (індекс) + 9,25% річних (Маржа), але не менше ніж 9,25% річних та не більше ніж 15% річних;

г/ для траншів, зі строком дії до 5 місяців включно: Розмір процентної ставки = 3mnth Libor (індекс) + 9% річних (Маржа), але не менше ніж 9% річних та не більше ніж 15% річних;

Зазначені ставки діють до дати їх перегляду, при цьому, датою встановлення нової змінюваної процентної ставки (індексу) або датою перегляду ставки є: 1 січня, 1 квітня, 1 липня, 1 жовтня, при цьому, зміна розміру Індексу, яка відбувається у дату перегляду ставки здійснюється автоматично в порядку передбаченому договором та не потребує внесення змін до договору (п.п. 1.1.1.7, 1.1.1.8 договору).

Сторони погодили, що при укладені договору розмір індексу складає 0,24355% річних, що застосований за 15 жовтня 2013р. Розмір процентної ставки для перших траншів, які надаватимуться Кредитором ОСОБА_6 зі строком дії більше 12 місяців (але в межах строку дії ліміту кредитування до 30.11.2014р.) складає 9,74355% річних (п. 1.1.1.1 договору).

Нарахування процентів за кредитом здійснюється у валюті кредиту впродовж строку користування кредитом до повного повернення заборгованості за кредитом, з дня фактичного надання траншу, а в подальшому з останнього календарного дня попереднього місяця, і закінчується в день, що передує останньому календарному дню кожного місяця протягом дії Договору, на фактичні залишки заборгованості (п. 2.5 договору).

Між Банком і ОСОБА_6 по договору №563/13 укладено додаткові угоди від 15.01.2015р. та 25.04.2014р., якими внесено доповнення п.5.1.21 щодо додаткового забезпечення позовних вимог, та сплати комісії за організацію загального ліміту кредитних операцій для ОСОБА_6 та ТОВ "Торговий дім М-Трейд" в розмірі 0,098% від суми середньоденного залишку суми заборгованості, що складає 14 700,00 дол. США та має бути сплачена до 16.05.2014р.

Зобовязання ОСОБА_6 по Кредитному договору №563/13 від 16.10.2013р. забезпечено Договором поруки №SU-04/563/13 від 16.10.2013р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "Універсал Банк" (Банк), ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Кагро" (Поручитель), ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Укрселко" (ОСОБА_6 1) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "М-Трейд" (ОСОБА_6 2), згідно умов якого Поручитель зобов'язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення ОСОБА_6 1 зобов'язань, що випливають з Кредитного договору №563/13 від 16.10.2013р. (п. 1.1 Договору поруки).

Порукою забезпечується виконання зобов'язань: з повернення кредиту в сумі 15 000 000 доларів США, зі строком користування кредитом до 30.11.2014р., у строки, у випадки та на умовах, передбачених Кредитним договором; із сплати процентів за користування кредитом у гривні за змінюваною за типом процентною ставкою у розмірі, що визначається за формулою: "Процентна ставка = Індекс плюс Маржа"; зі сплати можливої неустойки; з відшкодування всіх можливих збитків та витрат; із виконання позичальником інших умов Кредитного договору (п. 2.1 Договору поруки).

Поручитель надає свою попередню безвідкличну та безумовну згоду на будь-які уточнення, зміни, в тому числі збільшення, забезпечених порукою зобов'язань, які можуть існувати в майбутньому в результаті внесення змін до кредитного договору або будь-яким іншим чином, і які можуть впливати на обсяг будь-яких зобов'язань поручителя за Договором поруки (п. 2.3 Договору поруки).

Поручитель зобов'язаний у 7-денний строк з дня отримання письмової вимоги Кредитора виконати забезпечені порукою зобов'язання шляхом перерахування заборгованості за забезпеченими порукою зобов'язаннями, в тому числі суми основної заборгованості за кредитом, процентів, комісій, неустойки тощо (п. 4.1.1 Договору поруки).

Договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін, строк його дії встановлюється до повного виконання зобов'язань ОСОБА_6 / Поручителем або повного погашення Поручителем заборгованості за Кредитним договором (п. 7.2 Договору поруки).

Усі повідомлення за Договором вважаються здійсненими (надісланими) належним чином, у разі, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, курєром, телеграфом, або вручені особисто за адресами сторін. Дата отримання відповідного повідомлення буде вважатися дата його особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу поштового зв`язку одержувача (п. 7.4 Договору поруки).

На виконання умов Кредитного договору №563/13 Банк надавав ОСОБА_6 кредитні кошти згідно з заявками, які є невід'ємними частинами кредитного договору:

1/ Заявка від 16.10.2013 - сума траншу 7 500 000,00 дол. США, процентна ставка: тип процентної ставки змінювана (плаваюча) на базі індексу - 3mnth Libor; розмір процентної ставки визначається у процентах річних за формулою: "Процентна ставка = Індекс плюс Маржа", при цьому Маржа становить 9,5%, Індекс - 0,24355, діючий станом на день, який передує даті надання кредиту, а саме станом на 15.10.2013р., дата погашення траншу - 30.11.2014р. - 7 500 000,00 дол. США. Згідно меморіального ордеру №001RVV/28050 від 16.10.2013 року на рахунок ОСОБА_6 перераховано 7 500 000,00 дол. США.

2/ Заявка від 17.10.2013 - сума траншу 7 500 000,00 дол. США, процентна ставка: тип процентної ставки змінювана (плаваюча) на базі індексу - 3mnth Libor; розмір процентної ставки визначається у процентах річних за формулою: "Процентна ставка = Індекс плюс Маржа", при цьому Маржа становить 9,5%, Індекс - 0,24605, діючий станом на день, який передує даті надання кредиту, а саме станом на 16.10.2013р., графік погашення траншу: 30.09.2014р. - 2 000 000,00 дол. США, 31.10.2014р. - 3 000 000,00 дол. США, 30.11.2014р. - 2 500 000,00 дол. США. Згідно меморіального ордеру №001RVV/27931 від 17.10.2013 року на рахунок ОСОБА_6 перераховано 7 500 000,00 дол. США.

Як випливає з розрахунків Банку, заборгованість ОСОБА_6 за договором №563/13 станом на 14.11.2016р. становить: 15 000 000,00 дол. США, що еквівалентно 384 455 985,00 грн. тіло кредиту, 542 310,54 дол. США, що еквівалентно 13 899 635,60 грн відсотки та 2 961 177,08 дол. США, що еквівалентно 75 896 150,02 грн. відсотки за користування простроченою сумою тіла кредиту: 1/ борг по траншу отриманому 16.10.2013р.: 7 500 000,00 дол. США, що еквівалентно станом на 14.11.2016р. 192 227 992,50 грн. тіло кредиту; 289 490,19 дол. США, що еквівалентно 7 419 749,17 грн. за період з 30.06.2014р. по 30.11.2014р. відсотки та 1 451 928,67 дол. США, що еквівалентно 37 213 511,05 грн. відсотки за користування простроченою сумою тіла кредиту за період з 30.11.2014р. по 14.11.2016р. 2/ борг по траншу отриманому 17.10.2013р.: 7 500 000,00 дол. США, що еквівалентно станом на 14.11.2016р. 192 227 992,50 грн. тіло кредиту; 252 820,35 дол. США, що еквівалентно 6 479 886,43 грн. за період з 30.06.2014р. по 30.11.2014р. відсотки та 1 509 248,41 дол. США, що еквівалентно 38 682 638,97 грн. відсотки за користування простроченою сумою тіла кредиту за період з 30.09.2014р. по 14.11.2016р.

Відповідно до розрахунків, ОСОБА_6 допущено заборгованість по відсотках за червень - липень 2014р. 182 392,18 дол. США, що стало підставою для звернення Банку з вимогою від 13.08.2014р. до Поручителя про дострокове повернення кредитних траншів, а саме на 31-й робочий день з дати відправлення вимоги.

Як доказ направлення 18.08.2014р. вимоги, позивач надав опис вкладення і список згрупованих поштових відправлень, направлені на адресу ОСОБА_6 (№20 у списку) та Поручителя (№3, №4, №5 у списку), які подані у відділенні поштового зв`язку К-74 (Київ-74).

Несплата у встановлений строк суми вимог стала підставою для звернення до суду про стягнення такої з Поручителя.

Порядок укладення, зміни, розірвання та виконання кредитного договору регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України (далі ГК - України), Закону України "Про банки і банківську діяльність" та нормативними актами, прийнятими Національним банком України, який є особливим центральним органом державного управління (ст. 2 Закону України "Про Національний банк України") та видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обовязковими для органів державної влади, місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб;

Відповідно до ст.ст. 47, 49, ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, при цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості;

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі, у якому передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ст. 345 ГК України, ст. 1055 ЦК України).

Згідно ст.ст. 1048, 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути банку суму кредиту та сплатити проценти до дня повернення кредиту, при цьому, кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми на банківський рахунок кредитора.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та умов договору (ст.ст. 526, 530 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, якщо це встановлено договором або законом, при цьому, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.ст. 546, 547, 548 ЦК України).

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

За змістом положень ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України, поручитель пов'язаний із боржником зобов'язальними правовідносинами, проте він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором; має право висувати заперечення проти вимог кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК України).

Подання кредитором позову до боржника не є перешкодою для подання позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашено (правова позиція, викладена в п. 4.1.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів").

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 558 ЦК України).

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання (ч. 1 ст. 559 ЦК України).

Одним із видів припинення зобов'язання за волею кредитора є звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (стаття 605 ЦК України).

Як встановлено судом, рішенням господарського суду Чернівецької області від 27.04.2015р. у справі №926/217/15 стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Мрія Глибоччини" на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" 15 000 000,00 доларів США, що станом на 03.10.2014р. еквівалентно 194 107 440,00 грн. заборгованості по кредиту за договором №563/13 від 16.10.13р., 366 294,61 доларів США, що станом на 03.10.2014р. еквівалентно 4 740 033,93 грн. відсотків за користування кредитом, 2 162,68 доларів США, що станом на 03.10.2014р. еквівалентно 27 986,12 грн. відсотків за користування простроченим кредитом; 14 400 000,00 доларів США, що станом на 03.10.2014р. еквівалентно 186 343 142,40 грн. заборгованості по кредиту за договором №562/13 від 16.10.13р.; 443 546,44 доларів США що станом на 03.10.2014р. еквівалентно 5 739 710,93 грн. відсотків за користування кредитом, 1 081,34 доларів США, що станом на 03.10.2014р. еквівалентно 13 993,07 грн. відсотків за користування простроченим кредитом. Рішення набрало законної сили.

Тобто, вищезазначеним рішенням встановлено заборгованість Боржника перед Банком, при цьому, не встановлювалася відповідальність Поручителя у даній справі, а тому останній правомірно висуває заперечення проти вимог кредитора керуючись ч. 3 ст. 555 ЦК України.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 13.06.2017р. у справі №921/133/15-г/7 відмовлено у позові ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Мрія-Підгайці" (Поручитель) про стягнення заборгованості:

1. по договору № 563/13 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 16.10.2013р., укладеному між ПАТ "Універсал Банк" та ТОВ "Укрселко" (ОСОБА_6), в сумі 15 368 457,28 дол. США, що еквівалентно станом на 03.10.2014р. 198 875 460,05 грн., із яких: 1) заборгованість по траншу в розмірі 7 673 903,69 дол. США: прострочена заборгованість по кредиту 7 500 000,00 дол. США, що еквівалентно 97 053 720,00 грн.; відсотки 173 903,69 дол. США, що еквівалентно 2 250 400,05 грн.; відсотки за користування простроченою сумою основного боргу 0,00 дол. США, що еквівалентно 0,00 грн.; 2) заборгованість по траншу в розмірі 7 694 553,59 дол. США: прострочена заборгованість по кредиту 7 500 000,00 дол. США, що еквівалентно 99 571 340,00 грн.; відсотки 192 390,92 дол. США, що еквівалентно 2 489 633,88 грн.; відсотки за користування простроченою сумою основного боргу 2 162,68 дол. США, що еквівалентно 27 986,12 грн.;

2. по договору №562/13 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22.10.2013р., укладеному між ПАТ "Універсал Банк" та ТОВ "Цукровий завод Городенка" (ОСОБА_6), в сумі 14 844 627,78 дол. США, що еквівалентно 192 096 846,40 грн. станом на 03.10.2014р., із яких: 1) заборгованість по траншу в розмірі 7 403 336,69 дол. США: прострочена заборгованість по кредиту 7 200 000,00 дол. США, що еквівалентно 93 171 571,20 грн.; відсотки 202 255,35 дол. США, що еквівалентно 2 617 284,56 грн.; відсотки за користування простроченою сумою основного боргу 1 081,34 дол. США, що еквівалентно 13 993,06 грн. 2) заборгованість по траншу в розмірі 7 441 291,09 дол. США: прострочена заборгованість по кредиту 7 200 000,00 дол. США, що еквівалентно 93 171 571,20 грн.; відсотки 241 291,09 дол. США, що еквівалентно 3 122 426,38 грн. Рішення набрало законної сили.

Вищезазначеним рішенням господарського суду Тернопільської області встановлено припинення поруки, які забезпечували сплату суми позовних вимог, у звязку із списанням сум заборгованості ОСОБА_6 на підставі протоколу засідання Правління ПАТ Універсал Банк №39 від 10.12.2015р., згідно п.7.1 якого правління Банку вирішило списати з балансу Банка за рахунок створених резервів заборгованість клієнтів ТОВ Торговий дім М Трейд, ТОВ Цукровий завод Городенка, ТОВ Укрселко у сумі, що становитиме на 15.12.2015р. 33 686 844,67 дол. США та 3 060 479,01 грн. (Додаток 1) відповідно до Положення Про методику розрахунку та використання резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями ПАТ Універсал Банк згідно з вимогами міжнародних стандартів фінансової звітності та доручено Департаменту кредитного адміністрування надати інформацію про списання заборгованості до відділу податкового обліку.

Згідно Додатку №1 до протокольного рішення Правління ПАТ Універсал Банк №39 від 10.12.2015р., списано заборгованість ТОВ "Укрселко" в сумі 8 580 716,75 дол. США (перший транш) та 8 560 066,86 дол. США (другий транш).

Матеріалами справи №921/133/15-г/7 встановлено, що списана сума відсотків, нарахованих та несплачених відповідачем станом на 15.12.2015р. складає по договору №563/13: по першому траншу від 16.10.2013р. 7 500 000,00 доларів США (тіло кредиту) та 1 060 066,86 доларів США (відсотки); по другому траншу від 17.10.2013р. 7 500 000,00 доларів США (тіло кредиту) та 1 080 716,75 доларів США (відсотки), і включає період, заявлений у даній справі та згідно рішення господарського суду Чернівецької області від 27.04.2015р. у справі №926/217/15. Доказом списання зазначених сум є дані виписок по рахунках, на яких обліковувався кредит.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.2.6 Постанови Пленуму ВГС України №18 від 26 грудня 2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, вищенаведені факти, вважаються встановленими і не потребують повторного доказування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції, що станом на 15.12.2015р. позивач списав за рахунок резерву, як безнадійну заборгованість ОСОБА_6 віднесену до V (найнижчої/безнадійної) категорії якості у порядку, передбаченому Положенням (більше ніж 50 відсотків боргу прострочено понад 90 днів, рішення прийнято до закінчення строку позовної давності), Постанова №172, якою керувалося правління Банку, іншого не передбачає, а тому зобовязання ОСОБА_6 припинилося 15.12.2015р.

Отже, враховуючи вищенаведене, відповідно до п. 1.1 Договору поруки та ст. 554 ЦК України, Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, та порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання (ч. 1 ст. 559 ЦК України), а тому, зі списанням сум заборгованості ОСОБА_6 припинилася порука, яка забезпечувала сплату суми позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог), які заявлені до ТОВ «Кагро» є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що зменшення розміру позовних вимог згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" є підставою для повернення відповідної суми судового збору. У разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню за ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Відтак, скаржнику слід повернути надмірно сплачений судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції та за перегляд рішення в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Колегія суддів також зазначає, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми; а обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Тернопільської області від 14.07.2017 року у даній справі слід змінити, беручи до уваги підставність подання позивачем заяви про зменшення позовних вимог.

Судовий збір за перегляд рішення господарського суду Тернопільської області від 14.07.2017 року у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.1,21,22,33,34,43,49,91,99,101-105 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», м.Київ, вх. № 01-05/4266/17 від 07.09.2017р. задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Тернопільської області від 14.07.2017р. у справі № 921/760/16-г/7 змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

« 1. В позові відмовити, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

2. Повернути Публічному акціонерному товариству «Універсал Банк» (04114, м.Київ, вул.Автозаводська, 54/19 код 21133352 МФО 322001 рахунок № 0002) судовий збір в розмірі 13400 грн., сплачений платіжним дорученням № 1780/2 від 30.11.2016р., за подання позовної заяви до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Кагро»»

3. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 1760,00 грн. за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4. Повернути Публічному акціонерному товариству «Універсал Банк» (04114, м.Київ, вул.Автозаводська, 54/19 код 21133352 МФО 322001 рахунок № 0002) судовий збір в розмірі 14740 грн., сплачений платіжним дорученням № 1780/8 від 03.08.2017р. за перегляд в апеляційному порядку рішення господарського суду Тернопільської області від 14.07.2017р. у справі № 921/760/16-г/17.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

6. Матеріали справи повернути господарському суду Тернопільської області.

Повний текст постанови оформлено і підписано відповідно до вимог ст.105 ГПК України 01 грудня 2017р.

Головуючий суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.

суддя Матущак О.І.