ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Справа № 922/1374/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Короткевича О.Є. (доповідач у справі),
суддів:Коваленка В.М., Полякова Б.М.
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4
на ухвалуХарківського апеляційного господарського суду від 28.08.2017 року
у справі Господарського суду№ 922/1374/17 Харківської області
за заявоюОСОБА_5
пробанкрутство

в судовому засіданні взяли участь представники:

кредитор - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28 серпня 2017 року у справі № 922/1374/17 (судді: Здоровко Л.М. - головуючий, Бородіна Л.І., Шутенко І.А.) апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_4 припинено.

Не погоджуючись із винесеною судом апеляційної інстанції ухвалою, скаржник ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 29 серпня 2016 року та скерувати справу до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги по суті.

Касаційна скарга мотивована порушенням та неправильним застосуванням судами норм процесуального права, зокрема, ст.ст. 1, 91 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ст.ст. 55, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.05.2017 року порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи підприємця ОСОБА_5 за заявою боржника в порядку норм ст.ст. 90-91 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Господарського суду Харківської області від 25.05.2017 фізичну особу підприємця ОСОБА_5 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Не погоджуючись з постановою місцевого господарського суду, фізична особа ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, якою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати та припинити провадження у справі.

Припиняючи апеляційне провадження за скаргою фізичної особи ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки скаржник не набув у встановленому законом порядку статусу кредитора та не є іншим учасником справи про банкрутство, останній позбавлений права апеляційного оскарження прийнятої у справі постанови про визнання банкрутом відповідно до положень ст. 91 ГПК України.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Пункт 8 частини 1 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Проте, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Так, нормами ч. 1 ст. 91 ГПК України передбачено право на апеляційне оскарження судового рішення, що не набрало законної сили особою, яка не брала участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Провадження у справах про банкрутство здійснюється в порядку, передбаченому ГПК України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

В силу особливостей справи про банкрутство, коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Учасниками провадження у справі про банкрутство, згідно зі ст. 1 Закону про банкрутство, є сторони (конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут)), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Між тим, стаття 1 Закону про банкрутство передбачає, що кредитор - це юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що вказаний вище перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Проте, як встановлено апеляційним господарським судом, скаржник не є ані стороною, тобто визнаним кредитором, ані іншим учасником провадження у справі про банкрутство.

В обґрунтування наявності права на звернення з апеляційною скаргою фізична особа ОСОБА_4 посилався на те, що між боржником та скаржником існує спір про розподіл майна, що перебуває у спільній сумісній власності, у зв'язку з чим, останній вважає, що постановою про визнання боржника банкрутом вирішено питання про його права та законні інтереси, оскільки в мотивувальній частині постанови зазначено, що спірне майно є активами боржника.

Відповідно до частини 2 статті 90 Закону про банкрутство, підставою для визнання фізичної особи-підприємця банкрутом є його нездатність задовольнити вимоги кредиторів за грошовими зобов'язаннями та/або виконати обов'язок зі сплати обов'язкових платежів.

Судом встановлені ознаки загрози неплатоспроможності боржника, а саме, його неспроможність виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як за допомогою процедури банкрутства, що є підставою для визнання боржника банкрутом.

Разом з цим, при винесенні ухвали, судом апеляційної встановлено, що оскаржуваною постановою не вирішувалось питання щодо включення спірного майна боржника до ліквідаційної маси.

Виявлення ліквідатором майнових активів боржника та формування ліквідаційної маси відбувається у процедурі ліквідації банкрута, тобто, вже після визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатора у справі.

Таким чином, колегія суддів касаційної погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність на момент звернення з апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_4 можливості оскаржити судові рішення у справі про банкрутство.

За таких обставин, колегія суддів підтримує висновок апеляційного господарського суду про припинення апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_4 на постанову Господарського суду Харківської області від 25 травня 2017 року у справі № 922/1374/17.

Враховуючи наведені вище обставини, Вищий господарський суд України не знайшов законних підстав для повного або часткового задоволення вимог касаційної скарги, а тому ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 28 серпня 2017 року слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11113 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 28 серпня 2017 року у справі № 922/1374/17 залишити без змін.

Головуючий О.Є. Короткевич

Судді В.М. Коваленко

Б.М. Поляков