ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р.Справа № 915/1388/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський бізнес-центр Олександрівський

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року про повернення зустрічної позовної заяви

по справі № 915/1388/16

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський бізнес-центр Олександрівський

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська інноваційна компанія

про :

- визнання недійсним Кредитного договору №12-041037 від 28.10.2004;

- визнання недійсним Кредитного договору №12-061008 від 25.10.2006;

- визнання недійсним Кредитного договору №12-080201 від 22.02.2008,-

В С Т А Н О В И В :

25.10.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївський бізнес-центр Олександрівський (далі по тексту позивач) звернулось до господарського суду Миколаївської області з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська інноваційна компанія про визнання недійсним Кредитного договору №12-041037 від 28.10.2004; визнання недійсним Кредитного договору №12-061008 від 25.10.2006; визнання недійсним Кредитного договору №12-080201 від 22.02.2008.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 30.10.2017 року у даній справі повернуто зустрічну позовну заяву на підставі п.п.4, 6 ч.1 ст.63 ГПК України.

Такий висновок суду мотивований тим, що позивачем за зустрічним позовом було не надано доказів надсилання копії зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 акціонерному товариству Українська інноваційна компанія та доказів сплати судового збору за всіма вимогами.

Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївський бізнес-центр Олександрівський звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу на розгляд до господарського суду Одеської області. Доводи та вимоги скаржника ґрунтуються на тому, що оскаржувана ухвала є безпідставною та необґрунтованою, винесена з невірним застосуванням та порушенням норм процесуального права.

За твердженням апелянта, висновок суду першої інстанції про несплату судового збору є помилковим, до зустрічної позовної заяви була додана квитанція про сплату судового збору у розмірі 1600 грн., відповідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір».

Крім того скаржник зазначає, що копія зустрічної позовної заяви була направлена на офіційну адресу ОСОБА_1 акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія».

Учасники судового процесу в судове засідання 28.11.2017 року не зявились, без поважних причин, хоча були належним чином повідомленні про час та місце слухання справи, про що свідчить поштові повідомлення.

Відповідно до ч.2 ст.102 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Оскільки представники учасників судового процесу в судове засідання 28.11.20176 року не зявились, строк розгляду апеляційної скарги, згідно ч.2 ст.102 ГПК України, закінчується та ніхто із сторін не заявив клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги, судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу за відсутністю їх представників.

Розглянувши матеріали оскарження ухвали та апеляційну скаргу, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст.60 ГПК України, відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

За змістом п. 2 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Повертаючи зустрічну позову заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський бізнес-центр Олександрівський про визнання недійсними Кредитного договору №12-041037 від 28.10.2004; визнання недійсним Кредитного договору №12-061008 від 25.10.2006; визнання недійсним Кредитного договору №12-080201 від 22.02.2008, місцевий господарський суд виходив з того, що в поданій зустрічній позовній заяві обєднані три вимоги немайнового характеру, у звязку з чим позивачем повинен був сплачений судовий збір у розмірі 4800 грн. (1600 х 3) та відсутні докази направлення копії позовної заяви відповідачу.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви Товариству з обмеженою відповідальністю Миколаївський бізнес-центр Олександрівський на підставі п.п.4,6 ч.1 ст.63 ГПК України, виходячи з наступного.

Зустрічний позов це позов, що подається відповідачем позивачу для одночасного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача.

Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів (зокрема,й від первісного).

По-перше, право подання зустрічного позову має не будь-який учасник судового процесу, а лише відповідач за первісним позовом; предявляється він до первісного позивача.

По-друге, подання зустрічного позову є можливим лише до винесення судом першої інстанції рішення за первісним позовом.

По-третє, зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємоповязаних вимог.

Взаємна повязаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно повязані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна повязаність першого і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказів; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає субєктивне право позивача за первісним позовом.

Відсутність однієї з перелічених підстав прийняття зустрічного позову тягне за собою повернення зустрічної позовної заяви.

До зустрічного позову ставляться такі специфічні вимоги: подання його до початку розгляду господарським судом справи та взаємна пов'язаність з первісним позовом. Недотримання цих вимог може мати наслідком, зокрема, відмову в його прийнятті на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України як такого, що поданий з порушення припису ч. 1 ст. 60 цього Кодексу.

Зокрема, згідно зі ст. 58 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Водночас суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні.

Частиною 4 ст. 22 ГПК України передбачено право позивача до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Також до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Тобто Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість об'єднання позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, але не передбачає звернення позивача з другим позовом у межах вже порушеного за його позовом провадження, надаючи лише суду право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ. Оскільки подання зустрічного позову проводиться за загальними правилами подання позовів, звернення заявника зустрічного позову з другим зустрічним позовом до того ж відповідача у межах однієї справи є також неприпустимим.

З зустрічної позовної заяви скаржника вбачається, що його вимоги носять потрійний немайновий характер.

В якості доказу про сплату судового збору за розгляд зустрічної позовної заяви, скаржником додана квитанція № СВ003090832 від 20.10.2017 року на суму 1600 грн.

Відповідно до пункту 2.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, якщо в позовній заяві обєднано дві або більше вимог немайнового характеру, повязаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Згідно з п.п.4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір, за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду ставку судового збору встановлено у розмірі 50 % ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру 50 % ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 1600 грн.

Таким чином, сплаті при подачі зустрічної позовної заяви, з Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський бізнес-центр Олександрівський підлягала сума в розмірі 1600 грн. х 3 = 4800 грн. проте скаржником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це встановлено Законом України „Про судовий збір та Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України.

Між тим, заявником до зустрічного позову також не надано доказів направлення копії зустрічної заяви на юридичну адресу ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська інноваційна компанія, однак посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що заява була направлена на адресу офіційної електронної пошти, доказами не підтверджується, тому до ваги колегією суддів не приймається.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеної місцевим господарським судом ухвали про повернення зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський бізнес-центр Олександрівський із доданими до неї документами на підставі п.п.4, 6 ст.60 ГПК України, без розгляду по суті.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Миколаївської області від « 30» жовтня 2017 року відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для її скасування або зміни відсутні, а тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський бізнес-центр Олександрівський без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-106 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський бізнес-центр Олександрівський залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 30 жовтня 2017 року у справі № 915/1388/16 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „01" грудня 2017 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький