ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017 справа № 908/1590/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не зявився не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунальної установи Запорізька обласна клінічна лікарня Запорізької обласної ради, м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від26.09.2017р. (повний текст підписано 02.10.2017р.)
у справі№ 908/1590/17 (суддя Горохов І.С.)
за позовомКомунальної установи Запорізька обласна клінічна лікарня Запорізької обласної ради, м.Запоріжжя
доКомунальної установи Василівська центральна районна лікарня Василівської районної ради Запорізької області, м.Василівка Запорізької області
простягнення 4139,84грн.

В С Т А Н О В И В :

Комунальна установа Запорізька обласна клінічна лікарня Запорізької обласної ради, м.Запоріжжя, позивач, звернулася до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Комунальної установи Василівська центральна районна лікарня Василівської районної ради Запорізької області, м.Василівка Запорізької області про стягнення 4139,84грн., які складаються з заборгованості за проведення профілактичного огляду працівників за 2015р. у розмірі 1804,16грн. та за 2016р. у розмірі 2335,68грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. (повний текст підписано 02.10.2017р.) у справі №908/1590/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що договір про надання послуг на проведення медичного огляду сторонами по справі не укладався, первинні бухгалтерські документи, які б свідчили про відображення в бухгалтерському обліку проведення обовязкового медичного огляду працівників бюджетної установ також відсутні. Крім того, судом першої інстанції зазначено, що акт ревізії Державної аудиторської служби України не є належним і допустимим доказом виникнення у відповідача зобов'язань.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Комунальна установа Запорізька обласна клінічна лікарня Запорізької обласної ради звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи.

Так, за твердженнями скаржника судом першої інстанції помилково застосовано до спірних правовідносин сторін Порядок проведення обов'язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2001р. №559.

Крім того, на переконання апелянта, висновок суду першої інстанції щодо відсутності між сторонами договірних відносин є хибним, оскільки факт направлення оферти позивачем та її прийняття відповідачем підтверджується записами у журналі реєстрації амбулаторних хворих та списком співробітників, які підлягають періодичному медичному огляду по Комунальній установі Василівська центральна районна лікарня Василівської районної ради Запорізької області, затвердженим головним лікарем. При цьому, позивач посилається на складання акту виконаних робіт №7/02 та на виставлення рахунків як на підтвердження факту надання послуг.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.11.2017р. у справі №908/1590/17 було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 21.11.2017р.

У судове засідання 21.11.2017р. представники сторін не зявилися. Від позивача через канцелярію суду отримано клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника. Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, своїми правами, передбаченими ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що явка сторін не була визнана обовязковою, позиція позивача викладена безпосередньо в апеляційній скарзі, відповідач про поважність причин неявки у судове засідання суд не повідомив, задовольняючи клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п.3.4.2.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Східного офісу Держаудитслужби на IV квартал та на підставі направлень на проведення ревізії, Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області проведено планову виїзну ревізію фінансово - господарської діяльності Комунальної установи Запорізька обласна клінічна лікарня Запорізької обласної ради за період 01.01.2015р. по 31.01.2016р., про що складено акт ревізії від 06.03.2017р. №08.04-30/1.

Зазначеною перевіркою встановлено, що Комунальною установою Запорізька обласна клінічна лікарня Запорізької обласної ради у 2015р.-2016р. проведено профілактичний огляд працівників у кількості 8 осіб Комунальної установи Василівська центральна райони лікарня Василівської районної ради Запорізької області на суму 4139,84грн.

За змістом акту ревізії, під час перевірки встановлено ряд порушень, зокрема, не стягнення заборгованості за проведення профілактичного медичного огляду за 2015р.-2016р. з відповідача на користь позивача суми 4139,84грн., які складаються з заборгованості за проведення профілактичного огляду працівників за 2015р. у розмірі 1804,16грн. та за 2016р. у розмірі 2335,68грн.

На адресу Комунальної установи Василівська центральна районна лікарня Василівської районної ради Запорізької області було надіслано претензію №2457 від 14.04.2017р. про сплату заборгованості у розмірі 4139,84грн.

У листі-відповіді на претензію (№515 від 19.05.2017р.) зазначено, що відповідач не може сплатити заборгованість з огляду на те, що до претензії не додано підписаних сторонами договорів та актів виконаних робіт за 2015р.-2016р., а також, що у період здійснення господарських операцій названі документи не складались та не підписувались.

Зазначене стало підставою звернення Комунальної установи Запорізька обласна клінічна лікарня Запорізької обласної ради з позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом позову у справі №908/1590/17 є стягнення з Комунальної установи Василівська центральна районна лікарня Василівської районної ради Запорізької області заборгованості з відшкодування вартості наданих медичних послуг.

В якості підстави позову Комунальною установою Запорізька обласна клінічна лікарня Запорізької обласної ради зазначено встановлення актом Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області під час перевірки позивача обставин щодо невиконання відповідачем обовязку з оплати наданих медичних послуг, що спричинило недоотримання доходів в розмірі 4139,84грн. за період 2015р.- 2016р.

При цьому, в обґрунтування позовних вимог не визначено правову природу заявленої до стягнення суми, проте матеріально-правовими підставами позову зазначено приписи ст.202, 207, 509, 526, 527 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) (поняття зобов'язання, необхідність належного виконання договірних зобовязань), ст.173 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 названого нормативно-правового акту передбачено, що порушення зобов'язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно зі ст.208 ЦК України правочини між юридичними особами укладаються у письмовій формі.

Пунктом 2 Порядку проведення обов'язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2001р. №559 (далі Порядок), унормовано, що обовязкові медичні огляди проводяться за рахунок роботодавців (підприємство, установа, організація або фізична особа субєкт підприємницької діяльності, що використовують працю найманих працівників).

Витрати закладів та установ охорони здоров'я, пов'язані з проведенням обов'язкових медичних оглядів працівників бюджетних установ та організацій, покриваються за рахунок коштів, передбачених кошторисом на утримання відповідного закладу та установи охорони здоров'я.

Таким чином, витрати Комунальної установи Запорізька обласна клінічна лікарня Запорізької обласної ради, що пов'язані з проведенням обов'язкових медичних оглядів працівників, покриваються за рахунок коштів, передбачених кошторисом на його утримання з державного бюджету, що узгоджується з абз.1 п.2 названого Порядку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач є бюджетною установою, і вказаним вище Порядком передбачено певний порядок покриття витрат закладів та установ охорони здоровя, повязаних з проведенням обовязкових медичних оглядів працівників бюджетних установ та організацій, а саме - за рахунок коштів, передбачених кошторисом на утримання відповідного закладу та установи охорони здоровя.

Твердження скаржника про помилкове застосування до спірних правовідносин сторін Порядку проведення обов'язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, є безпідставним, оскільки за приписами п.1 Порядку відповідно до нього проводяться обовязкові попередні (до прийняття на роботу) та періодичні профілактичні медичні огляди (далі обовязкові медичні огляди) працівників окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких повязана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб, та видач їм особистих медичних книжок. Крім того, судова колегія звертає увагу, що висновки за результатами проведення ревізії та претензія позивача містять безпосереднє посилання саме на названий Порядок.

Отже, медичні огляди працівників бюджетних установ та організацій здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань на утримання установ охорони здоровя, що проводять ці огляди, за наявності договору між субєктами таких відносин. При цьому, правовідносини сторін мають бути врегульовані договором про проведення відповідачем обов'язкових медичних оглядів працівників з метою внесення вартості витрат, повязаних з наданням медичних послуг, до кошторису лікувального закладу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано позивачем, договір про надання послуг на проведення медичного огляду сторонами по справі не укладався, первинні бухгалтерські документи, які б свідчили про відображення в бухгалтерському обліку проведення обовязкового медичного огляду працівників бюджетної установ також відсутні.

На переконання апелянта, між сторонами наявні договірні відносини, оскільки факт направлення оферти позивачем та її прийняття відповідачем підтверджується записами у журналі реєстрації амбулаторних хворих та списком співробітників, які підлягають періодичному медичному огляду по Комунальній установі Василівська центральна районна лікарня Василівської районної ради Запорізької області, затвердженим головним лікарем. Проте, судова колегія вважає зазначене твердження помилковим, оскільки вказані позивачем документи не свідчать про укладення між сторонами по справі відповідного правочину.

Крім того, безпідставним є посилання скаржника на акт виконаних робіт №7/02 та на виставлення рахунку як на підставу для оплати вартості наданих послуг, оскільки складання акту в односторонньому порядку та виставлення рахунку не свідчить про факт надання послуг.

Судовою колегією відхиляються твердження Комунальної установи Запорізька обласна клінічна лікарня Запорізької обласної ради про те, що підставою для повернення коштів є виявлення Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності позивача порушень у вигляді не стягнення з відповідача заборгованості за проведення профілактичного медичного огляду за 2015р.-2016р. у розмірі 4139,84грн.

Так, стаття 19 ГК України прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов'язання відповідача сплатити позивачу визначені в ньому грошові кошти, оскільки акт є результатом тлумачення третьою особою змісту правовідносин, що існували між сторонами, та нормативно-правових актів, які застосовуються до даних правовідносин. Крім того, висновками акта зафіксовано фінансові порушення саме позивача.

У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 ГПК України рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. (повний текст підписано 02.10.2017р.) у справі №908/1590/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунальної установи Запорізька обласна клінічна лікарня Запорізької обласної ради, м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. (повний текст підписано 02.10.2017р.) у справі №908/1590/17 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 26.09.2017р. (повний текст підписано 02.10.2017р.) у справі №908/1590/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 5 примірників: 1 позивачу; 1 відповідачу; 1 до справи; 1 ДАГС; 1 ГСЗО