ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

04.12.2017 Справа № 904/10037/17

Суддя Рудь І.А. , розглянувши матеріали

за позовом Іноземної компанії "Антаре ЛТД" ("Antare LTD"), острів ОСОБА_1 острови

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Віайті", м. Дніпро

відповідача-2: Київського національного економічного університету імені ОСОБА_2, м. Київ

про визнання недійсним договору про забудову від 20.01.2012

ВСТАНОВИВ:

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 65 Кодексу визначає дії судді з підготовки справи до розгляду, які полягають у здійсненні певних заходів і процесуальних дій, спрямованих на правильне і своєчасне вирішення спору.

Суддя самостійно на власний розсуд визначає, які саме дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, а також тих клопотань, що подані позивачем разом із позовною заявою.

Статтею 38 Кодексу визначено обовязок суду витребувати документи і матеріали, які є необхідними для вирішення спору.

Позовна заява № б/н від 21.11.2017р. підлягає поверненню без розгляду з огляду на наступне.

Позивачем при зверненні до господарського суду з позовною заявою порушено вимоги п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу, відповідно до якого позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові за їх наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб).

Всупереч зазначеним вимогам у позовній заяві зазначене неповне найменування відповідача-2, а саме: Київський національний економічний університет імені ОСОБА_2, в той час як згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.12.2017р. № НОМЕР_1, наданого на електронний запит суду, найменуванням відповідача-2 є: Державний вищий навчальний заклад "Київський національний економічний університет імені ОСОБА_2".

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

За приписами ч.3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Статтею 28 Господарського процесуального кодексу України визначено, що справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

В порушення вказаних вимог, позовна заява від 21.11.2017р., яка надійшла до господарського суду за вх. №10057/17 від 01.12.2017р., підписана керуючим справами ОСОБА_3 і не містить посилань на довіреність, її номер та дату або інший документ, який надає йому право підписувати позовні заяви від імені компанії.

Відповідно до п.3.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК. Так, позовна заява підлягає поверненню без розгляду, якщо позовну заяву підписано не уповноваженою належним чином особою чи особою, посадове становище якої не вказано, або позовна заява не підписана позивачем.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Згідно з приписами п. 4 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Проте, жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивачем до позовної заяви не надано, як і не зазначено які саме права або охоронювані законом інтереси позивача порушує спірний договір.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; у позовній заяві не вказано повного найменування сторін, їх поштових адрес; у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Крім того, господарський звертає увагу позивача, що ухвалами Господарського суду від 23.11.2017р. у справі №904/9840/17 та від 30.11.2017р. у справі № 904/9963/17 позовні заяви Іноземної компанії "Антаре ЛТД" ("Antare LTD") до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Віайті", відповідача-2: Київського національного економічного університету імені ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про забудову від 20.01.2012, вже поверталися без розгляду, зокрема, з тих підстав, що позивачем до позову не надано належних доказів на підтвердження повноважень особи, що підписала позов та на підтвердження викладених у позовній заяві обставин і вимог. Також позивачеві було розяснено, що останній не позбавлений права повторного звернення за даною позовною заявою до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Однак, позивач вкотре звернувся з тими самими позовними вимогами, при цьому не усунувши в цій частині недоліки позовної заяви, про які зазначав суд.

Стаття 8 Конституції України та стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачають принцип верховенства права, необхідним елементом якого є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" (CASE OF BRUMГRESCU v. ROMANIA, no. 28342/95, 28 October 1999, para 61, 62) вказав, що принцип правової визначеності як необхідний елемент верховенства права полягає також у тому, що судові рішення, якими остаточно вирішено питання, ніким не повинні ставитися під сумнів.

Ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2017 у справі № 904/9840/17 (суддя Татарчук В.О.) та від 30.11.2017р. у справі № 904/9963/17 (суддя Євстигнеєва Н.М.) набрали законної сили, не були оскаржені, а тому в розумінні Європейського суду з прав людини вказані судові рішення набули статусу "остаточного" стосовно вирішення питання про відповідність позовної заяви вимогам Господарського процесуального кодексу України та наявності підстав для повернення її без розгляду.

Таким чином, судовим рішенням, що набуло статусу остаточного, встановлено факт невідповідності позовної заяви вимогам ГПК України та те, що позовна заява підлягає поверненню без розгляду на підставі п. п. 1, 3 ч.1 ст.63 ГПК України.

Як встановлено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Совтрансавто-Холдинґ" проти України" (Affaire Sovtransavto Holding c. Ukraine) принцип правової визначеності також вимагає однозначності (послідовності) правозастосування. Таким чином, надання судом іншої оцінки позовній заяві, ніж та, яку вже надано судом, не буде відповідати вимозі однозначності (послідовності) правозастосування.

Також суд зазначає, що ч. 3 ст. 63 ГПК України унеможливлює прийняття позовної заяви, недоліки якої не усунуто.

Крім того, згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у постанові від 04.12.2012р. по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Виходячи з викладеного позовна заява з доданими матеріалами підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись п. п. 1, 2, 3 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток на 26 арк., в тому числі квитанція № 1-459К від 21.11.2017р. про сплату судового збору.

Суддя ОСОБА_4