ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Справа № 910/20427/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

суддів Карабаня В.Я.,

Корнілової Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Теллавіт"
на рішеннягосподарського суду міста Києва від 21.02.2017 р. (суддя Маринченко Я.В.)
та на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 р. (судді: Агрикова О.В., Власов Ю.Л., Чорногуз М.Г.)
у справі№910/20427/16 господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Теллавіт"
доПублічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"
провизнання недійсним виставленого розрахунку
за участю представників:
від позивача Снісаренко Д.І., ордер серія КВ №277755 від 04.12.2017 р., свідоцтво про права на заняття адвокатською діяльністю №4405
від відповідачане з'явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.02.2017 р. у справі №910/20427/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 р., відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Теллавіт" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про визнання недійсним виставленого розрахунку плати за скид стічних вод без відповідної дозвільної документації.

Місцевий господарський суд прийшов до висновку про правомірність дій відповідача щодо здійснення спірного розрахунку. Вказане стало підставою для відмови в задоволенні позову

В свою чергу, апеляційний господарський суд в своїй постанові зазначив, що виставлений відповідачем розрахунок не є ні правочином, ані актом, тому такий розрахунок не може бути визнаний недійсним в судовому порядку.

Не погоджуючись з рішеннями, прийняти господарськими судами попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю "Теллавіт" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 р., рішення господарського суду міста Києва від 21.02.2017 р. та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Вказана касаційна скарга обґрунтована неправильним застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права.

Скаржник, зокрема, вважає, що місцевим та апеляційним господарськими судами невірно оцінено дії відповідача щодо застосування до позивача санкцій за скид стічних вод без відповідної дозвільної документації.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.10.2017 р., колегією суддів у складі: головуючий суддя - Стратієнко Л.В., судді: Грек Б.М., Корнілова Ж.О., касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Теллавіт" прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 22.11.2017 р.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 16.11.2017 р., у зв'язку з призначенням судді Стратієнко Л.В. суддею Верховного суду (Указ Президента України №357/2017 від 10.11.2017 р.), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2017 р. для розгляду справи №910/20427/16 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Ємельянова А.С., суддів: Грека Б.М., Корнілової Ж.О.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.11.2017 р. судовою колегією у новому складі касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Теллавіт" прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 04.12.2017 р.

У зв'язку з відрядженням судді Грека Б.М., було призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого для розгляду справи №910/20427/16 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Ємельянова А.С., суддів: Карабаня В.Я., Корнілової Ж.О.

Представник відповідача до початку судового розгляду, керуючись приписами ст. 1112 Господарського процесуального кодексу України, подав відзив на касаційну скаргу, в якому заперечив проти її задоволення.

В судове засідання 04.12.2017 р. з'явився представник позивача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в касаційній скарзі, просив її задовольнити.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 14.04.2010 р. позивачем та відповідачем укладено договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі №09036/5-05, за умовами якого відповідач зобов'язується надати позивачу послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва за адресами об'єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об'єктів водоспоживання та водовідведення та на підставі пред'явлених позивачем умов (дозволу) на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва, а позивач зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому відповідачем послуг на умовах цього договору та дотримуватись Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008 р., Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №37 від 19.02.2002 р., а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором.

Відповідно до п. 1.5 договору позивач забезпечує наявність та своєчасне подовження дозволу на скид стічних вод згідно із вимогами місцевих правил приймання, а також забезпечує скид стічних вод з дотриманням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

В п. 4.9 договору №09036/5-05 від 14.04.2010 р. закріплено, що в разі порушення позивачем п.п. 1.1, 1.5 цього договору плата за скид стічних вод без чинного дозволу нараховується у п'ятикратному розмірі тарифу відповідно до вимог місцевих правил приймання.

З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2016 р. Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" звернулося до позивача з листом-попередженням, в якому вказувало на вчинення останнім порушення, що полягає в скиді стічних вод без одержання відповідних Умов на скид. Зважаючи на це, відповідач просив позивача в у 10-денний строк з дня отримання даного листа погасити заборгованість у розмірі 349 162 грн. 75 коп. згідно з розрахунком, доданим до листа.

Позивач не погодився з викладеною у листі-попередженні позицією відповідача, через що звернувся до господарського суду з позовом, про визнання недійсним розрахунку №15/ВУ-Ф-06/177-12-2015 від 15.01.2016 р.

Переглядаючи судові акти, прийняті за результатами розгляду вказаного позову, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку про законність та обґрунтованість відмови у задоволенні вищевказаного позову.

Так, ст. 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За таких обставин, приймаючи до уваги зміст наведених норм діючого законодавства, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб'єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Отже, керуючись позицією Верховного Суду України, викладеною в абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" №13 від 24.10.2008 р., суд повинен з'ясувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

Тобто, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

У даному випадку, з огляду на зміст оспорюваного позивачем розрахунку, апеляційний господарський суд прийшов до вірного висновку, що відповідний розрахунок не є правочином або актом, оскільки сам по собі не породжує виникнення будь-яких прав та обов'язків.

Відтак, зважаючи на передбачені в ст. 16 Цивільного кодексу України способи захисту, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з правовою позицією попередніх судових інстанцій, що позов, який є предметом розгляду у справі №910/20427/16, не може бути задоволений.

Таким чином, судова колегія господарського суду касаційної інстанції вважає, що ухвалені місцевим та апеляційним господарськими судами рішення про відмову в задоволенні позову (не зважаючи на їх мотиви) є законними, а, отже, не підлягають зміні чи скасуванню.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, відхиляються колегією суддів як необґрунтовані та такі, що не мають значення для розгляду даної судової справи, з огляду на предмет заявленого позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Теллавіт" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.07.2017 р та рішення господарського суду міста Києва від 21.02.2017 р. у справі №910/20427/16 залишити без змін.

Головуючий суддя А.С. Ємельянов

Судді В.Я. Карабань

Ж.О. Корнілова