РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"28" листопада 2017 р. Справа № 10/7/2011/5003

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Дужич С.П. ,

суддя Мамченко Ю.А.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційні скарги Державного концерну "Укроборонпром" та арбітражного керуючого Василика В.В. на ухвалу господарського суду Вінницької області від 12.10.2017 року у справі № 10/7/2011/5003 (суддя Тісецький С.С.)

за заявою Державної податкової інспекції у м. Вінниці

до Державного підприємства "Вінницький авіаційний завод - ВІАЗ"

про банкрутство

за участю представників:

ініціюючого кредитора - не з'явився,

арбітражного керуючого Василика В.В. - Паньковський С.І., за довіреністю,

кредиторів - не з'явились,

Державного концерну "Укроборонпром" - Прудь О.В., за довіреністю,

В судовому засіданні від 28.11.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.02.2011 року за заявою Державної податкової інспекції у м. Вінниці порушено провадження у справі № 10/7/2011/5003 про банкрутство Державного підприємства Вінницький авіаційний завод "ВІАЗ".

У газеті "Голос України" № 61 опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Державного підприємства Вінницький авіаційний завод "ВІАЗ".

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 19.05.2011 року за результатами попереднього засідання суду затверджено реєстр вимог кредиторів боржника на суму 4395465, 72 грн.

Ухвалою суду від 05.07.2011 року введено процедуру санації боржника, керуючим санації призначено арбітражного керуючого Кравченко А.І..

Ухвалою від 15.05.2012 року затверджено план санації боржника.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 23.10.2014 року припинено повноваження арбітражного керуючого Кравченко А.І. та призначено керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Дорошенка Я.В.

Ухвалою суду від 24.06.2015 року припинено повноваження арбітражного керуючого Дорошенка Я.В. - керуючого санацією боржника та призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Василика В.В.

Розгляд звіту керуючого санацією відкладався та строк процедури санації продовжувався.

24.07.2017 року Державний концерн "Укроборонпром" звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого Василика В.В. під час виконання ним повноважень керуючого санацією боржника.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 12.10.2017 року скаргу Державного концерну "Укроборонпром" на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого Василика В.В. у справі № 10/7/2011/5003 задоволено частково. Визнано неналежним виконання арбітражним керуючим Василиком В.В. обов'язків керуючого санацією боржника. Відмовлено в задоволенні скарги Державного концерну "Укроборонпром" в частині усунення арбітражного керуючого Василика В.В. від виконання обов'язків керуючого санацією боржника. Продовжено строк процедури санації боржника до 12.12.2017 року. Прийнято до відома проміжний звіт арбітражного керуючого (керуючого санацією) Василика В.В. про виконану роботу б/н від 12.10.2017 року. Зобов'язано керуючого санацією Василика В.В. надати суду інформацію щодо виконання плану санації боржника, розробленого 22.12.2011 року та належно оформлений звіт про виконану роботу по справі № 10/7/2011/5003.

Державний концерн "Укроборонпром" не погодився із вказаною ухвалою суду першої інстанції в частині відмови в усуненні арбітражного керуючого Василика В.В. від виконання обов'язків керуючого санацією боржника та звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою в якій просив скасувати ухвалу суду в зазначеній частині та в цій частині прийняти нове судове рішення, яким задовольнити скаргу Державного концерну "Укроборонпром" в повному обсязі та усунути арбітражного керуючого Василика В.В. від виконання обов'язків керуючого санацією боржника.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.11.2017 року апеляційну скаргу Державного концерну "Укроборонпром" прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Разом з тим, арбітражний керуючий Василик В.В. також звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Вінницької області від 12.10.2017 року. Просив вказану ухвалу скасувати в частині визнання неналежним виконання арбітражним керуючим Василиком В.В. обов'язків керуючого санацією боржника.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.11.2017 року апеляційну скаргу арбітражного керуючого Василика В.В. прийнято до спільного провадження із апеляційною скаргою Державного концерну "Укроборонпром".

В судовому засіданні представник Державного концерну "Укроборонпром" підтримав вимоги своєї апеляційної скарги в повному обсязі, апеляційну скаргу арбітражного керуючого Василика В.В. заперечив з підстав, викладених у надісланому на адресу суду відзиві.

Представник арбітражного керуючого Василика В.В. апеляційну скаргу Державного концерну "Укроборонпром" заперечив, вважає її мотиви безпідставними та необґрунтованими. Підтримав вимоги апеляційної скарги Василика В.В. та просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в зазначеній у апеляційній скарзі частині. Разом з тим, у надісланому на адресу апеляційного господарського суду відзиві на апеляційну скаргу Державного концерну "Укроборонпром" арбітражний керуючий Василик В.В. зазначив про те, що Державний концерн "Укроборонпром" бере участь у справі безпідставно, зважаючи на той факт, що Державне підприємство "Вінницький авіаційний завод - ВІАЗ" не відноситься до підприємств оборонно - промислового комплексу, оскільки Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) (у редакції чинній до 19.01.2013 року) було доповнено ст. 46-2 (особливості банкрутства підприємств оборонно - промислового комплексу) згідно із Законом № 5213-VI від 06.09.2012 року, а провадження у справі про банкрутство ДП "Вінницький авіаційний завод - ВІАЗ" порушене 17.02.2011 року, тобто до набрання чинності ст. 46-2 Закону про банкрутство.

Інші учасники провадження у справі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

За приписами ч. 1 ст.2 Закону про банкрутство, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, апеляційний суд дійшов висновку про часткове скасування оскаржуваної ухвали, керуючись наступними мотивами.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд посилається на п. 1, п. 2 ч. 4 ст. 17 Закону про банкрутство (у редакції чинній до 19.01.2013 року), відповідно до яких з дня винесення ухвали про санацію: керівник боржника відсторонюється від посади у порядку, визначеному законодавством про працю, управління боржником переходить до керуючого санацією, крім випадку, передбаченого ст. 53 цього Закону; припиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи, повноваження органів управління передаються керуючому санацією. Органи управління боржника протягом трьох днів з дня прийняття рішення про санацію та призначення керуючого санацією зобов'язані забезпечити передачу керуючому санацією бухгалтерської та іншої документації боржника, печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей.

Зважаючи на вказану норму закону, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що керуючий санацією боржника як керівник підприємства, відповідальний за належне ведення бухгалтерського і статистичного обліку та фінансової звітності на підприємстві.

Однак, на думку колегії суддів, такий висновок суду першої інстанції є помилковим, зважаючи на наступне.

Зазначені судом першої інстанції пункти частини 4 ст. 17 Закону про банкрутство не встановлюють обов'язки арбітражного керуючого по веденню бухгалтерського і статистичного обліку та фінансової звітності на підприємстві, а лише регулюють підстави та порядок припинення повноважень органів управління боржником.

Частиною 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Тобто, керуючий санацією відповідальний саме за організацію бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Судом встановлено, що зважаючи на відсутність на підприємстві - божнику великої частини первинних документів, ведення бухгалтерського обліку арбітражним керуючим здійснювалось за наявними документами.

Як вбачається з апеляційної скарги Державного концерну "Укроборонпром" скаржником, зокрема зазначено про те, що арбітражним керуючим Василиком В.В. не організовано належним чином проведення інвентаризації майна боржника.

Проте, як чітко встановлено статтею 17 Закону про банкрутство, керуючий санацією зобов'язаний не проводити інвентаризацію, а організувати її проведення. Виконання вказаного обов'язку арбітражним керуючим Василиком В.В. підтверджується укладенням останнім договору з ТзОВ "Він вест - В" від 01.10.2015 року.

Разом з тим, судом встановлено, що 01.08.2015 року керуючим санацією було укладено договір про надання бухгалтерських послуг з ТзОВ "Подільська брокерська компанія".

На момент проведення роботи по відновленню бухгалтерського обліку було встановлено, що бухгалтерський облік попередніми арбітражними керуючими не вівся в зв'язку з відсутністю первинних документів, що підтверджують розмір, дату та підставу виникнення заборгованості, по кожному з контрагентів. Проведено роботу по виявленню кредиторських вимог, сума яких постійно змінювалась так, як щомісячно збільшувались витрати на збереження майна, поточну заробітну плату працівників та відповідне відрахування до бюджету, податок на землю, виплати пільгових пенсій.

Інформацію про зобов'язання було внесено в зміни до плану санації та надано на розгляд комітету кредиторів.

Відповідно до п. 5 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 879 від 02.09.2014 року, під час проведення інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.

Однак, згідно переданих арбітражному керуючому Василику В.В. документів попереднім арбітражним керуючим Дорошенком Я.В. була відсутня змога документально підтвердити наявність, стан та відповідність критеріям визнання зобов'язання підприємства через відсутність для цього відповідних первинних документів.

Як встановлено п. 5 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Однак, бухгалтерський облік боржника на момент прийняття арбітражним керуючим справи до свого провадження складався лише з електронних таблиць з бухгалтерської програми "1C: Бухгалтерія", достовірність, яких підтвердити було неможливо через відсутність відповідних первинних документів.

У зв'язку з наведеним, також виникли проблеми з інвентаризацією права постійного користування землею, на що зокрема посилається Державний концерн "Укроборонпром" у своїй скарзі.

Разом з тим, як встановлено судом, в процесі інвентаризації активів підприємства станом на 01.10.2015 року, інвентаризаційної комісією був проведений аналіз наявної документації на право постійного користування землі та встановлено, що: державний акт виданий в 1980 року Вінницькому заводу № 421 ЦА, а не боржнику у даній справі. Достовірних оригіналів документів, які підтверджують правонаступництво прав та обов'язків (передавальний баланс, тощо) Вінницького заводу № 421 ЦА до боржника не виявлено та арбітражному керуючому не передано; державним актом посвідчується право постійного користування не на одну, а відразу на дві земельні ділянки; право користування зазначеними в державному акті земельними ділянками за боржником не було зареєстровано у встановленому порядку ні органом уповноваженим управляти майном боржника, ні попередніми арбітражними керуючими у справі про банкрутство; зазначені в акті на право постійного користування землею (серія Б №000488 від 1980 року Вінницького заводу № 421 ЦА) площі земельних ділянок 63,18 га не відповідають сучасному стану, враховуючи наявні у підприємства у власності об'єкти нерухомості. Аналітично було розраховано, що під об'єктами нерухомості, що перебувають у власності підприємства, знаходиться лише 4,7 га землі; у розпорядженні підприємства були відсутні документи, що підтверджують фактичний розмір земельної ділянки, що перебуває у його користуванні станом на дату проведення інвентаризації, в тому числі з урахуванням вже вилучених Вінницькою міською радою земель на користь ПАТ "Мотор Січ" та інших співвласників землі, задля оформлення прав власності; у розпорядженні підприємства була відсутня технічна документація, що встановлює межі землекористування разом зі сусідніми земельними ділянками, в тому числі відсутній кадастровий номер ділянки.

Враховуючи вищевикладене, проведення ідентифікації вказаної земельної ділянки та подальшого об'єктивного розрахунку вартості права її користування було не можливим, відтак, об'єкт не було включено до інвентаризаційних описів.

Твердження Державного концерну "Укроборонпром" про те, що не інвентаризація такого нематеріального активу як право постійного користування землею призвела до заниження балансової вартості підприємства розцінюються судом критично враховуючи те, що Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 242 від 18.10.1999 року встановлено, що нематеріальний актив це немонетарний актив, який не має матеріальної форми та може бути ідентифікований. Немонетарні активи - усі активи, крім грошових коштів, їх еквівалентів та дебіторської заборгованості у фіксованій (або визначеній) сумі грошей. Таким чином, посилання скаржника на нормативну грошову оцінку такого нематеріального активу як право постійного користування землею є концептуально невірним, оскільки воно може бути застосовано лише в цілях оподаткування, а не в цілях визначення балансової вартості активу.

Крім того, такий нематеріальний актив як право постійного користування землею фактично неможливо відчужити в процедурах банкрутства, оскільки згідно ст. 120 Земельного кодексу України діє загальний принцип цілісності земельної ділянки із будівлею, яка на ній розташована.

В ході розгляду справи судом першої інстанції, останній зазначеним обставинам оцінку не надав.

Судом встановлено факт належного виконання арбітражним керуючим обов'язку щодо аналізу фінансово - господарської діяльності боржника.

Так, арбітражним керуючим Василиком В.В. на виконання вимог ч. 5 ст. 3-1 Закону про банкрутство було замовлено в суб'єкта аудиторської діяльності ПП Калачинського Б.Є. проведення аналізу фінансової діяльності боржника. Вказаний факт підтверджується договором від 06.08.2016 року № 06/09.

Разом з тим, у своїй скарзі на дії арбітражного керуючого Державний концерн "Укроборонпром" стверджував про те, що арбітражним керуючим проведено аналіз фінансового становища в процедурі санації підприємства всупереч п. 2.1. розділу III Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 року № 14.

Вказані твердження Державного концерну "Укроборонпром" є невірними, оскільки зазначені Методичні рекомендації мають рекомендаційний характер, а Законом про банкрутство не передбачено чіткої форми, яка має встановлювати вимоги до проведення аналізу фінансової, господарської та інвестиційної діяльності боржника.

Наявними в матеріалах оскарження ухвали доказами також підтверджується належна організація арбітражним керуючим ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності боржника.

Зокрема, останнім було укладено договір з ТзОВ "Подільська брокерська компанія" від 01.08.2015 року про надання бухгалтерських послуг.

Таким чином, вищевказані обставини вказують на належне та в повній мірі виконання обов'язку організації ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності боржника арбітражним керуючим Василиком В.В.

Обґрунтовуючи подану скаргу до суду першої інстанції на дії керуючого санацією, Державний концерн "Укроборонпром" стверджував про те, що арбітражним керуючим Василиком В.В. не здійснювалися заходи стосовно припинення виконавчого провадження № 24032143, відкритого за виконавчим листом Вінницького окружного адміністративного суду від 27.12.2010 року № 2-а-2685/10/0270, які суд першої інстанції визнав обґрунтованими.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Як встановлено судом, вказане виконавче провадження відкрито ще в 2010 році, тобто до призначення арбітражного керуючого Василика В.В. керуючим санацією боржника у даній справі. При цьому, за 3 роки з 2012 року по 2015 рік Державний концерн "Укроборонпром" жодного разу не звертався до суду зі скаргою на попередніх арбітражних керуючих у справі про невжиття ними аналогічних заходів по даному виконавчому провадженню. Разом з тим, ні ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції до 2016 року) ні ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції з 2016 року) не передбачають закінчення виконавчого провадження в процедурі санації або у зв'язку з її відкриттям.

У своїй скарзі Державний концерн "Укроборонпром" також стверджував про те, що арбітражним керуючим Василиком В.В. здійснено продаж майна боржника без внесення змін до плану санації. Вказане твердження спростовується наступним.

25.11.2015 року на засіданні комітету кредиторів боржника членами комітету кредиторів було прийнято рішення погодити погашення заборгованості із заробітної плати за рахунок реалізації малоцінного майна боржника, що знаходиться на складах боржника.

Згідно Витягу незалежного оцінювача ОСОБА_8 зі звіту № 165/15 про незалежну оцінку ринкової вартості окремих оборотних активів, що належить боржнику, ринкова вартість майна, що була реалізована 25.12.2015 року становила 21188 грн.

Таким чином, арбітражним керуючим перед реалізацією майна була проведена його попередня незалежна оцінка для визначення його ринкової вартості в цілях подальшої реалізації.

В силу ч. 6 ст. 44 Закону про банкрутство арбітражний керуючий може здійснювати безпосередній продаж основних засобів, балансова залишкова вартість яких не перевищує одну тисячу гривень, а також інших необоротних матеріальних активів, господарських матеріалів, малоцінних та швидкозношуваних предметів, обсяги або вартість яких є недостатніми для проведення аукціону.

Враховуючи зазначене, зважаючи на малоцінність реалізованого товару та беручи до уваги необхідність погашення заборгованості із заробітної плати перед працівниками боржника, що було погоджено на зборах комітету кредиторів 25.11.2015 року, керуючим санацією було відчужено частину товарів на складах боржника на суму 25425,60 грн., кошти від реалізації яких керуючим санацією були спрямовані на виплату заборгованості по заробітній платі працівникам боржника, що підтверджується видатковими відомостями по виплаті заробітної плати.

Наявність погодження органу уповноваженого управляти майном на продаж майна боржника підтверджується протоколом комітету кредиторів боржника від 25.11.2015 року, де питання про продаж майна погоджено з представником уповноваженого органу на управління майном боржника - ДК "Укроборонпром", який не висловлював заперечень з питань продажу частини майна боржника в цілях погашення заборгованості з заробітної плати працівникам останнього.

Інші доводи Державного концерну "Укроборонпром", зазначені в апеляційній скарзі викладені в довільному трактуванні норм чинного законодавства та спростовуються усім вищевикладеним.

Судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, оскаржувана ухвала в частині визнання неналежним виконання арбітражним керуючим Василиком В.В. обов'язків керуючого боржника є необґрунтованою, незаконною, такою що прийнята всупереч дійсним обставинам справи, а відтак, колегія суддів дійшла висновку про її скасування у зазначеній частині.

Разом з тим, як зазначено вище, суд першої інстанції відмовив в задоволенні скарги Державного концерну "Укроборонпром" в частині усунення арбітражного керуючого Василика В.В. від виконання обов'язків керуючого санацією боржника.

Колегія суддів вважає такий висновок законним та обґрунтованим, оскільки останнім при вирішенні питання про відмову в усуненні арбітражного керуючого Василика В.В. від виконання обов'язків керуючого санацією боржника у даній справі вірно застосовано норми п. 5 ч. 8 ст. 16 та ч. 8 ст. 17 Закону про банкрутство у відповідній редакції, а зазначені у апеляційній скарзі доводи Державного концерну "Укроборонпром" не спростовують правових висновків Господарського суду Вінницької області у цій частині.

Керуючись ст.ст. 99, 101 - 106 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного концерну "Укроборонпром" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича задовольнити.

3. Пункти 1, 2 ухвали господарського суду Вінницької області від 12.10.2017 року у справі № 10/7/2011/5003 скасувати.

Прийняти в цій частині нове судове рішення.

"В задоволенні скарги Державного концерну "Укроборонпром" на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого Василика В.В. у справі № 10/7/2011/5003 в частині визнання неналежним виконання арбітражним керуючим Василиком В.В. обов'язків керуючого санацією Державного підприємства "Вінницький авіаційний завод" "ВІАЗ" у справі № 10/7/2011/5003 відмовити"

Пункт 3 ухвали господарського суду Вінницької області від 12.10.2017 року у справі № 10/7/2011/5003 залишити без змін.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Мамченко Ю.А.