ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Справа № 925/1419/17

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Головного управління статистики у Черкаській області, м. Черкаси

до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській

області, м. Черкаси

про стягнення 4 981 грн. 83 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося Головне управління статистики у Черкаській області до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області про стягнення заборгованості у звязку з невиконанням відповідачем умов договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 21 листопада 2014 року за №146-а в розмірі 2 425 грн. 25 коп., а саме: 2 133 грн. 29 коп. основний борг та 291 грн. 96 коп. пеня, а також у звязку з неналежним виконанням умов договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20 липня 2016 року за №602-а в розмірі 2 556 грн. 57 коп., а саме: 2 241 грн. 28 коп. основний борг та 315 грн. 29 коп. пеня.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 07 листопада 2017 року було порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 28 листопада 2017 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надіслав.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 07 листопада 2017 року було зобовязано відповідача надати до суду відзив на позовну заяву з посиланням на мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача, а також докази, що обґрунтовують відхилення позовних вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 28 листопада 2017 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1419/17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 21 листопада 2014 року між Головним управлінням статистики у Черкаській області (балансоутримувач) та Державною фітосанітарною інспекцією Черкаської області (орендар) було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю за №146-а.

Відповідно до умов п. 1.1. вищевказаного договору Головне управління статистики у Черкаській області, як балансоутримувач забезпечує передачу комунальних послуг, в межах величин дозволених до використання, обслуговування і ремонт інженерного, пожежного та іншого обладнання, яке перебуває на його балансі та за яке несе експлуатаційну відповідальність, ремонт та обслуговування будівлі, що знаходиться за адресою: пров. Г.Кудрі, 4, м. Камянка, Черкаська область, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі та за показниками приладів обліку, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.

Умовами пункту 1.2. договору визначено, що орендар використовує частину приміщення другого поверху адмінбудівлі площею 34,40 кв.м.

Відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, здійснюється згідно Додатку №1 до даного договору, що є невідємною частиною договору (п. 1.3. договору).

20 липня 2016 року сторонами було укладено договір №1-а про внесення змін до договору №146-а від 21 листопада 2014 року, згідно умов якого орендаря Державну фітосанітарну інспекцію Черкаської області замінено на Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області.

З урахуванням договору від 19 грудня 2016 року за №2 строк дії договору №146-а від 21 листопада 2014 року продовжено до 31 жовтня 2017 року включно.

В подальшому 20 липня 2016 року між Головним управлінням статистики у Черкаській області (балансоутримувач) та Головним управлінням Держпродспоживслужби в Черкаській області (орендар) було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю за №602-а.

Відповідно до умов п. 1.1. вищевказаного договору Головне управління статистики у Черкаській області, як балансоутримувач забезпечує передачу комунальних послуг, в межах величин дозволених до використання, обслуговування і ремонт інженерного, пожежного та іншого обладнання, яке перебуває на його балансі та за яке несе експлуатаційну відповідальність, ремонт та обслуговування будівлі, що знаходиться за адресою: пров. Тихий, 3а, м. Умань, Черкаська область, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі та за показниками приладів обліку, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.

Умовами пункту 1.2. договору визначено. що орендар використовує частину приміщення другого поверху адмінбудівлі площею 32,01 кв.м.

Відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, здійснюється згідно Додатку №1 до даного договору, що є невідємною частиною договору (п. 1.3. договору).

Строк дії договору №602-а від 20 липня 2016 року продовжено до 28 листопада 2018 року включно (договір про внесення змін від 19 грудня 2016 року №1а).

Оскільки відповідачем не було виконано обовязку щодо відшкодування позивачу понесених витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 2 133 грн. 29 коп. боргу згідно договору №146-а від 21 листопада 2014 року та 2 241 грн. 28 коп. за договором №602-а від 20 липня 2016 року.

Позивачем направлялися на адресу відповідача листи-претензії від 31 березня 2017 року про сплату боргу в розмірі 2 470 грн. 44 коп. за договором №146-а та 2 955 грн. 85 коп. за договором №602-а.

У відповідях від 14 квітня 2017 року та від 29 серпня 2017 року відповідач не заперечує про сплату коштів по відшкодуванню витрат на утримання орендованого приміщення та надання комунальних послуг з червня по 31 грудня 2016 року.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 2.2.3. вищевказаних договорів орендар зобовязується не пізніше 25 числа поточного місяця вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі за відшкодування витрат балансоутримувача на отримані комунальні послуги, обслуговування і ремонт інженерного, пожежного та іншого обладнання будівлі, плату за землю (відповідно до декларації про землю тощо), за рахунками, які щомісячно виставляються балансоутримувачем.

Позивачем виставлялися відповідачу рахунки про відшкодування витрат по електроенергії за серпень-грудень 2016 року по договору №146-а від 21 листопада 2014 року та за вересень-грудень 2016 року і за відшкодування витрат по опаленню за листопад-грудень 2016 року за договором 602-а від 20 липня 2016 року.

Отже, з урахуванням умов п. 2.2.3. вищевказаних договорів строк оплати понесених втрат з електроенергії та опалення настав.

Понесення витрат самим позивачем підтверджується актами приймання-передавання товарної продукції (електроенергії), актом надання послуг з постачання теплової енергії та даний факт не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договорів, розрахунку з позивачем за понесені витрати з електроенергії та опалення.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином сума боргу в розмірі 2 133 грн. 29 коп. за договором №146-а від 21 листопада 2014 року та в розмірі 2 241 грн. 28 коп. за договором №602-а від 20 липня 2016 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 2.2.4. договорів орендар зобовязується при несвоєчасному внесенні плати, сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Так, з урахуванням вищенаведених умов договорів позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 291 грн. 96 коп. пені за договором №146-а від 21 листопада 2014 року та 315 грн. 29 коп. за договором №602-а від 20 липня 2016 року.

Слід зазначити, що позивачем при нарахуванні пені порушено вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому судом враховано, що п. 2.2.4. договорів не містив умови нарахування пені понад строки, що встановлені ч. 6 ст. 232 ГК України.

Крім того позивачем не було враховано вимоги ст. 253 ЦК України, згідно умов якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, а також строк оплати за відшкодування понесених витрат балансоутримувачем, визначеного п. 2.2.3 договорів.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, розмір пені нарахований за період з 25 жовтня 2016 року (дата вказана позивачем) по 25 лютого 2017 року (дата визначена з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України та п. 2.2.3. договорів) на суму 444 грн. 01 коп. (понесені витрати за серпень 2016 року за договором №146-а) складає 42 грн. 22 коп.;

розмір пені нарахований за період з 25 листопада 2016 року (дата вказана позивачем) по 25 квітня 2017 року (дата визначена з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України та п. 2.2.3. договорів) на суму 554 грн. 62 коп. (понесені витрати за вересень-жовтень 2016 року за договором №146-а) складає 64 грн. 23 коп.;

розмір пені нарахований за період з 26 грудня 2016 року (25 грудня 2016 року строк оплати понесених витрат за грудень 2016 року) по 25 червня 2017 року (дата визначена з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України та п. 2.2.3. договорів) на суму 1 134 грн. 66 коп. (понесені витрати за листопад-грудень 2016 року за договором №146-а) складає 152 грн. 84 коп.;

розмір пені нарахований за період з 25 жовтня 2016 року (дата вказана позивачем) по 25 березня 2017 року (дата визначена з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України та п. 2.2.3. договорів) на суму 172 грн. 42 коп. (понесені витрати за вересень 2016 року за договором №602-а) складає 20 грн. 10 коп.;

розмір пені нарахований за період з 25 листопада 2016 року (дата вказана позивачем) по 25 квітня 2017 року (дата визначена з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України та п. 2.2.3. договорів) на суму 212 грн. 75 коп. (понесені витрати за жовтень 2016 року за договором №602-а) складає 24 грн. 64 коп.;

розмір пені нарахований за період з 26 грудня 2016 року (25 грудня 2016 року строк оплати понесених витрат за грудень 2016 року) по 25 червня 2017 року (дата визначена з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України та п. 2.2.3. договорів) на суму 1 856 грн. 11 коп. (понесені витрати за електроенергію та тепло за листопад-грудень 2016 року за договором №602-а) складає 250 грн. 02 коп.

В звязку з чим з відповідача підлягає стягненню 554 грн. 05 коп. пені, в решті вимог про стягнення пені в розмірі 53 грн. 21 коп. слід відмовити, у звязку з безпідставним нарахуванням.

Слід також зазначити, що відсутність грошових коштів не є підставою для звільнення від виконання грошового зобовязання, а також від відповідальності за відповідне порушення.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області, вул. Смілянська, 120, м. Черкаси, ідентифікаційний код 40333440 на користь Головного управління статистики у Черкаській області, вул. Остафія Дашковича,39, м. Черкаси, ідентифікаційний код 41321284 4 374 грн. 57 коп. боргу, 554 грн. 05 коп. пені та 1 582 грн. 88 коп. витрат на сплату судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 29 листопада 2017 року.

Суддя А.В.Васянович