ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017 справа № 913/688/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4, за довіреністю; ОСОБА_5, за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ
на рішення Господарського суду Луганської області
від19.09.2017 (підписано 22.09.2017)
у справі№ 913/688/17 (суддя Масловський С.В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ
доПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", м. Сєвєродонецьк, Луганська область
простягнення 278 565,11 грн
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року до господарського суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", м. Київ (Позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", м. Сєвєродонецьк, Луганська область (Відповідач) про стягнення заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Б28 від 27.09.2011 в сумі 222 299,00 грн., пені в сумі 28 900,25 грн., 3% річних в сумі 5 230,36 грн. та інфляційних втрат в сумі 22 135,50 грн.

Рішенням господарського суду Луганської області від 19.09.2017 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача заборгованість в розмірі 222 299,00 грн., 5 230,36 грн. 3% річних, 22 135,50 грн. інфляційних та 3 744,97 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати в частині відмови у стягненні пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким вимоги в частині стягнення пені задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з неправильним застосуванням матеріального права та порушенням норм процесуального права, без дослідження всіх істотних обставин справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що господарський суд при винесенні оскаржуваного рішення безпідставно прийняв до уваги сертифікат ТПП № 661 від 26.09.2014 у якості підтвердження настання форс-мажорних обставин.

Також в обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що Відповідач в порушення умов п. 9.3 Договору не повідомив негайно Позивача про настання таких обставин, а отже і підстави до звільнення Відповідача від відповідальності у вигляді пені, передбаченої п. 9.1 Договору відсутні.

Представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав рішення суду законним та обґрунтованим, тому просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2011 між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (правонаступником якої є Позивач) та Відповідачем був укладений договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Б28.

Сторонами до розділів "Терміни та визначення", 1 11 вказаного договору були внесені зміни, отже на момент виникнення спірних правовідносин сторін є чинними умови в редакції додаткової угоди № 2 від 17.01.2013 (далі Договір; а.с. 46-52).

За умовами п. 1.1 Договору, Позивач зобовязався надати Відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а Відповідач внести плату за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.10.2011. Договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання Відповідачем своїх зобовязань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що підставою для транспортування природного газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України, У відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу природного газу, наявності у Відповідача місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби.

За змістом п.п. 3.1, 3.2 Договору, послуги по транспортуванню природного газу оформлюються сторонами актами надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами. Позивач до 15 числа місяця, наступного за звітним направляє Відповідачу два примірники акта наданих послуг за звітній місяць, підписані уповноваженими представником та скріплені печаткою Позивача.

Згідно п. 3.4 Договору, акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Відповідно до п. 5.5 Договору, оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Відповідачем (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позивача на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Відповідач самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Відповідачем до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Між сторонами також були укладені додаткові угоди від 25.11.2011 № 1, від 17.01.2013 № 2, від 03.02.2014 № 3, від 17.03.2014 № 4, від 05.11.2014 № 6 та 24.03.2015 № 7, якими вносились зміни, зокрема, в частині визначення річного обсягу транспортування природного газу у 2012 2014 роках та в частині зміни реквізитів сторін.

На виконання умов Договору Позивач протягом квітня 2014 року червня 2017 року надав Відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами на загальну суму 222 299,00 грн., що підтверджується актами надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 30.04.2016, 31.05.2016, 30.06.2016, 31.07.2016, 31.08.2016, 30.09.2016, 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017, 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017, які підписані повноважними представниками сторін, посвідчені печатками юридичних осіб, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Акт №03-17-110901109/Б28 від 31.03.2017 не посвідчений печаткою Відповідача, але в матеріалах справи наявне поштове повідомлення, яке свідчить про вручення зазначеного акту Відповідачу 24.07.2017 та останнім не заперечується.

Факт надання Позивачем послуг за спірним Договором сторонами не оспорюється.

У зв'язку з невиконанням Відповідачем свого обовязку щодо своєчасної оплати за послуги надані Позивачем протягом квітня 2014 року червня 2017 року, у Відповідача виникла утворилась заборгованість в розмірі 222 299,00 грн., що останнім не заперечується.

Оскільки Відповідач не розрахувався з Позивачем за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період квітня 2014 року червня 2017 року, Позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 222 299,00 грн., доказів оплати якої суду не надано.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимог зазначених Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судова колегія вважає вірним рішення суду в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача суми боргу за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за період квітня 2014 року червня 2017 року в розмірі 222 299,00 грн.

У звязку з невиконанням Відповідачем свого зобовязання по оплаті послуг з транспортування природного газу Позивачем нараховані 5 230,36 грн. 3% річних за період з 01.04.2016 по 31.07.2017 в сумі та інфляційні в розмірі 22 135,50 грн. за період з квітня 2016 року по червень 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України божник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія, дослідивши зроблений судом, в межах заявленого Позивачем періоду нарахування, розрахунок 3% річних та інфляційних, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції (з урахуванням неможливості виходу за межі позовних вимог) в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача 3% річних в сумі 5 230,36 грн. та інфляційних в розмірі 22 135,50 грн.

Крім того, Позивачем була заявлена до стягнення пеня в сумі 28 900,25 грн.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.3 Договору, сторони обумовили, що у разі порушення Відповідачем строків оплати, передбачених розділом 5 цього договору, з останнього стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Судова колегія вважає законним та обґрунтованим висновок господарського суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені, за наступних підстав.

Частиною 4 ст. 219 ГК України визначено, що сторони зобовязання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобовязання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Згідно зі ст. 218 ГК України встановлено, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобовязання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобовязань виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до п.п. 9.1, 9.3, 9.4 Договору, сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обовязків по Договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Сторони зобовязані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом 14-ти днів з моменту їх виникнення надати відповідні підтверджуючі документи. Настання обставин форс-мажору підтверджується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати" з урахуванням змін внесених за пунктом 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" зазначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини та видають сертифікат про відповідні обставини.

Відповідач звернувся за підтвердженням настання форс-мажорних обставин до уповноваженого органу, у звязку з чим Торгово-промисловою палатою видано Сертифікат № 661 про форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили) від 22.09.2014.

Зазначеним сертифікатом встановлений факт наявності з 07.04.2014 для Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганькгаз" форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що в т.ч. унеможливлюють виконання зобовязань підприємства за договором за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Б28 від 27.09.2011.

Також в сертифікаті було зазначено про те, що в ході проведення АТО уповноваженими правоохоронними органами виявляються та розслідуються численні кримінальні правопорушення, які мають ознаки терористичних актів, диверсій, умисних вбивств, захоплень будівель і споруд,незаконного заволодіння транспортними засобами, незаконного позбавлення волі, захоплення заручників, блокування і пошкодження обєктів транспортної системи, тощо. Зазначені правопорушення, вчинювані озброєними організованими злочинними угрупуваннями та окремими фізичними особами, створюють загрозу життю і здоровю людей, збереженню їх майна, обмежують свободу пересування територією, зокрема, Луганської області.

За існування в регіоні дуже складних умов, зумовлених проведенням активних бойових дій, Відповідач не має можливості здійснювати господарську діяльність, проводити контроль і облік природного газу, своєчасно ліквідувати аварії, забезпечувати безперебійне газопостачання природним газом, а також виконувати інші свої зобовязання в повному обсязі. На обєктах, підпорядкованих Відповідачу, відбувались непоодинокі випадки застосування вибухонебезпечних речовин, підрив і пошкодження надземних і підземних газопроводів, напади та травмування персоналу, викрадення невідомими особами майна Відповідача.

Докази зміни зазначених обставин на спірний період в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається зі змісту Сертифікату під час здійснення відповідних висновків, палатою був здійснений аналіз норм чинного законодавства, які підтверджують факт проведення антитерористичної операції на території Луганської області, яка на цей час триває.

Разом з тим, вимогами п. 9.1 Договору наряду з умовою щодо обовязку надати відповідні документи протягом 14 днів не передбачено наслідків порушення такого строку.

Отже з огляду на умови п. 9.1 спірного Договору та існування форс-мажорних обставин, внаслідок яких Відповідачем були порушені зобов'язання щодо своєчасної оплати за Договором, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача пені в розмірі 28 900,25 грн.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав до звільнення Відповідача від відповідальності у вигляді пені через настання форс-мажорних обставин, оскільки умов, що у разі несвоєчасного повідомлення або неповідомлення взагалі, форс-мажорні обставини не застосовуються спірний Договір не містить.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 19.09.2017 у справі № 913/688/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 19.09.2017 у справі № 913/688/17 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 4 прим.:

1) позивачу;

2) відповідачу;

3) у справу;

4) ДАГС.