РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"24" листопада 2017 р. Справа № 902/1111/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

судді Тимошенко О.М. ,

судді Коломис В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни на рішення господарського суду Вінницької області від 01.10.2015 року у справі № 902/1111/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про виконання умов договору суборенди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 01.10.2015 (суддя Маслій І.В.) в задоволенні позову ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити в повному обсязі.

Окрім того, до апеляційної скарги скаржником додане клопотання про поновлення строку для подання апеляційної скарги.

Вказана апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржуване рішення прийняте господарським судом Вінницької області 01.10.2015 року, повне рішення складено 06.10.2015 року. Отже, останнім днем строку подання апеляційної скарги на вказане рішення є 16.10.2015 року.

Колегією суддів встановлено, що позивач уже оскаржував вищезгадане рішення в апеляційному порядку, однак, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 07.12.2015 року (колегія суддів: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І.Ю.) апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" Славкіної Марини Анатоліївни на рішення господарського суду Вінницької області від 01.10.2015 року у справі № 902/1111/15 залишено без розгляду.

З повторною апеляційною скаргою на рішення господарського суду Вінницької області від 01.10.2015 року, згідно штемпеля канцелярії суду, скаржник звернувся 14.11.2017 року, тобто через майже 2 роки з моменту залишення попередньої апеляційної скарги у даній справі без розгляду.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення скаржник посилається на те, що банк знаходиться у стані ліквідації, має велику кількість судових справ, які розглядаються у судах різних інстанцій, що потребує значного часу для складання процесуальних документів та участі в судових засіданнях. Відсутність коштів, та скорочення штату працівників, на думку апелянта, робить фізично неможливим своєчасне складання та направлення процесуальних документів до суду.

Статтею 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

В ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року у справі "Мушта проти України").

Відповідно до ст. 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, закон пов'язує можливість відновлення пропущеного процесуального строку з обов'язковою наявністю поважних причин, які обумовили неможливість своєчасного вчинення відповідної процесуальної дії.

Поважними визнаються ті обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними труднощами чи перешкодами для своєчасного вчинення сторонами справи процесуальних дій.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). Аналогічна позиція викладена в п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 року.

У рішенні від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні в справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Приймаючи до уваги, що Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, оцінивши доводи та обставини, що наведені в обґрунтування клопотання про поновлення строку, колегія суддів прийшла до висновку щодо неповажності причин його пропуску у зв'язку із наступним.

Як вбачається з матеріалів справи у судовому засіданні, яке відбулося 07.12.2015 року та в якому було оголошено ухвалу про залишення апеляційної скарги без розгляду, був присутній представник позивача за довіреністю - Карманський В.Б., що підтверджується протоколом судового засідання від 07.12.2015 року (том 1, аркуш справи 106).

Отже, скаржник був обізнаний з фактом залишення його апеляційної скарги без розгляду, при цьому, в межах строку, визначеного ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, зазначена ухвала в касаційному порядку не оскаржувалася.

Тож, на думку судової колегії, скаржником не наведено переконливих доводів та не надано будь-яких доказів, на підтвердження того, які саме обставини перешкодили йому подати апеляційну скаргу в межах законодавчо встановленого строку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що можливість своєчасного подання апеляційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер. Скаржник не послався на обставини, що їх слід було б вважати непереборними і пов'язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій у визначений строк.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що скаржником у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено наявність поважних причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

З огляду на зазначене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Вінницької області від 01.10.2015 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 53, 93, п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Публічному акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Вінницької області від 01.10.2015 року у справі № 902/1111/15.

2. Повернути Публічному акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни апеляційну скаргу на рішення господарського суду Вінницької області від 01.10.2015 року у справі № 902/1111/15 з додатками на 8 арк., в т. ч. платіжне доручення № 80013 від 06.10.2017 року про сплату судового збору в сумі 1339,80 грн., поштові конверти на 2 арк.

3. Матеріали справи № 902/1111/15 повернути до господарського суду Вінницької області.

4. Ухвалу може бути оскаржено до суду касаційної інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Коломис В.В.