ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2017р. Справа № 914/1211/17

За позовною заявою: Трускавецької міської ради, м. Трускавець, Львівська область

до відповідача-1: Приватного підприємства Консул, м. Дрогобич, Львівська область

до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, м. Харків

про: визнання недійсним договору іпотеки від 30.08.2007р.

Головуючий суддя Ділай У.І.

Судді Мазовіта А.Б., Кітаєва С.Б.

Секретар Климишин Ю.О.

За участі представників:

Від позивача: не зявився

Від відповідача-1: не зявився

Від відповідача-2: ОСОБА_1 представник (Довіреність №30-1/56384 від 29.12.2016р.)

Права і обовязки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається справа за позовом Трускавецької міської ради, до відповідача-1 Приватного підприємства Консул, до відповідача-2 Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, про визнання недійсним договору іпотеки від 30.08.2007р.

Ухвалою суду від 19.06.2017р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 06.07.2017р.

03.07.2017р. за вх..№23317/17 від відповідача-1 в канцелярію суду поступив Відзив, в якому ПП Консул просить суд застосувати строки позовної давності до даного господарського спору, та у звязку з спливом позовної давності відмовити у задоволенні позову.

06.07.2017р. від відповідача-2 на електронну адресу суду поступило клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки оригінали договорів, які суд витребував ухвалою, зберігаються в сховищі банку та необхідно значний проміжок часу для замовлення та отримання оригіналів документів.

Представник позивача в судовому засіданні 06.07.2017р. позовні вимоги підтримав.

Відповідачі-1,2 в судове засідання 06.07.2017р. не зявилися.

Ухвалою суду від 06.07.2017р. розгляд справи відкладено на 18.07.2017р.

18.07.2017р. за вх..№25180/17 від відповідача-2 в канцелярію суду поступив Відзив, в якому відповідач-2 зазначає, що сплив строк позовної давності до вказаної позивачем вимоги, про сплив якої АТ УкрСиббанк заявляє у даному судовому процесі, що є підставою для відмови у позові.

18.07.2017р. за вх..№25176/17 від позивача надійшли Заперечення на відзив, в яких позивач просить суд врахувати поважність причин пропуску позовної давності та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог Трускавецької міської ради повністю.

Представник позивача в судовому засіданні 18.07.2017р. надав суду усні заперечення на відзиви відповідачів-1,2, просив суд позовні вимоги задоволити.

Представник відповідачі-2 в судовому засіданні 18.07.2017р. заперечив проти позову згідно зазначених у відзиві підстав, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку із спливом строку позовної давності.

Відповідач-1 явки повноважного представника в судове засідання 18.07.2017р. не забезпечив.

Ухвалою суду від 18.07.2017р. розгляд справи відкладено на 25.07.2017р.

Представник позивача в судовому засіданні 25.07.2017р. просив суд позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 25.07.2017р. наполягав на застосуванні строків позовної давності, стверджуючи, що позивач пропустив строк на звернення з вимогами у справі №914/1211/17, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Представник відповідача-2 надав суду копію договору іпотеки від 30.08.2007р. та ОСОБА_2 про внесення змін до Договору іпотеки від 30.08.2007р. за реєстром №1611 для долучення до матеріалів справи.

Відповідач-1 в судове засідання 25.07.2017р. не зявився.

Ухвалою суду від 25.07.2017р. розгляд справи відкладено на 01.08.2017р.

27.07.2017р. від представника АТ УкрСиббанк за вх..№26268/17 поступила заява № 949 про проведення розгляду справи без участі представника. Окрім того, відповідач-2 заперечує проти задоволення позову з підстав, викладених у запереченні від 17.07.2017р. №23-5/932, я також просить суд застосувати позовну давність.

31.07.2017р. від представника АТ УкрСиббанк за вх..№26546/17 поступила заява №955, в якій відповідач-2 просить суд, уразі задоволення позову, накласти арешт на майно, а саме: будівлю гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3 в м. Трускавець Львівської області.

12.07.2017р. за вх..№24651/17 від позивача поступило клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надіслання копії позовної заяви третій особі.

Сторони явки повноважних представників в судове засідання 01.08.2017р. не забезпечили.

Ухвалою суду від 01.08.2017р. (суддею Ділай У.І.) призначено колегіальний розгляд справи № 914/1211/17 у складі трьох суддів.

03.06.2017р. проведено автоматичне визначення складу колегії суддів, згідно із яким визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Ділай У.І., судді Мороз Н.В., Гоменюк З.П.

Ухвалою суду від 01.08.2017р. призначено колегіальний розгляд справи №914/1211/17. Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 03.08.2017р. визначено наступний склад колегії: ОСОБА_3 головуючий суддя та судді Мороз Н.В., Мазовіта А.Б.

Ухвалою суду від 04.08.2017р. розгляд справи призначено на 21.09.2017р.

У звязку з перебуванням у відпустці судді Мороз Н.В., здійснено заміну члена колегії. Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.09.2017р. с.Мороз Н.В. замінено на с.Гоменюк З.П.

Представник позивача в судове засідання 21.09.2017р. надав суду усні пояснення щодо позовних вимог, та просив суд позовні вимоги задоволити.

Відповідачі-1,2 не забезпечили явки повноважних представників в судове засідання 21.09.2017р.

Ухвалою суду від 21.09.2017р. розгляд справи відкладено на 07.11.2017р.

Представник позивача в судове засідання 07.11.2017р. надав суду усні пояснення щодо позовних вимог.

Відповідач-2 явку повноважного представника в судове засідання 07.11.2017р. забезпечив, проти задоволення позову заперечив, вимог попередніх ухвал суду не виконав, не надав суду доказів наявності заборгованості відповідача-1 по кредитному договору.

Відповідачі-1 не забезпечив явки повноважного представника в судове засідання 07.11.2017р.

Ухвалою суду від 07.11.2017р. розгляд справи відкладено на 20.11.2017р.

Позивач та відповідач-1 в судове засідання 20.11.2017р. явку повноважного представника не забезпечили, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 20.11.2017р. представник відповідача-2 просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити Трускавецькій міській раді у задоволенні його позовних вимог повністю.

В процесі розгляду матеріалів справи суд -

встановив:

Трускавецька міська рада звернулась до господарського суду Львівської області із позовною заявою визнання недійсним договору іпотеки від 30.08.2007р. В обґрунтуванні позову зазначено наступне.

Багатоповерхова будівля сімейного гуртожитку по вулиці Сагайдачного, 3 в м. Трускавці передана з державної у комунальну власність за рішенням від 15.09.2009р. № 498 та актом приймання-передачі від 21.01.2010р., який затверджено рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 05.02.2010р. №30.

Рішенням господарського суду Львівської області від 26.06.2009р. у справі 26/46, яке набрало законної сили, визнано недійсним ОСОБА_2 іпотеки (нерухомого майна) від 27.09.2007р., укладеного між Приватним підприємством «Консул» та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу І.-М. ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 1817. Вказаний договір було укладеним для забезпечення кредитних договорів № 0, № 0 від 30 серпня 2007 року, укладених з ОСОБА_5.

Як зазначив позивач, виходячи з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та після подання заяви про державну реєстрацію права власності за територіальною громадою міста Трускавця, йому стало відомо 24.02.2017р. про наявність запису №5576330 про заборону на нерухоме майно на підставі договору Іпотеки від 30.08.2007р. в реєстрі за № 1611 та запису № 5576484 заборону на нерухоме майно по договору про внесення змін до цього договору від 02.02.2009р., що були посвідчені приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 136.

Обєктом обтяження є будівля гуртожитку, що знаходиться за адресою: Львівська область м. Трускавець, вул. П. Сагайдачного, 3 та належить Іпотекодавцю (відповідачу-1) на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4-М. 18 квітня 2007 року за реєстром № 578 і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких Іпотекодавець (відповідач-1) набув право власності на Предмет іпотеки.

За твердженням позивача, при укладенні спірного договору Іпотекодавець (відповідач-1) мав свідчити, що предмет іпотеки до цього часу жодним способом не відчужений, у спорі та під арештом не перебуває, в оренду /лізинг/ довірче управління не переданий, а також, що укладенням цього Договору не порушені права та/або інтереси третіх осіб, якщо Предметом іпотеки є житлова нерухомість, в тому числі не порушені права дітей.

Також позивач звернув увагу, що рішенням господарського суду Львівської області від 08.04.2008р. у справі № 9/207, яке набрало законної сили, визнано ОСОБА_2 купівлі-продажу будівлі гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Трускавець, вул. П. Сагайдачного, 3, укладений між ДП «Буджитлосервіс» в особі арбітражного керуючого ОСОБА_6 та ПП «Консул» від 18.04.2007р. недійсним.

Позивачем долучено до матеріалів справи Протокол комісії по вивченню ситуації щодо житлових прав мешканців гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3 від 18.07.2007р., з якого вбачається, що на засіданні комісії також були присутні директор та заступник директора ПП «Консул». Зокрема, на засіданні головою було повідомлено присутніх про те, що громадське об'єднання «Довіра» має намір звернутися до господарського суду Львівської області та оскаржити договір купівлі-продажу від 18.04.2007р.

Як зазначив позивач, Приватному підприємству «Консул» на момент укладення як кредитних договорів та Договору іпотеки від 30.08.2007р. та від 02.02.2009р. було відомо про те, що предмет іпотеки (будівля гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3 у м. Трускавці) перебував у спорі про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі гуртожитку та прийнято рішення суду.

На думку позивача, договір купівлі-продажу від 18.04.2007р. укладений між ДП «Буджитлосервіс» в особі керуючого ОСОБА_6 та ПП «Консул» є недійсним з моменту його вчинення, тобто, з 18.04.2007р. Відтак, майно (будівля гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3 у м. Трускавці) не може бути предметом Договору іпотеки від 30.08.2007р. та Договору про внесення змін до договору іпотеки від 02.02.2009р., і підлягає визнанню недійсним.

За твердженням позивача, ОСОБА_2 іпотеки від 30.08.2007р. укладений між відповідачами, не відповідає Закону України «Про іпотеку», оскільки, предмет іпотеки не може бути відчужений Іпотекодавцем за таким договором - Приватним підприємством «Консул» так як, таке майно вибуло з його власності і передано у комунальну власність територіальної громади міста Трускавця. При цьому, обтяження у вигляді іпотеки та заборони на нерухоме майно, які були встановлені договором іпотеки від 30.08.2007р. № 1611 на даний час скасовані.

Відповідачі-1,2 заперечили проти позовних вимог, зазначивши наступне.

На момент укладення спірного правочину права та інтереси позивача: Трускавецької міської ради не були порушені, оскільки, міська рада не була стороною спірного правочину чи третьою особою, інтереси якої були порушені укладенням договору іпотеки, відповідно позивачем неправильно вибрано спосіб захисту, визначений ст.16 ЦК України.

Крім того, згідно рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 05 лютою 2010 року затверджено акт приймання-передачі від 21 січня 2010 року будівлі, сімейного гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3 в м. Трускавці на підставі рішення сесії Трускавецької міської ради №498 від 15.09.2009р., яке було прийнято в т.ч. з посилання у преамбулі на рішення Господарського суду від 08.04.2008р. у справі №9/207, яким визнано договір купівлі-продажу від 18.04.2007р. недійсним, за яким відповідач набув право власності на вказане приміщення.

Господарським судом Львівської області винесено рішення від 26.06.2009р. у справі №26/46, яким визнано недійсним договір іпотеки нерухомого майна, укладений між ПП «Консул» га АКІБ «УкрСиббанк» 27.09.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №1817.

Як зазначили відповідачі, Трускавецька міська рада була залучена до справи як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а відтак, позивачу було відомо про обставини укладення спірного правочину та визнання його недійсним. Окрім цього, позивач мав можливість звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, якщо він вважав, що вказаний договір порушує його права та інтереси.

Зважаючи на вказане, відповідачі заявили про пропуск строків позовної давності позивачем без поважних причин.

Позивач заперечив проти покликань відповідачів про пропуск строків позовної давності зазначивши, що Трускавецька міська рада довідалася про порушення свого права та про особу, яка його порушила, лише 24.02.2017р., отримавши відмову у державній реєстрації права власності через наявність запису про заборону на нерухоме майно №5576330 і дані про обтяження внесені на підставі Договору іпотеки №1611 від 30.08.2007р. та договору про внесення змін до Договору іпотеки№136 від 02.02.2009р.

Також позивач зазначив, що відповідачі не повідомили про наявність двох договорів іпотеки нерухомого майна.

Крім того, позивач повідомив, що на даний час правом на приватизацію житла в гуртожитку скористалося мешканці 24 окремих кімнат, кількох кімнат, жилих блоків секцій. Тобто, Трускавецька міська рада проводила дії по приватизації житла гуртожитку і не знала про наявність оскаржуваних договорів іпотеки.

При прийнятті рішення суд виходив із наступного.

Положеннями статті 15 ЦК закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

За правилом встановленим ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Як встановлено судом, 30 серпня 2007 року між приватним підприємством Консул (Іпотекодавець) та акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк (Іпотекодержатель) було укладеного договір іпотеки нерухомого майна, який посвідчено приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 1611.

Відповідно до п. 1.1. Договору іпотеки Іпотекодавець: ПП Консул передає в іпотеку Іпотекодержателю: АКІБ УкрСиббанк наступне майно: Будівля гуртожитку, що знаходиться за адресою: Львівська область м. Трускавець, вул. П. Сагайдачного, 3 та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 18 квітня 2007 року за реєстром № 578 і немає жодних договірних змін строків позовної давності щодо правочинів, на підставі яких Іпотекодавець набув право власності на Предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про іпотеку, іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 575 ЦК України, іпотека є окремим видом застави і являє собою заставу нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 576 ЦК України встановлено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Аналогічні вимоги до предмету іпотеки передбачені ст. 5 Закону України Про іпотеку.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про іпотеку предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація і нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення.

Приватному підприємству Консул на момент укладення Договору іпотеки від 27.09.2007р. було відомо про те, що предмет іпотеки будівля гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3 у м. Трускавці перебував у спорі. Відтак, договір купівлі-продажу від 18.04.2007р. укладений між ДП Буджитлосервісв особі керуючого ОСОБА_6 та ПП Консул є недійсним з моменту його вчинення, тобто, з 18.04.2007 р.

Право на розпорядження предметом іпотеки відноситься до істотних умов договору іпотеки, відсутність такої умови виключає дійсність такого договору. За таких обставин, укладений між відповідачами ОСОБА_2 іпотеки від 27.09.2007 р., предметом якого є будівля гуртожитку по вул. Сагайдачного, 3 у м. Трускавці, суперечить вимогам ст. 576 ЦК України, ст. 5 Закону України Про іпотеку щодо предмету іпотеки, який повинен відповідати певним умовам, а саме щодо можливості його відчуження іпотекодавцем та можливості звернення на нього стягнення.

01.08.2007р. громадське об'єднання Довіра мешканців будинку № 3 по вул. Сагайдачного в м. Трускавці зверталось в господарський суд Львівської області із позовною заявою до ДП Буджитлосервіста ПП Консулпро визнання недійсним Договору купівлі-продажу будівлі гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Трускавець, вул. Сагайдачного, 3.

Рішенням господарського суду Львівської області від 08.04.2008р. у справі №9/207, яке набрало законної сили, визнано ОСОБА_2 купівлі-продажу будівлі гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Трускавець, вул. П. Сагайдачного, 3 укладений між ДП Буджитлосервісв особі арбітражного керуючого ОСОБА_6 та ПП Консулвід 18.04.2007р. недійсним.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.09.2008р. у справі №9/207 рішення Господарського суду Львівської області від 08.04.2008р. у справі № 9/207 залишено без змін

26.06.2009р. господарським судом Львівської області винесено рішення у справі №26/46 за позовом Громадського обєднання „Довіра мешканців будинку № 3 по вул. Сагайдачного в м. Трускавці, м. Трускавець Львівської області до Приватного підприємства „Консул, та Акціонерного комерційного інноваційного Банку „УкрСиббанк, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державного підприємства „Буджитлосервіс, Приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, та Трускавецької міської ради, про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна від 27.09.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 1817, яким позов задоволено повністю та визнано недійсним вищевказаний договір.

Вказане рішення господарського суду Львівської області від 26.06.2009р. у справі №26/46 не оскаржено до апеляційної інстанції та набрало законної сили.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Строк, у межах якого пред'являється позов особою, право (інтерес) якої порушене, Цивільним кодексом України визначено як позовна давність (стаття 256 ЦК).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), перебіг якої, відповідно до частини першої статті 261 ЦК, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Господарським судом Львівської області витребувано з архіву суду справу №26/46 за позовом Громадського обєднання „Довіра мешканців будинку № 3 по вул. Сагайдачного в м. Трускавці, до Приватного підприємства „Консул, та Акціонерного комерційного інноваційного Банку „УкрСиббанк, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державного підприємства „Буджитлосервіс, Приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, і та Трускавецької міської ради, про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна від 27.09.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 1817.

У матеріалах справи №26/46 наявна копія договору іпотеки нерухомого майна від 27.09.2007р. (а.с. 35-37), який визнано недійсним. Відповідно до п. 1.4 вказаного договору, іпотекодавець свідчив, що предмет іпотеки перебуває в іпотеці в забезпечення кредитних договорів №, №0 від 30.08.2007р., укладених з ОСОБА_7, договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 30.08.2007р. за реєстром 1611.

Вказаний договір іпотеки нерухомого майна від 27.09.2007р. поданий до суду як додаток до позовної заяви ГО „Довіра.

Згідно п. 1.4. Договору іпотеки від 27.09.2007р. Іпотекодавець: ПП Консул свідчить, що предмет іпотеки до цього часу жодним способом не відчужений, у спорі та під арештом не перебуває, в оренду /лізинг/ довірче управління не переданий. Іпотекодавець (відповідач-1) свідчить, що укладенням цього Договору не порушені права та/або інтереси третіх осіб, якщо Предметом іпотеки є житлова нерухомість, в тому числі не порушені права дітей. Іпотекодавець: ПП Консул свідчить, що предмет іпотеки перебуває в іпотеці в забезпечення кредитних договорів № 0, № 0 від 30 серпня 2007р. укладених з ОСОБА_5.

Пунктом 1.6. Договору іпотеки від 27.09.2007р. передбачено, що предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні Іпотекодавець: ПП Консул.

Також в матеріалах справи №26/46 наявна копія Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №14628764 від 27.09.2007р. (а.с. 79-80). У записі 7 зазначено про реєстрацію обтяження - заборона на нерухоме майно, зареєстровану 30.08.2007р. за №5576330 приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4. Підстава обтяження договір іпотеки, 1611, 30.08.2007р. Обєкт обтяження - будівля гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Трускавець, вул. П. Сагайдачного, 3. Власник ПП «Консул».

За змістом позовної заяви ГО „Довіра Трускавецька міська рада була залучена до справи як третя особа без самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до положень ст. 22 ГПК України, сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом.

Повноважний представник Трускавецької міської ради був присутній в судових засіданнях під час розгляду справи №26/46, подавав письмові пояснення та клопотання. Тобто, Трускавецька міська рада була ознайомлена або могла довідатись про наявність обтяження на будівлю гуртожитку з матеріалів справи №26/46.

Таким чином, дослідивши матеріали справи №26/46, станом на час подання позову у даній справі позивач не вживав належних заходів, спрямованих на повернення спірного майна територіальній громаді.

Водночас, при поданні позову в даній справі позивач не порушував питання про поновлення строку позовної давності, а також не надав доказів поважності причин пропуску звернення до суду.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто, можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Наведені вище докази свідчать про те, що позивачу відомо про обставини, які покладені в основу підстав позову щонайменше з лютого 2009 року.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття "позовна" вказує на форму захисту - шляхом пред'явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред'явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Питання про об'єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії "право на позов у матеріальному сенсі" (право на захист) у контексті її співвідношення із суб'єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин.

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов'язане з порушенням суб'єктивного матеріального цивільного права.

Суб'єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне.

Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Оскільки, метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто, тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об'єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб'єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто, після виникнення права на захист (охоронного).

У справі, яка розглядається, суд встановив, що позовна заява подана 16 червня 2017 року, тобто, після спливу трирічного строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 22.02.2017р. у справі №6-17цс17.

Отже, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що позовну заяву подано після спливу трирічного терміну позовної давності. За таких обставини, зважаючи на все вище наведене, суд прийшов до висновку відмовити в позові.

Щодо заяви ПАТ «Укрсиббанк» про накладення арешту на спірне майно колегія суддів зазначає наступне.

Згідно за ч. 5 ст. 1057-1 ЦК України, визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави. Такий арешт підлягає зняттю після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти за кредитним договором, а у разі визнання кредитного договору недійсним - після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти в розмірі, визначеному судом відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідач-2: ПАТ «Укрсиббанк» долучив до матеріалів справи довідку розрахунок заборгованості за кредитним договором №0 від 30.08.2007р. Як вбачається з довідки, за ОСОБА_5 рахується заборгованість в розмірі 178328,08 доларів США основного боргу та 9405,34 доларів США процентів за користування.

Відповідно до розяснень, які містяться в пункті 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи зазначені роз'яснення та те, що було встановлено вище, а також зважаючи на те, що суд прийшов до висновку відмовити в позові у звязку із пропущенням строків позовної даності, у суду відсутні підстави для задоволення заяви про накладення арешту на спірне майно, в порядку ч. 5 ст. 1057-1 ЦК України.

Судовий збір покладається на позивача.

Керуючись вимогами ст.ст. 1, 2, 28, 33, 34, 44, 48, 49, 82-84 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 27.11.2017р.

Суддя Ділай У.І.

Суддя Мазовіта А.Б.

Суддя Кітаєва С.Б.