РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017Справа №910/16169/17

За позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 9636,42 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Антоненко О.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі в розмірі 9636,42 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що всупереч умов укладеного між Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Комунальним підприємством «Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва», наразі - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №219/2015 від 15.01.2015, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання зі сплати орендної плати за період з грудня 2016 року по серпень 2017 року у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість по орендній платі в розмірі 8366,72 грн., яку просить стягнути позивач.

Крім того, на вказану заборгованість, у зв'язку з простроченням оплати відповідачем орендної плати, позивачем на підставі ст.625 ЦК України та п.6.2 Договору нараховано 3% річних в розмірі 139,58 грн., інфляційні втрати в сумі 468,02 грн. та пеню в розмірі 662,10 грн., які позивач просить стягнути.

В ході розгляду справи, позивачем через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано заяви про припинення провадження у страві в частині стягнення суми основного боргу, в яких останній зазначив, що за період підготовки позовної заяви та винесення судом ухвали про порушення провадження по справі, відповідачем було сплачено на користь позивача 7500 грн. з яких позивачем частину вказаних грошових коштів було зараховано в рахунок оплати орендної плати за поточні періоди, а частину сплачених відповідачем коштів в розмірі 2418,06 грн. було зараховано в рахунок погашення основної заборгованості зі сплати орендних платежів за спірний період.

На підставі викладеного позивач просив суд припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 2418,06 грн. та стягнути з відповідача 5948,66 грн. основної заборгованості, 139,58 грн. 3% річних, 468,02 грн. інфляційних втрат та 662,10 грн. пені.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд задовольнити позов.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не направив, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про час і місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 3 ст.285 Господарського кодексу України встановлено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Судом встановлено, що 15.01.2015 між Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар), а також Комунальним підприємством «Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району міста Києва», наразі - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (балансоутримувач) укладений Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №219/2015, відповідно до п.1.1 якого орендодавець на виконання п.1.1.5 протоколу засідання постійної комісії Київради з питань власності №19 від 04.12.2014, розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації №16 від 15.01.2015 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва (об'єкт), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 для використання під розміщення перукарні.

Відповідно до п.2.1 Договору, об'єктом оренди є нежилі приміщення, загальною площею 15,90 кв. м, в т.ч. на 1 поверсі - 15,90 кв. м, згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору (Додаток №1).

Згідно з п.2.2 Договору, вартість згідно із затвердженим актом оцінки майна або висновком про вартість майна станом на 28.02.2014 становить 167300 грн.

За умовами п.3.1 Договору, за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради №34/6250 від 22.09.2011. Розмір орендної плати згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору, на дату підписання договору за перший місяць оренда становить без ПДВ: 84,39 грн. за 1 кв. м орендованої площі, що в цілому складає 1341,75 грн. (Додаток №2).

Пунктом 3.2 Договору визначено, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Відповідно до п.3.4 Договору, додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця (п.3.6 Договору).

Згідно з п.6.2 Договору, за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

За умовами п.9.1 Договору, цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 15.01.2015 до 13.01.2018.

На виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 15,90 кв. м, що підтверджується актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 15.01.2015.

Додатковою угодою №1-2019/2015 від 27.05.2015 сторони погодили внести зміни, зокрема у п.3.4 зазначеного вище договору, виклавши його в новій редакції: Додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість з 01.03.2015 у розмірах та порядку визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем в оренду та користування відповідачем вказаним нежитловим приміщенням за період з грудня 2016 року по серпень 2017 року, за який позивачем нараховано до сплати орендну плату та інші, передбачені умовами договору, платежі.

Відповідно до ч. 1 ст.762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст.285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відтак, на підставі положень діючого законодавства та умов договору, на відповідача покладений обов'язок зі сплати орендної плати та відшкодування витрат балансоутримувача.

Матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача за договором 219/2015 за період з грудня 2016 року по серпень 2017 року в розмірі 8366,72 грн.

Доказів погашення відповідачем заборгованості сторонами не надано.

Відповідно до положень ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В той же час, суд приймає до уваги ту обставину, що в ході розгляду справи позивачем було подано заяву про припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача 2418,06 грн. основного боргу у зв'язку із частковою оплатою відповідачем заборгованості з орендної плати. У зв'язку з цим позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 2418,06 грн.

Згідно з ч.4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Відтак, враховуючи факт погашення відповідачем частини заборгованості в розмірі 2418,06 грн. та відмову позивача від позову у цій частині, провадження у справі в частині стягнення з відповідача зазначеної суми заборгованості підлягає припиненню.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5948,66 грн. заборгованості зі сплати орендної плати.

Разом з тим, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначених норм позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 468,02 грн. інфляційних втрат та 139,58 грн. трьох відсотків річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за відповідні періоди, судом встановлено, що позивачем вказані нарахування проведено у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, стосовно заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 662,10 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що позивачем вказане нарахування проведено у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства, а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

На підставі положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (01033, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (02091, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 148-А; ідентифікаційний код 39604270) 5948 (п'ять тисяч дев'ятсот сорок вісім) грн. 66 коп. заборгованості, 468 (чотириста шістдесят вісім) грн. 02 коп. інфляційних втрат, 139 (сто тридцять дев'ять) грн. 58 коп. 3% річних, 662 (шістсот шістдесят дві) грн. 10 коп. пені та витрати по сплаті судового збору в сумі 1198 (одна тисяча сто дев'яносто вісім) грн. 51 коп.

Провадження у справі в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2418 (двi тисячi чотириста вісімнадцять) грн. 06 коп. основної заборгованості припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 21.11.2017

Суддя Я.В. Маринченко