ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2017 р.Справа № 916/2568/17
Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.,

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Агентство з підбору автомобілів „КОНСАЛТ-АВТО

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „АЙСБЕРГ ЛТД

про стягнення 67634,00 грн. заборгованості,

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю);

Від відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю),

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Агентство з підбору автомобілів „КОНСАЛТ-АВТО (далі ТОВ „Агентство з підбору автомобілів „КОНСАЛТ-АВТО), звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „АЙСБЕРГ ЛТД (далі ТОВ „АЙСБЕРГ) про стягнення 34044,26 грн. заборгованості, з яких: 33254,10 грн. основного боргу, 159,00грн. 3% річних, 631,16 грн. інфляційних втрат, нарахованих у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором від 20.01.2017р. № 20-01-2017 про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Обґрунтовуючи позовну заяву посилається на укладений з відповідачем договір від 20.01.2017р. № 20-01-2017 про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом, не оплату відповідачем отриманих послуг, заявки № 813 на транспортно-експедиційні послуги від 09.08.2017р., рахунки на оплату № 878 від 11.08.2017р., акт надання послуг № 869 від 14.08.2017р., міжнародну товарно-транспортну накладну СМR № TL 1043778, заявку № 816 на транспортно-експедиційні послуги від 14.08.2017р., рахунок на оплату № 886 від 17.08.2017р., акт надання послуг № 898 від 19.08.17р. міжнародну товарно-транспортну накладну СМR №005314, акт звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2017р.-17.10.2017р., ст.ст.9,12 Закону України „Про транспортну експедиторську діяльність, ст.ст.509, 526, 530, 610, 625, 629, 929, 931 ЦК України, ст.ст.20, 58, 193 ГК України та інші обставини вказані в позовній заяві.

17.11.2017р. позивач звернувся до суду з заявою (зареєстрована за вх. 2-6034/17) про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 67634,00 грн. заборгованості, з яких:

- за заявкою №813 від 09.08.2017 р. - 24044,26 грн. (з яких: 23254,10 грн. - основна сума заборгованості; 159,00 грн. - 3% річних; 631,16 грн. - інфляційні втрати);

- за заявкою №816 від 14.08.2017 р. - 23589,74 грн. (з яких: 22822,30 грн. - основна сума заборгованості; 111,00 грн. - 3% річних; 656,44 грн. - інфляційні втрати).

24.11.2017р. відповідач звернувся з заявою (зареєстрована за вх. № 2-6157/17) про визнання позову в повному обсязі на суму 67634,00 грн.

В судовому засіданні 24.11.2017 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

20.01.2017 р. між ОВ „Агентство з підбору автомобілів „КОНСАЛТ-АВТО (Експедитор) та ТОВ «АЙСБЕРГ» ЛТД (Клієнт) укладено договір №20-01-2017 про організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі-Договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору Експедитор зобов'язується за плату і за рахунок Клієнта організувати перевезення Вантажу Клієнта автомобільним транспортом відповідно до умов чинного законодавства України, положень Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів, Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП, Європейської угоди про режим праці та відпочинку водіїв, Конвенції про транспортування небезпечних вантажів, а також на підставі погодженої Сторонами заявки на організацію перевезення Вантажу автомобільним транспортом, яка є невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно з п. 3.1 Договору на кожне перевезення оформлюється Заявка, яка складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою Клієнта з проставлянням відбитка круглої печатки Клієнта, і передається Експедитору за допомогою факсимільного зв'язку та є невід'ємною частиною Договору.

Так, Позивач та Відповідач погодили заявку №813 на транспортно-експедиційні послуги від 09.08.2017 р. (далі - Заявка №813), відповідно до якої Позивач зобов'язаний був організувати перевезення вантажу: обладнання 1,5 т (далі - Вантаж) за маршрутом Guntner-Tata Kft. Szomodi u. 4, Hungary - м. Новоград-Волинський, вул. Герцена, 42, Україна.

Також сторони погодили заявку №816 на транспортно-експедиційні послуги від 14.03.2017 р. (далі - Заявка №816), відповідно до якої Позивач зобов'язаний був організувати перевезення вантажу: обладнання 2000 кг (далі - Вантаж) за маршрутом Peta Berbernicka 17, 22330 Nova Pazova, Сербія - м. Одеса, Овідіопольська дорога, 3.

Згідно з п. 4.1.9 Договору Клієнт зобов'язується оплатити Експедитору вартість Послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажу.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що ціна Договору складається із вартості наданих за Договором Послуг, яка обумовлюється сторонами в Заявці, що є невід'ємною частиною цього Договору, і коригується за фактично здійсненими обсягами перевезення та/або залежно від наявності додаткових документально підтверджених витрат Експедитора, пов'язаних з виконанням даного Договору, при підписанні акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до п. 5.2 Договору Клієнт оплачує послуги Експедитора на підставі погодженої сторонами заявки, згідно з виставленим рахунком.

Згідно з п. 5.3 Договору остаточні розрахунки між Сторонами з урахуванням положень пункту 5.1 даного Договору здійснюються на підставі акту наданих послуг протягом 7 банківських днів з моменту отримання оригіналів повного комплекту документів.

З метою виконання умов Договору Позивачем Відповідачеві було надано: Заявку №813; рахунок на оплату №878 від 11.08.2017 p.; акт надання послуг №869 від 14.08.2017 p.; Заявку №816; рахунок на оплату №886 від 17.08.2017 p.; акт надання послуг №898 від 19.08.2017 р.

Згідно з п. 13 Заявки №813 вартість послуг Позивача становить 33 254 (тридцять три тисячі двісті п'ятдесят чотири) грн. 10 коп., а відповідно до п. 16 Заявки №816 - 42 822 (сорок дві тисячі вісімсот двадцять дві) грн. 30 коп.

Відповідачем було підписано акти надання послуг, копії яких додаються, без претензій по об'єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг).

Відповідач зобов'язаний був оплатити послуги Позивача за Заявками №813, №816 протягом 7 банківських днів з моменту отримання оригіналів рахунків на оплату та актів надання послуг.

Враховуючи положення Договору, Відповідач повинен був оплатити послуги Позивача за заявкою №813 до 18.08.2017 p. та за заявкою №816 до 06.09.2017.

Відповідач свої зобовязання щодо оплати виконав частково, в звязку з чим склалась заборгованість у розмірі 46076,40 грн.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав в рамках провадження у даній справі.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зазначений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.175 ГК України.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст.903 Цивільного кодексу України).

За ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторонам (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст.929 ЦК України встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно з ч. З ст.929 ЦК України умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Згідно з ч.1 ст.931 ЦК України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.12 ст.9 Закону України «Про транспортну експедиторську діяльність» факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З огляду на вказані обставини, та те, що матеріалами справи підтверджено факт несплати відповідачем у добровільному порядку отриманих послуг за Договором, у встановлений строк, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 46076,40 грн., з яких: 23254,10 грн. (за заявкою №813 від 09.08.2017 р.) та 22822,30 грн. (за заявкою №816 від 14.08.2017 р.) підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних простроченої суми, якщо законом або договором не передбачений інший розмір відсотків.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать кредитору.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору позивачем здійснено нарахування 3% та інфляційних втрат.

Так, відповідно до розрахунку позивача, відповідач має сплатити:

-159,00 грн. - 3% річних (за заявкою №813 від 09.08.2017 р.) за період з 21.08.2017р. по 18.10.2017р. нарахованих на суму боргу 33254,10грн.;

-111,00 грн. - 3% річних (за заявкою №816 від 14.08.2017 р.) за період з 07.09.2017р. по 18.10.2017р. нарахованих на суму боргу 32822,30 грн.;

-631,16 грн. - інфляційні втрати (за заявкою №813 від 09.08.2017 р.) за період серпень-вересень 2017р. нарахованих на суму боргу 33254,10грн.;

-656,44 грн. - інфляційні втрати (за заявкою №816 від 14.08.2017 р.) за вересень 2017р. нарахованих на суму боргу 32822,30 грн.

Суд, перевіривши розрахунок доданий до позовної заяви, вважає, що розрахунок є вірним, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги позивача підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, також визнання боргу відповідачем в повному обсязі, суд вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального Кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 612, 525, 629, 929, 931 Цивільного Кодексу України, ст.ст.9,12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», ст.ст. 175, 193 ГК Господарського кодексу, ст.ст.33,35,36,43,44,49,82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Уточнений позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Агентство з підбору автомобілів „КОНСАЛТ-АВТО до Товариства з обмеженою відповідальністю „АЙСБЕРГ ЛТД про стягнення 67634,00 грн. заборгованості - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „АЙСБЕРГ ЛТД (65036, м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога,3, код 13879991) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Агентство з підбору автомобілів „КОНСАЛТ-АВТО (03056, м. Київ, вул. Польова, 21, офіс 114, код 34805514) 46076/сорок шість тисяч сімдесят шість/грн. 40 коп. - основного боргу, 270/двісті сімдесят/грн. 00 коп. - 3% річних; 1287/одну тисячу двісті сімдесят сім/грн. 60 коп. - інфляційні втрати, 1600/одну тисячу шістсрт/ грн. 00 коп. - судовий збір.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 24.11.2017р. Повний текст рішення складений 29 листопада 2017 р.

Суддя Р.В. Волков