ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Справа № 907/542/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Дубник О.П. Зварич О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лялька Н.Р.

та представників:

позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність № 226 від 22.02.2016);

відповідача: не зявилися;

третьої особи: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ПСП-Україна, б/н від 18.09.2017

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.09.2017 (суддя Андрейчук Л.В.)

у справі № 907/542/17

за позовом: Дочірнього транспортно-експедиційного підприємства Іст-Захід, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ПСП-Україна, м. Мукачево Закарпатської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Консервний завод «Універ», м. Виноградів Закарпатської області

про стягнення заборгованості у розмірі 93 100, 00 грн

У липні 2017 року Дочірнє транспортно-експедиційне підприємство Іст-Захід звернулося до Господарського суду Закарпатської з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ПСП-Україна про стягнення 98 100, 00 грн заборгованості, що виникла з огляду на невиконання в частині повної оплати за договором про переведення боргу від 04.11.2016, укладеного позивачем з відповідачем.

Під час розгляду спору в суді першої інстанції позивач, з огляду на здійснення часткової проплати відповідачем заборгованості по договору в розмірі 5 000, 00 грн, подав клопотання про зменшення позовних вимог до 93 100, 00 грн, яке судом було прийнято. Спір розглянуто з урахуванням клопотання про зменшення позовних вимог.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 05.09.2017 позов задоволено.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 93 100, 00 грн заборгованості та 1 600, 00 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

При задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на підставі договору про переведення боргу від 04.07.2016, що виник у звязку із виконанням договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом №1005 від 17.11.2011, укладеного ТОВ Консервний завод Універ та ДТЕП ІСТ-Захід, відповідач ТОВ ПСП-Україна взяті на себе зобовязання перед позивачем сплатити кошти у сумі 135 000, 00 грн, як новий боржник по боргових зобовязаннях первинного боржника - ТОВ Консервний завод Універ в строк до 31.08.2016 належним чином не виконав. З огляду на наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, станом на час винесення рішення борг відповідача перед позивачем склав 93 100, 00 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Зокрема, скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутні всі первинні документи, які підтверджують підставність позовних вимог та дійсність заборгованості, яка була переведена на відповідача, на підставі чого ця заборгованість виникла. Вказує, що суд не врахував відсутності в договорі всіх істотних умов. Суд не викликав в якості третьої особи ТОВ «Консервний завод «Універ», який би міг дати розяснення по справі. Також скаржник зазначає, що судом не надано оцінки умовам договору, зокрема чи було його виконано сторонами, чи набрав він чинності, чи складено акти приймання-передачі та чи відповідає цей договір вимогам закону.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 02.10.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд спору призначено на 17.10.2017.

17 жовтня 2017 року позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначав про законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, просив залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на неявку скаржника в судове засідання 17.10.2017, розгляд справи відкладався на 07.11.2017.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 07.11.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Консервний завод «Універ».

В дане судове засідання зявився представник позивача, яка заперечила проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просила рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.09.2017 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, подала клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надсилання третій особі копії позовної заяви та процесуальних документів суду першої інстанції та апеляційного суду по даній справі.

Відповідач та третя особа явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча про час, дату та місце розгляду даної справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, заперечень на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.09.2017 у справі № 907/542/17 залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 04.07.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Консервний завод «Універ» (первісний боржник), Товариством з обмеженою відповідальністю «ПСП-України» (новий боржник) та ДТЕП «Іст-Захід» (кредитор) укладено договір про переведення боргу.

Відповідно до п. 1 договору, такий регулює відносини, повязані із заміною зобовязаної сторони (первісного боржника) у зобовязанні, що виникає із договору № 1005 від 17 листопада 2011 року, укладеного первісним боржником та кредитором (основний договір).

Первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобовязання) перед кредитором у розмірі 135 000, 00 грн, який виник на підставі основного договору. Переведення боргу виникає з врахуванням особливих умов, визначених у п. 6 цього договору. (п. 2 договору).

Згідно з п. 3 договору новий боржник зобовязаний сплатити визначену у п. 2 цього договору суму грошових коштів кредитору не пізніше 31 грудня 2016 року, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок кредитора.

Після набрання чинності цим договором кредитор не втрачає право заявити первісному боржнику вимогу про стягнення боргу, що є предметом цього договору, а первісний боржник залишає за собою обовязок виконати таку вимогу кредитора. Кредитор зобовязаний негайно повідомити нового боржника про свою вимогу до первісного боржника.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися своєчасно і належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем станом на 02.02.2017 оплачено на користь позивача 25 000, 00 грн.

Оскільки термін оплати грошового зобовязання сплинув, позивач звернувся до відповідача з претензійною вимогою № 65 від 06.02.2017 про сплату залишку боргу у розмірі 110 100,00 грн. Претензійна вимога залишена відповідачем без розгляду, однак оплата була здійснена частково у розмірі 12 000, 00 грн.

Також, в ході судового розгляду справи, відповідачем здійснено оплату заборгованості перед відповідачем в розмірі 5 000, 00 грн.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Таким чином, зі встановлених судом обставин справи слідує, що на підставі Договору про переведення боргу № б/н від 04.07.2016, що виник у звязку із виконанням договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом №1005 від 17.11.2011, укладеного ТОВ Консервний завод Універ та ДТЕП ІСТ-Захід, відповідач ТОВ ПСП-Україна взяті на себе зобовязання перед позивачем сплатити кошти у сумі 135 000, 00 грн (сто тридцять пять тисяч грн 00 коп.), як новий боржник по боргових зобовязаннях первинного боржника - ТОВ Консервний завод Універ в строк до 31.08.2016 належним чином не виконав.

Згідно з умовами договору про переведення боргу, кредитор зобовязаний негайно повідомити нового боржника про свою вимогу до первісного боржника. Таких доказів матеріали справи не містять.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості за договором про переведення боргу в розмірі 93 100, 00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправомірне незалучення до справи первісного боржника - ТОВ Консервний завод Універ. Судом апеляційної інстанції залучено до участі у справі вказану юридичну особу, як сторону договору про переведення боргу та зобовязано надати письмові пояснення по суті спору. Однак, третя особа не виконала вимоги суду, пояснень суду не надала.

Колегія суддів зазначає, що незалучення місцевим господарським судом третьої особи не вплинуло на законність та правомірність рішення місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог, отже не може слугувати підставою для його зміни чи скасування.

Твердження відповідача щодо відсутності в матеріалах справи первинних документів, які підтверджують підставність позовних вимог, відсутність в договорі всіх істотних умов, його чинності суд вважає безпідставними, оскільки відповідачем здійснено часткові проплати по договору із чітким зазначенням платежу «оплата згідно Договору переведення боргу від 04.07.2016», що свідчить про визнання боргу.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому законом порядку, не подав належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували неправомірність та безпідставність заявленного позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Закарпатської області відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому не вбачає підстав його для зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 05.09.2017 у справі № 907/542/17 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повна постанова складена 28.11.2017

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Дубник О.П.

Суддя Зварич О.В.