ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2017 р.Справа № 915/600/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від ПАТ ВТБ Банк ОСОБА_1 (довіреність № 94 від 25.01.2016)

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

від субєкта оскарження не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від „13 жовтня 2017 року про відмову у прийнятті скарги

по справі № 915/600/15

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ТРІАДА-ТД

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ПРИВАТ-ЖИТЛО-ЮГ

субєкт оскарження відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про стягнення грошових коштів за договором відступлення права вимоги від 03.02.2011р. № 030211 у загальній сумі 26994322 грн. 38 коп.,

В С Т А Н О В И В :

11.10.2017 року Публічне акціонерне товариство ВТБ Банк звернулось до господарського суду Миколаївської області зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відповідно до якої просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 52290317 від 21.09.2016 року, видавник: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3, вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження: все нерухоме майно;

- зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника: ТОВ «Приват-Житло-Юг» та звільнити з-під арешту майно, яке перебуває в іпотеці ПАТ «ВТБ Банк», а саме: земельну ділянку, площею 17,0394 га, кадастровий номер :07:004:0020, що знаходиться: територія Лагерного поля в Центральному районі м. Миколаєва. Також заявником подано до суду клопотання про відновлення пропущеного строку на подання скарги на дії державного виконавця.

Скарга мотивована посиланням на положення ст.121-2 ГПК України, а саме що винесення державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС постанови про відкриття виконавчого провадження № 52290317 від 21.09.2016 та постанови про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження є незаконним та суперечити положенням зазначеної норми права та ЗУ «Про виконавче провадження», а саме з порушенням строків порушення предявлення наказів до виконання.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.10.2017 року у справі № 915/600/15 (ОСОБА_4М.) відмовлено у прийнятті скарги Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по виконанню рішення господарського суду Миколаївської області від 06.08.2015 року у справі № 915/600/15.

Такий висновок суду мотивований положенням п.1 ч.1 ст.62 ГПК України та зазначено, що оскільки Публічне акціонерне товариство ВТБ Банк не є учасником судового процесу у даній господарській справі, скарги на дії державного виконавця розглядаються в порядку позовного провадження адміністративним судом, відповідно до п.5 ч.1 ст. 18 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство ВТБ Банк звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу на розгляд до господарського суду Миколаївської області. Доводи та вимоги скаржника ґрунтуються на тому, що оскаржувана ухвала є безпідставною та необґрунтованою, винесена з невірним застосуванням та порушенням норм процесуального права.

Апелянт вважає, що місцевим господарським судом неправильно застосовано положення п.1 ч.1 ст.62 ГПК України, оскільки не були досліджені обставини даної справи та зазначені Банком доводи.

Також скаржник зазначає, що його права були порушені старшим державним виконавцем, що в порушенням вимог ст.ст.43, 121-2 ГПК України та ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» не було досліджено судом першої інстанції, безпідставно відмовивши у прийняття скарги на дії ДВС.

Судове засідання Одеського апеляційного господарського суду за клопотанням Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк, відповідно до ст.74-1 ГПК України проходило в режимі відеоконференції

Учасники судового процесу відзив на апеляційну скаргу до суду не надали та в судове засідання 23.11.2017 року не з'явились без поважних причин, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань не заявляли хоча були належним чином повідомленні про час та місце слухання справи, що підтверджується реєстром на відправку рекомендованої пошти, роздруківкою відстеження поштового відправлення з офіційного сайту Укрпошти.

Відповідно до ч.2 ст.102 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Оскільки учасники судового процесу в судове засідання 23.11.2017 року не зявились, строк розгляду апеляційної скарги, згідно ч.2 ст.102 ГПК України, закінчується та ніхто із сторін не заявив клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги, судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу за їх відсутністю.

Розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника скаржника, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала залишенню без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було зазначено вище, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ТРІАДА-ТД звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ПРИВАТ-ЖИТЛО-ЮГ про стягнення 26 994 322,38 грн. заборгованості за Кредитним договором від 18.01.2005 року № 167/2004.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 06.08.2015 року справі № 915/600/15 (суддя Коваль Ю.М.) позов товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІАДА-ТД" задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТ-ЖИТЛО-ЮГ" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІАДА-ТД" грошові кошти в загальній сумі 26994322 (двадцять шість мільйонів дев'ятсот дев'яносто чотири тисячі триста двадцять дві) грн. 38 коп. - основний борг, а також грошові кошти на погашення витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн.

26.08.2015 року господарським судом Миколаївської області на виконання рішення суду від 06.08.2015 видано відповідний наказ.

Звертаючись зі скаргою на дії ДВС п порядку ст.121-2 ГПК України, Публічне акціонерне товариство ВТБ Банк зазначило наступне.

09.09.2016 року ТОВ "ТРІАДА-ТД" звернулось до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої просив прийняти до виконання наказ господарського суду Миколаївської області від 26.08.2015 року у справі № 915/600/15 та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 26.08.2015 року (а.с.99).

21.09.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 52290317 на підставі наказу № 915/600/15 від 26.08.2015 року на виконання рішення господарського суду Миколаївської області (а.с.100).

29.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством ВТБ Банк (Іпотекодержатель), ТОВ ПРИВАТ-ЖИТЛО-ЮГ (Іпотекодавець) та ТОВ «Санаторний комплекс «Саки» (Позичальник) укладено Договір іпотеки, відповідно до п.1.1 якого Іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобовязань за п.1.2 Договору передає Іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, зазначене в п.2.1 Договору, а Іпотекодержатель приймаю його в іпотеку на умовах визначених у Договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Іпотекою за цим Договором забезпечується виконання позичальником зобовязань перед Іпотекодержателем, що виникають з Кредитного договору №11КБ/2008 від 25.07.2008 року, а також додатків до нього.

Відповідно до п.2.1 Договору, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, яким є земельна ділянка площею 17,0394 га гектарів, кадастровий номер :07:004:0020, що знаходиться : територія Лагерного поля в Центральному районі м. Миколаєві. (а.с.101-104).

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 05.10.2017 року № 99364539, 23.09.2016 року державним реєстратором внесено запис про державну реєстрацію обтяжень за № 16550986, яким накладено арешт на все нерухоме майно ТОВ «Приват-Житло-Юг».

Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк до суду зі скаргою на дії ДВС в порядку ст.121-2 ГПК України.

Відмовляючи у прийнятті скарги Публічному акціонерному товариству ВТБ Банк, судом в оскаржуваній ухвалі зазначено, що оскільки Банк не є стороною у даній справі, скарги на рішення, дії чи бездіяльність органу ДВС розглядаються в порядку позовного провадження адміністративним судом в порядку п.5 ч.1 ст.18 КАС.

Так, суб'єктний склад сторін спору про оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС регламентується нормами ГПК і Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 121-2 ГПК право на звернення із скаргою до суду мають стягувач, боржник або прокурор.

Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно зі статтею 9 згаданого Закону сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов'язаний вчинити певні дії особисто.

Зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до суду має право звернутися прокурор не лише як сторона виконавчого провадження, статус якої він набуває при відкритті виконавчого провадження за його заявою у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді (частина перша статті 7, пункт 2 частини першої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження"), а й при здійсненні представництва в суді особи, яка є стороною виконавчого провадження (пункт 2 частини першої статті 5 Закону України "Про прокуратуру").

Інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, визначені у статті 7 Закону України "Про виконавче провадження", мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ГПК до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина четверта статті 82 Закону України "Про виконавче провадження").

Не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб). Такі скарги підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Так, питання про підсудність розгляду скарг вирішується згідно зі статтею 121-2 ГПК, в якій хоча прямо і не передбачено цього, але необхідно враховувати її основні положення щодо розгляду скарги тим судом, який прийняв рішення.

Така ж підсудність скарг визначається Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" та Законом України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)".

Зокрема, згідно з частиною четвертою статті 82 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, Закон України "Про виконавче провадження" і Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" визначають виключну підсудність даної категорії справ - скарга подається лише до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Якщо боржником є юридична особа, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

Крім того, право вибору місця виконання між кількома відділами ДВС, які можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується висновками місцевого господарського суду про відмову у прийнятті скарги Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк на дії державного виконавця.

Доводи та вимоги які викладені апелянтом спростовуються вищевикладеним.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Миколаївської області від 13 жовтня 2017 року відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для її скасування або зміни відсутні, а тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк - без задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись статтями 99, 101-106 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 13 жовтня 2017 року по справі № 915/600/15 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „24" листопада 2017 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Н.М. Принцевська