ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2017р. Справа № 914/1464/17

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Запотічняк О.Д.

Суддя Крупник Р.В.

Суддя Мазовіта А.Б.

при секретарі Думин В.Я.

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Львівської філії ПАТ Укртелеком, м.Львів,

до відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради, м.Борислав,

про стягнення 138 580,51 грн.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1 представник;

Від відповідача: ОСОБА_2 представник;

Суть спору: Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Львівської філії ПАТ Укртелеком звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача: Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради про стягнення 138 580,51 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року (включно) надано телекомунікаційних послуг населенню на пільгових умовах, вартість яких підлягає відшкодуванню за рахунок субвенції з бюджету на загальну суму 138 580 грн. 51 кой. Для проведення звірки розрахунків відшкодувань, позивач щомісяця направляв відповідачу «Форму-2 Пільги», як це передбачено Наказом міністерства праці та соціальної політики № 535 від 04.10.2007 року, однак відповідач уникав підписання даних форм, не пояснюючи причини відмови. Витрати понесені Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян відповідач не відшкодував.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 19.07.2017року порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 27.07.2017року.

В судове засідання 27.07.2017р. зявилися представники сторін. Представник позивача долучив до матеріалів справи дублікати розрахунків видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг за 2016р. Представник відповідача подав відзив на позов.

Представник позивача в наданих суду поясненнях підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задоволити. Пояснив, що розпорядником коштів бюджетного фінансування соціальних пільг на території м. Самбора Львівської області є Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради Львівської області, а отже на підставі норм законодавства та положень Постанови № 256 та Порядку № 256, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговими категоріями громадян, здійснюється відповідачем за рахунок держаних субвенцій.

Представник зазначив, що за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. надано послуг відповідним категоріям населення на пільгових умовах, вартість яких підлягає відшкодуванню за рахунок субвенцій з бюджету на загальну суму 138 580,51 грн.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив в повному обсязі. Пояснив, що Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради не мало у 2016р. по відношенню до ПАТ Укртелеком майново-господарських зобовязань, передбачених ст.179 ГК України. Строк дії договору про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги завершились 31.12.2015 р. і на 2016 р. не був пролонгований, так як в бюджеті м. Борислава коштів на надання пільг за послуги звязку на 2016 р. не було передбачено.

Для надання сторонам можливості подати додаткові докази по справі, в судовому засіданні оголошувалась перерва до 05.09.2017р.

31.08.2017р. позивач подав через канцелярію суду дублікати помісячних розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг «Форми-2 пільги» з поіменним і поадресним зазначенням особового рахунку, ідентифікаційного номера, адреси, розміру пільги, категорії пільговика, року та місяця відшкодування, обсягу та суми послуг (абонплата, встановлення телефону, додаткові роботи, позачергове та безоплатне встановлення телефону).

В судовому засіданні 05.09.2017р. оголошувалась перерва до 12.09.2017р.

Ухвалою від 12.09.2017р. суд за клопотанням представника позивача продовжив строк розгляду справи на 15 днів та для надання сторонам можливості подати додаткові докази по справі оголосив перерву в судовому засіданні до 28.09.2017р.

В судове засідання 28.09.2017р. зявилися представники сторін. Представник позивача долучив до справи копії листів які позивач скеровував відповідачу щодо проведення звірки кількості пільговиків, які мають право на пільги із звязку, за категоріями.

Також представником позивача було подано клопотання про призначення колегіального розгляду справи у звязку із її складністю.

Ухвалою від 28.09.2017р. суд призначив колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів та оголосив перерву в судовому засіданні до 18.10.2017р.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів, для розгляду справи №914/1464/17 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Запотічняк О.Д., суддя Крупник Р.В., суддя Мазовіта А.Б.

В судовому засіданні 18.10.2017р. оголошувалась перерва до 31.10.2017р. для надання сторонам можливості подати додаткові докази по справі.

В судове засідання 31.10.2017р. зявилися представник сторін. Представник відповідача подав суду в письмовій формі виявлені розбіжності в розрахунках видатків на відшкодування витрат повязаних з наданням пільг позивачем з даними Єдиного державного реєстру осіб, які мають право на пільги Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради.

Представником позивача було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання йому можливості перевірити інформацію щодо розбіжностей заявлених представником відповідача.

В судовому засіданні 31.10.2017р. було оголошено перерву до 08.11.2017р.

В судове засідання 08.11.2017р. зявилися представники сторін. Представник позивача в обґрунтування позовних вимог долучив до справи додаткові документи та письмові пояснення в яких зазначив, що в ході перевірки даних (розбіжностей) наданих відповідачем було виявлено, що абонент ОСОБА_3 була зареєстрована абонентом за двома адресами, а саме: м. Борислав, вул. Вол. Великого, 220 та м. Борислав, вул. Богуна, 46 і відповідно пільга їй нараховувалась за двома телефонними номерами.

В ході здійсненого перерахунку абоненту ОСОБА_3П (о/р48126934) було донараховано суму 97,42 грн. за період з 01.01.2016р. по 30.06.2016р.

Представник позивача просив суд припинити провадження в частині стягнення 97 грн. 42 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача 138483,09 грн.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив, просив суд в позові відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Законом України "Про жертви нацистських переслідувань", Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", Законом України "Про охорону дитинства", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 04 2012 №295 та інших законодавчих актів України.

Як постачальник послуги звязку, позивач надає телекомунікаційні послуги кожному, хто до нього звернеться в силу ст. 633 Цивільного кодексу України, оскільки послуга звязку є предметом публічного договору.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки виникають безпосередньо з актів органів державної влади.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України " Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" та Закону України "Про охорону дитинства" для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку.

Статтею 87 Бюджетного кодексу України передбачено, що видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Відповідно до пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. №295, установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня предявлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Керуючись наведеними положеннями чинного законодавства, ПАТ "Укртелеком" надає телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 (надалі - Постанова № 256) затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі - Порядок № 256). Даною постановою встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів і здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету України.

Відповідно до п.3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій,виконавчих органів рад, обєднаних

територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Таким чином розпорядником коштів бюджетного фінансування соціальних пільг на території міста ОСОБА_2 є Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради, а отже відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання населенню на території м.Борислава послуг зв'язку на пільгових умовах, повинен здійснювати відповідач за рахунок державних субвенцій.

Позивачем за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року надано послуг відповідним категоріям населення на пільгових умовах, вартість яких підлягає відшкодуванню за рахунок субвенції з бюджету на загальну суму 138 483,09 грн., що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг.

Суд звертає увагу на те, що згідно позовних вимог позивач стверджував, що ним було надано відповідних послуг на загальну суму 138580,51грн., однак під час розгляду справи, в ході проведення звірки між сторонами, самим позивачем було встановлено, що один із абонентів якому були надані відповідні послуги на пільговій основі, а саме гр. ОСОБА_3 була зареєстрована абонентом за двома адресами, а саме: м. Борислав, вул. Вол. Великого, 220 та м. Борислав, вул. Богуна, 46 і відповідно пільга їй нараховувалась за двома телефонними номерами. Позивачем відповідно було здійснено перерахунок та донараховано абоненту ОСОБА_3П (о/р48126934) суму в розмірі 97,42 грн. за період з 01.01.2016р. по 30.06.2016р.

Позивачем щомісяця для проведення звірки розрахунків відшкодувань направлялась відповідачу Форма-2 Пільги, як це передбачено Наказом міністерства праці та соціальної політики № 535 від 04.10.2007 року, які відповідач не підписував.

В порушення вимог Бюджетного кодексу України, Постанови № 256від 04.03.2002р. та Поряду затвердженого згаданою постановою, а також вимог встановлених Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій від 11.01.2005 № 20 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2015 №64 "Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій"), відповідач не здійснив відшкодування позивачу наданих послуг зв'язку пільговим категоріям населення, в результаті чого станом на момент звернення з позовом до суду утворилася заборгованість в розмірі 138 483,09грн.

Як зазначив представник відповідача у судовому засіданні, він звертався в районну раду з пропозицією щодо виділення коштів для фінансування даних пільг з районного бюджету, однак кошти в районному бюджеті не передбачені як і не передбачені в державному бюджеті, а відтак вважає позовні вимоги необґрунтованими і просить відмовити в позові.

Однак такі твердження відповідача є необґрунтованими і не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем надавались відповідні послуги на пільговій основі конкретно визначеним категоріям населення в силу вимог закону, а відповідач також в силу вимог закону повинен був їх оплатити.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 27 червня 2013 року справі "ПАТ "Кіровоградобленерго" проти України" (заява N 35088/07) Європейський суд встановив порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки компанія-заявник була зобов'язана надавати частину своїх послуг безкоштовно і не мала змоги ініціювати отримання належного відшкодування через відсутність чіткого та передбачуваного законодавства у цьому зв'язку.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України та п.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005р. та у справі Бакалов проти України від 30.11.2004 вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності.

Вищенаведені висновки, відображені також в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12, у постанові ВГС України від 17.03.2015 у справі № 922/3830/14.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в сумі 138 483,09 грн.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ч.1ст. 49 ГПК України суд покладає на винну сторону відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2076,54 грн.

Керуючись ст. ст.28, 33, 43, 44, 48, 49,80, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Бориславської міської ради (82300, м.Борислав, вул. Грушевського, 7, ідентифікаційний код 25258857 ) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Львівської філії ПАТ Укртелеком (79000, м.Львів, вул. Дорошенка,43, ідентифікаційний код 21560766) 138483,09 грн боргу та 2 076,54 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

5. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повне рішення складено 09.11.2017р.

Головуючий суддя Запотічняк О.Д.

Суддя Крупник Р.В.

Суддя Мазовіта А.Б.