ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р.Справа № 916/2320/17

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Шевченко К.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Рошен Де Люкс" до фізичної особи - підприємця Пукас Тетяни Миколаївни про стягнення 6 001,67 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Рошен Де Люкс" (далі по тексту - ТОВ „Рошен Де Люкс") звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до фізичної особи - підприємця Пукас Тетяни Миколаївни (далі по тексту - Пукас Т.М.) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 6 001,67 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 5 353,66 грн., пені у розмірі 579,37 грн., 3 % річних у розмірі 68,64 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе за договором №8547 від 01.06.2012р. зобов'язань в частині сплати вартості поставленого товару.

Пукас Т.М. не скористалась наданим законом правом на участь свого представника у судовому процесі по даній справі, незважаючи на належне повідомлення про проведення судових засідань, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, відзиву на позовну заяву ТОВ „Рошен Де Люкс" з боку названого учасника судового процесу до господарського суду не надходило. Оскільки Пукас Т.М. не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно зі ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.06.2012р. між ТОВ „Рошен Де Люкс" (Постачальник) та Пукас Т.М. (Покупець) було укладено договір №8547, відповідно до умов якого Постачальником були прийняті на себе зобов'язання із постачання Покупцеві товару, а Покупцем - зобов'язання з оплати отриманого товару.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4. договору № 8547 від 01.06.2012р. постачання товару здійснюється у відповідності до заявки Покупця, протягом 5 робочих днів з дати отримання заявки. Товар вважається поставленим в момент у його передачі Покупцю по накладним, які повинні бути оформлені у відповідності до діючого законодавства.

Положеннями п.п. 2.1., 2.2., 2.3. договору № 8547 від 01.06.2012р. передбачено, що ціна на товар повинна бути вказана у накладній до кожної партії товару. Оплата здійснюється Покупцем протягом 14 календарних днів з моменту прийняття товару.

Згідно з приписами п. 9.1. договору № 8547 від 01.06.2012р. договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до прийняття сторонами рішення про його розірвання.

На виконання умов договору № 8547 від 01.06.2012р., укладеного між сторонами по справі, ТОВ „Рошен Де Люкс" було поставлено Пукас Т.М. обумовлений сторонами товар, що підтверджується видатковою накладною №RDL00036767 від 28.03.2017р. та видатковою накладною №RDL00036685 від 28.03.2017р. на загальну суму 5 353,66 грн.

В порушення прийнятих на себе грошових зобов'язань за договором № 8547 від 01.06.2012р відповідачем не було оплачено вартість поставленого товару, що і змусило позивача звернутися до господарського суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем в порушення прийнятих на себе зобов'язань за договором № 8547 від 01.06.2012р. у визначений строк не було перераховано на користь позивача вартість поставленого ТОВ „Рошен Де Люкс" товару на суму 5 353,66 грн.

В результаті викладеного, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ „Рошен Де Люкс" в частині стягнення із Пукас Т.М. основної заборгованості у розмірі 5 353,66 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов'язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості поставленого товару позивачем в порядку ст. 625 ЦК України було нараховано Пукас Т.М. до сплати 3% річних у загальній сумі 68,64 грн., а саме на суму основного боргу у розмірі 3 372,76 грн. за період з 15.04.2016р. по 16.05.2016р. позивачем було нараховано три відсотки річних у розмірі 43,25 грн.; на суму основного боргу у розмірі 1 980,90 грн. за період з 19.04.2016р. по 23.06.2016р. позивачем було нараховано три відсотки річних у розмірі 25,41 грн.

Згідно з п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (з наступними змінами і доповненнями) огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Незважаючи на правильно обраний позивачем період нарахування 3% річних та суму, на яку здійснювалося їх нарахування, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних, зазначає про допущення останнім помилки, оскільки правильним розміром трьох відсотків річних за порушення грошового зобов'язання за договором № 8547 від 01.06.2012р. є грошова сума у загальному розмірі 19,52 грн., яка і підлягає стягненню на користь позивача, що має наслідком часткове задоволення позовних вимог ТОВ „Рошен Де Люкс" у названій частині позову.

Відповідно до п. 6.1. договору № 8547 від 01.06.2012р. у випадку невиконання або несвоєчасного виконання Покупцем п. п. 2.3., 2.4. договору в частині оплати вартості отриманого товару Постачальник має право на стягнення з Покупця пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожен день порушення строків оплати.

З посиланням на умови договору № 8547 від 01.06.2012р. та приписи чинного законодавства України, позивачем було нараховано відповідачу до сплати пеню за порушення строків оплати вартості поставленого товару у загальному розмірі 579,37 грн.

Відповідно до ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, господарський суд зазначає, що позивачем було допущено помилки при розрахунку заявленої до стягнення даної штрафної санкції, оскільки правильним розміром пені є 249,61 грн. , у зв'язку чим, позовні вимоги ТОВ „Рошен Де Люкс" в частині стягнення із Пукас Т.М. пені підлягають частковому задоволенню.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості фізичної особи - підприємця Пукас Тетяни Миколаївни в загальній сумі 5 622,79 грн. витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених ТОВ „Рошен Де Люкс" позовних вимог шляхом присудження до стягнення із фізичної особи - підприємця Пукас Тетяни Миколаївни суми основного боргу у розмірі 5 353,66 грн., пені у розмірі 249,61 грн., 3 % річних у розмірі 19,52 грн. відповідно до ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546-549, 610 - 612, 615, 617, 625, 627, 629, 662, 664, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 175, 193, 230-232, 233 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Пукас Тетяни Миколаївни /67667, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Рошен Де Люкс" /66300, Одеська область, м. Котовськ, вул. 50 років Жовтня, буд. 216-А, ідентифікаційний код 37984318/ суму основного боргу у розмірі 5 353,66 грн. /п'ять тисяч триста п'ятдесят три грн. 66 коп./, пеню у розмірі 249,61 грн. /двісті сорок дев'ять грн. 61 коп./, три відсотки річних у розмірі 19,52 грн. /дев'ятнадцять грн. 52 коп./ судовий збір у розмірі 1 499,00 грн. /одна тисяча чотириста дев'яносто дев'ять грн./. Наказ видати.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 27 листопада 2017 р.

Суддя С.П. Желєзна