ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2017 р. Справа № 917/1402/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В., суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: ОСОБА_1 (дов. № 01 від 01.09.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Медичного реабілітаційного центру МВС України "Миргород", м. Миргород, Полтавська область (вх. №3318 П/3) на рішення господарського суду Полтавської області від 10.10.17 у справі № 917/1402/17

за позовом Медичного реабілітаційного центру МВС України "Миргород", м. Миргород, Полтавська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миргород - Девелопмент", м. Миргород, Полтавська область

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 10.10.2017 у справі № 917/1402/17 (суддя Тимошенко О.М.) відмовлено в задоволенні позовних вимог Медичного реабілітаційного центру МВС України Миргород про стягнення з ТОВ Миргород-Девелопмент 53 299,96 грн. за договором підряду № 21 на: Капітальний ремонт бальнеологічного відділення по вул. Українська, 60 в м. Миргород, Полтавської області від 28.10.2016 року.

Позивач звернувся з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Полтавської області від 10.10.2017 у справі № 917/1402/17, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Медичного реабілітаційного центру МВС України Миргород.

Апеляційна скарга мотивована положеннями ст. ст. 844, 877 ЦК України, ст. 318 ГК України, п. 76 Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668, а також посиланням на те, що згідно умов договору підряду № 21 від 28.10.2016 договірна ціна є твердою, тоді як ТОВ "Миргород - Девелопмент" було придбано матеріали по цінам, які значно перевищують розмір встановлений в кошторисній документації, що підтверджено актами приймання виконаних будівельних робіт. Позивач вказує на те, що внаслідок завищення відповідачем вартості робіт з капітального ремонту позивачу бло завдано збитки.

Крім того, позивач просив розглянути справу без участі представника Медичного реабілітаційного центру МВС України "Миргород".

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з наведеними в апеляційній скарзі доводами не погоджується, вважає неправомірним посилання позивача на завищення цін придбаних матеріалів, оскільки відповідач придбав матеріали за цінами, узгодженими з позивачем, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт. Також, відповідач зазначає, що зміни до твердого кошторису, тобто збільшення ціни договору на суму 34 482,19 грн. сторонами було погоджено шляхом укладання додаткової угоди № 2 від 22.12.2006, яка підписана замовником та виконавцем. Відповідач вказує на відсутність доказів на підтвердження збитків, на які посилається позивач.

Позивач своїм диспозитивним правом на участь в судовому засіданні не скористався, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням за № 016748/1 про вручення поштового відправлення уповноваженій особі Медичного реабілітаційного центру МВС України "Миргород" 08.11.2017.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення прокурора та сторін про час та місце розгляду справи, проте позивач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обовязковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі Медичного реабілітаційного центру МВС України "Миргород" за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки судом першої інстанції, проаналізувавши правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, між Медичним реабілітаційним центром МВС України "Миргород" (позивач, замовник) та ТОВ Миргород - Девелопмент (відповідач, підрядник) укладено договір підряду № 21 від 28.10.2016 на виконання робіт по об'єкту: Капітальний ремонт бальнеологічного відділення по вул.Українська, 60 в м.Миргород, Полтавської області ( арк. справи 24, том 1 ).

Термін дії договору з 28.10.2016 року по 31.12.2016 року.

Договірна ціна договору є тверда. Вартість робіт становить 599 973,52 грн., ПДВ - 0 грн., Виконавець є платником єдиного податку за ставкою 5 %.

Відповідно до п.2.5 розділу 2 договору замовник гарантує своєчасну передачу виконавцю проектно - кошторисної документації та фронту робіт на запропоновані роботи.

П.п. 5.1 п.5 договору з питання матеріально - технічного забезпечення визначено: Комплектацію матеріалів здійснює виконавець.

Додатковою угодою №1 (арк. справи 25-26, том 1) до договору на Капітальний ремонт бальнеологічного відділення по вул.Українська, 60 в м.Миргород, Полтавської області від 08.11.2016 зокрема, розділ 1 Предмет договору викладено у новій редакції, так в п. 1.1 визначено Виконавець зобов'язується власними силами і засобами, в обумовлений строк у відповідності до замовлення і вимог проектно - кошторисної документації, будівельних норм та правил виконати роботи на об'єкті: Медичний реабілітаційний центр МВС України Миргород Капітальний ремонт бальнеологічного відділення по вул.Українська, 60, м.Миргород, Полтавської області, а Замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи.

Додатковою угодою №2 (арк. справи 27, том 1) до договору на Капітальний ремонт бальнеологічного відділення по вул.Українська, 60 в м.Миргород, Полтавської області від 22.12.2016 збільшено вартість робіт в 2016 році на 34482,19 грн. Загальна сума договору №21 від 28.10.2016 з врахуванням змін становить 634455,71грн, ПДВ - 0грн.

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив про те, що під час проведення позапланової перевірки МРЦ МВС України Миргород, вибірковим порівнянням цін на матеріали виявлено завищення ТОВ Миргород - Девелопмент цін по 10 найменуванням на загальну суму 64221,78 грн. (61163,60 грн. з ПДВ * 5%). Крім того, загальна сума будівельних робіт у проектно - кошторисній документації розрахована з урахуванням ПДВ, а за актами виконаних робіт вартість робіт визначалась без ПДВ, оскільки ТОВ Миргород - Девелопмент є платником єдиного податку у розмірі 5%. На думку позивача, ціни на матеріали були визначені у локальному кошторисі на будівельні роботи №2-1-1 та №2-1-2 на капітальний ремонт бальнеологічного відділення. Позивач стверджує, що ТОВ Миргород - Девелопмент було придбано матеріали по цінам, які значно перевищують розмір встановлений в кошторисній документації, що підтверджено актами приймання виконаних будівельних робіт.

Отже, позивач вказує, що ТОВ Миргород-Девелопмент завищено вартість робіт з капітального ремонту бальнеологічного відділення на загальну суму 64 221,78 грн. (61 163,60 грн. з ПДВ * 5%), чим завдано збитки Медичному реабілітаційному центру МВС України "Миргород". За твердженням позивача, ціни на матеріальні ресурси, які були використані ТОВ Миргород-Девелопмент згідно актів виконаних робіт, всупереч пп.6.3.3 розділу 6.3 Особливості складання та узгодження договірних цін НС України Правила визначення вартості будівництва ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 та п.76 Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668, не погоджувалися з Медичним реабілітаційним центром МВС України "Миргород", не відповідали цінам вказаним у проектній документації та не були найменшими при всіх рівних характеристиках цін на відповідні ресурси.

Враховуючи, частину повернутих коштів ТОВ Миргород-Девелопмент в розмірі 10921,82 грн., сума коштів, яку просить стягнути позивач з відповідача, складає 53 299,96 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту завищення відповідачем виконаних робіт та цін на матеріальні ресурси, встановивши при цьому, що зміни до твердого кошторису, тобто збільшення ціни договору сторонами було погоджено шляхом укладення додаткової угоди № 2 від 22.12.2016 року, яка підписана сторонами у справі, а складений акт ревізії, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень, не є правовим документом та підставою для стягнення з відповідача заявленої позивачем суми. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не подано доказів, які б підтвердили нанесення збитків відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав задоволення позову і зазначає наступне.

Підставою виникнення у сторін певних прав та обовязків є укладений між ними договір договір підряду № 21 від 28.10.2016 на виконання робіт по об'єкту: Капітальний ремонт бальнеологічного відділення по вул.Українська, 60 в м.Миргород, Полтавської області ( арк. справи 24, том 1 ), згідно умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання виконати роботи по об'єкту Капітальний ремонт бальнеологічного відділення по вул.Українська, 60, м.Миргород, Полтавської області, а позивач зобов'язався прийняти й оплатити роботи в порядку й на умовах, визначених договором.

Згідно ст.837 Цивільного Кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Згідно з пунктом 1 статті 843 Цивільного кодексу України в договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна в договорі підряду може бути визначена також у кошторисі (пункт 1 статті 844 цього ж Кодексу). Строки виконання роботи або окремих її етапів встановлюються у договорі підряду (ч.1 ст.846 Цивільного Кодексу України).

Стаття 857 Цивільного кодексу України передбачає, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду.

Як свідчать матеріали справи, невід'ємною частиною договору № 21 є розрахунок твердої договірної ціни на суму - 599 973.52 грн. Складовою частиною розрахунку твердої договірної ціни є Підсумкова відомість ресурсів, із зазначенням кількісних і вартісних показників по об'єкту капітального ремонту. Вказаний розрахунок твердої договірної ціни узгоджено та підписано сторонами: МРЦ МВС України Миргород та ТОВ Миргород-Девелопмент.

Розрахунок твердої договірної ціни визначено на підставі ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 Правила визначення вартості будівництва і наданої кошторисної документації, зокрема, згідно з експертним звітом №845/16П від 18 жовтня 2016 року, всього за зведеним кошторисним розрахунком загальна сума по кошторису складає 669 946,00 грн.. в тому числі: будівельно-монтажні роботи - 536 380.00 грн.; витрати на технічний нагляд - 9 871,00 грн.; вартість проектних робіт (виготовлення кошторису) - 2 814,00 грн.; вартість експертизи кошторису (І та 11 кошторису) - 1 693.00 грн.; вартість авторського нагляду - 934.00 грн.; адміністративні витрати - 6 686.00 грн.; ПДВ 20%- 111 658.00 грн.

Додатковою угодою № 2 від 22.12.2016 року, яка є невідємною частиною договору підряду, збільшено вартість робіт в 2016 році на - 34 482.19 грн., загальна сума договору № 21 від 28 жовтня 2016 року з урахуванням змін становить 634 455,71 грн.

Невід'ємною частиною вказаної додаткової угоди № 2 до основного договору №21 від 28.10.2016 року є розрахунок твердої договірної ціни на суму - 34 482,19 грн. і розрахунок твердої договірної ціни на суму - 599 973,52 грн. Складовою частиною вказаних розрахунків твердих договірних цін є Підсумкова відомість ресурсів, із зазначенням , кількісних і вартісних показників по об'єкту капітального ремонту. Вказані розрахунки твердих договірних цін узгоджено і підписано сторонами.

Отже, судом встановлено, що зміни до твердого кошторису, тобто збільшення ціни договору на суму 34 482,19 грн. сторонами було погоджено шляхом укладення додаткової угоди № 2 від 22.12.2016 року, яка підписана замовником та виконавцем. Тому твердження позивача про те, що сторони не погоджували придбання матеріалів за цінами, вищими за передбачені у проектно-кошторисній документації, не відповідають дійсності.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 180 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Згідно із п. 2 ст. 189 Господарського кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору.

Зі змісту частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Оже, підписавши договір на визначених у ньому та додаткових угодах до договору умовах, сторони дійшли згоди щодо його істотної умови - ціни.

Матеріалами справи підтверджено факт повного виконання сторонами умов договору № 21.

Частиною 2 ст. 632 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Приписами частини 3 статті 632 Цивільного кодексу України визначено, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Свої зобовязання за договорами відповідач виконав в повному обсязі, претензій щодо невиконання чи неналежного виконання відповідачами своїх договірних зобовязань позивачем заявлено не було.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Предметом доказування є сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Предметом позовних вимог є стягнення з відповідача завищеної вартості виконаних робіт.

Звертаючись до господарського суду, позивач посилається на висновки по акту проведеною ДВА МВС позапланової перевірки Медичного реабілітаційного центру МВС України "Миргород".

Однак, посилання позивача на акт перевірки позапланової перевірки МРЦ МВС України "Миргород" не приймаються судом до уваги, оскільки, акт ревізії фінансово-господарської діяльності не може розглядатись як підстава зменшення ціни договору та не може підтверджувати порушення сторонами договору підряду № 21 норм законодавства при його укладенні. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Акт ревізії, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень, не є правовим документом, не є актом індивідуальної дії та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі № 21-237а13).

Згідно ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються. Акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Суд бере до уваги те, що сторонами у судовому порядку не порушувалось питання про визнання недійсним договору (повністю чи в частині) з підстав порушення законодавства при визначенні ціни роботи у договорі, тобто, не спростовано презумпцію правомірності договору у встановленому порядку (ст. 204 ЦК України).

Як встановлено господарським судом та не спростовано відповідачем. зміни до твердого кошторису, тобто збільшення ціни договору на суму 34 482,19 грн. сторонами було погоджено шляхом укладення додаткової угоди № 2 від 22.12.2016 року, яка підписана замовником та виконавцем. Відповідач придбав матеріали за цінами, узгодженими з позивачем , що підтверджено актами приймання виконаних будівельних робіт.

Враховуючи такі встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не надано до господарського суду жодного матеріально-правового обґрунтування правомірності стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними твердження відповідач в апеляційній скарзі про те, що відповідачем внаслідок завищення вартості робіт з капітального ремонту бальнеологічного відділення було заподіяно збитки.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Оскільки, відшкодування збитків є мірою відповідальності, воно застосовується, за загальним правилом за наявності вини.

У цивільному праві діє припущення (презумпція) вини особи, яка вчинила правопорушення.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язань.

Для встановлення фату спричинення збитків необхідною є наявність чотирьох елементів, а саме: протиправної поведінка боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника. За відсутності хоча б одного із цих елементів такий вид господарсько-правової відповідальності, як відшкодування збитків, до учасників господарських відносин не застосовується.

З урахуванням принципу змагальності, згідно з яким сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, у справі, що розглядається, позивач, вимагаючи відшкодування збитків, має довести три перші умови, зокрема: факт порушення боржником зобов'язання, розмір збитків, причинний зв'язок. У свою чергу, якщо кредитором порушення зобов'язання доведено, вина боржника у порушенні презюмується, і в такому разі останній має довести відсутність своєї вини (ч. 2 ст. 614 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України).

Позивачем не подано доказів, які б підтвердили нанесення збитків відповідачем. Жодних претензій щодо якості виконаних відповідачем робіт матеріали справи не містять. В той час, як всі заперечення позивача зводяться до оспорювання погодженої у договорі ціни робіт, зважаючи на складений акт ревізії. Водночас, як зазначалось вище, цей акт не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін; встановлені в акті обставини при вирішенні спору у цій справі підлягають доведенню у загальному порядку за правилами ст.ст. 32, 33 ГПК України. Жодних доказів обґрунтованості висновків, викладених в акті ревізії, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Медичного реабілітаційного центру МВС України "Миргород" є необґрунтованими, безпідставними та правомірно визнані судом першої інстанції такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин, наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами. Його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. Тому, вимоги позивача, що зазначені в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування прийнятого у даній справі рішення господарського суду Полтавської області від 10.10.2017 у справі № 917/1402/17.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст..ст. 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статтею 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Медичного реабілітаційного центру МВС України "Миргород", м. Миргород, Полтавська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 10.10.2017 у справі № 917/1402/17 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Медуниця О.Є.