УХВАЛА

28.11.2017Справа № 910/18740/17

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши матеріали справи за Публічного акціонерного товариства «Київгаз» до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 142723703,95 грн., за участі представників сторін:

від позивача - Лебедєв Ю.В. (представник за довіреністю);

Хмара Е.В. (представник за довіреністю);

Мельник В.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Кравчик С.М. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Київгаз» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про стягнення 142723703,95 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.10.2017 порушено провадження у справі №910/18740/17, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

07.11.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва Публічним акціонерним товариством «Київгаз» було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Публічного акціонерного товариства «Київенерго», відповідно до переліку майна, зазначеного у поданій заяві та заборони органам та посадовим особам ПАТ «Київенерго» та необмеженому колу осіб, у тому числі Міністерству юстиції України, до завершення розгляду справи вчиняти дії, в тому числі, але не виключно щодо продажу, виділу, передачі та будь-якого відчуження, реєстрації, перереєстрації права власності щодо вказаного майна. Також просить вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у розмірі ціни позову - 142723703,95 грн. та судового збору в сумі 240000 грн. які обліковуються на рахунках відповідача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч.1 ст.67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві та забороною відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмета спору.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011, обираючи, який саме захід забезпечення позову слід застосовувати у тій чи іншій справі, господарський суд повинен виходити з такого.

У позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

За позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору. В такому разі в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

Зі змісту позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Київгаз» вбачається, що вимогами позивача є стягнення з відповідача - Публічного акціонерного товариства «Київенерго» заборгованості за договором про розподіл природного газу, в розмірі 142723703,95 грн.

Разом з тим, у поданій позивачем заяві про забезпечення позову останнім не наведено належних доводів, які б свідчили про наявність зв'язку між запропонованими ним заходами забезпечення позову в частині накладення арешту майно відповідача та заборони будь-яким особам вчиняти дії стосовно вказаного майна, та предметом позовної вимоги, зокрема, не обґрунтовано доцільність вжиття таких заходів.

Крім того, у заяві про забезпечення позову позивачем не надано належних доказів на обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову, а лише висловлене припущення щодо ймовірності виникнення обставин, які можуть призвести до невиконання у подальшому судового рішення у разі задоволення позову, так само як і позивачем не надано належних доказів, на підтвердження викладених у заяві обставин.

В той же час, у поданій заяві про забезпечення позову, позивач посилається на виділення окремих юридичних осіб зі складу ПАТ «Київенерго», що в свою чергу позбавить відповідача можливості провадити свою основну господарську діяльність, що унеможливить виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

В судовому засіданні відповідачем було підтверджено твердження позивача стосовно прийняття рішення щодо реорганізації ПАТ «Київенерго», шляхом виділу з нього нового акціонерного товариства, а саме створення ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Проте відповідач зазначив, що таке рішення було прийнято керівництвом ПАТ «Київенерго» не для уникнення виконання своїх зобов'язань, а здійснюється виключно на виконання норм діючого законодавства та умов договорів, укладених Україною в рамках Енергетичного Співробітництва та Угодою про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, однією із вимог якої було сприяння підвищення конкуренції в енергетичній сфері.

Таким чином відповідач зазначив, що наразі дії ПАТ «Київенерго» відповідають планам Уряду та вчиняються на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії».

Розглянувши наявні у справі документи та дослідивши докази, подані позивачем до заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, а також заслухавши пояснення представників сторін, надані в судовому засіданні, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу представників сторін на те, що вжиття заходів до забезпечення позову є правом суду, а не його обов'язком.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника - Публічне акціонерне товариство «Київгаз».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Київгаз» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Суддя Я.В. Маринченко