ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017 справа № 905/707/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 ОСОБА_5 за довіреністю; ОСОБА_6 за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ
на ухвалу Господарського суду Донецької області про зміну порядку виконання рішення від 21.04.2016
від30.10.2017
у справі№ 905/707/16 (суддя О.В. Кротінова)
за позовомДержавного підприємства "Енергоринок", м. Київ
доПублічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Краматорськ, Донецька область
простягнення 2 051 387 583,42 грн.
В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.04.2016 позовні вимоги Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ (Позивач) до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Краматорськ, Донецька область (Відповідач) про стягнення 2 051 387 583,42 грн., з яких: 1 379 823 173,07 грн. основного боргу, 383 703 448,58 грн. пені, 257 207 825,72 грн. інфляційних нарахувань, 29 303 096,30 грн. 3% річних та 1 350 039,75грн. штрафу задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 1 535 043 434,33грн., в тому числі 1 370 352 048,24 грн. основного боргу, 1 500 000,00 грн. пені, 132 538 250,04грн. інфляційних нарахувань, 29 303 096,30 грн. 3% річних, 1 350 039,75грн. штрафу, а також судовий збір в сумі 194 138,16 грн. Припинено провадження в частині стягнення 9 471 124,83 грн. суми основного боргу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.06.2016 рішення господарського суду Донецької області від 21.04.2016 у справі № 905/707/16 залишено без змін.

Вказана вище постанова набрала законної сили з 30.06.2016, на підставі якої господарським судом Донецької області 08.08.2016 видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2016 постанова Донецького апеляційного господарського суду від 30.06.2016 у справі №905/707/16 залишена без змін.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.11.2016 визнано таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Донецької області від 08.08.2016 у справі №905/707/16, в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача 45 840 520,28 грн. основного боргу.

Одночасно, ухвалою від 28.11.2016 по справі №905/707/16 розстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 21.04.2016 починаючи з листопада 2016 року по жовтень 2018 року згідно із наведеним в ухвалі графіком.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.12.2016 ухвалу господарського суду Донецької області від 28.11.2016 у справі №905/707/16 змінено. Розстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 21.04.2016 на 24 місяці зі сплатою по 62 058 210,51грн. щомісячно з січня 2017 року по листопад 2018 року та 62 058 210,48 грн. у грудні 2018 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2017 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.12.2016 скасовано, матеріали справи № 905/707/16 скеровано до Донецького апеляційного господарського суду для нового розгляду в іншому складі суду.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.04.2017 ухвалу господарського суду Донецької області від 28.11.2016 змінено, розстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області від 21.04.2016 строком на 24 місяці з квітня 2017 року по березень 2019 року згідно із наведеним в ухвалі графіком. В іншій частині ухвалу залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2017 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 05.04.2017 залишено без змін.

Відповідач 18.10.2017 звернувся до суду з заявою б/н та б/д про зміну порядку виконання рішення господарського суду Донецької області від 21.04.2016 по справі № 905/707/16 в межах розстрочки, наданої постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.04.2017, залишеної в силі постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2017р. шляхом погашення боргу протягом 5 років згідно графіку

В обґрунтування цієї заяви відповідач посилався на зміну підстав та наявність сукупності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду, а саме скрутне фінансове становище, яке ускладнюється тим, що він здійснює розподілення електроенергії на території Донецької області; втрату контролю над активами ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" - втрату доходу; зростання заборгованості споживачів перед підприємством до 1016822тис.грн., наявність кредиторської заборгованості - 5928531 тис.грн.; надання боржникам ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" розстрочок виконання судових рішень, при цьому, звернуто увагу, що Відповідач є суб'єктом природних монополій та не може припинити свою діяльність з постачання електричної енергії споживачам Донецької області та, не зважаючи на невиконання ними своєчасних розрахунків з ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго", останнє не може відключити устаткування таких споживачів від джерела енергопостачання.

Крім того, Відповідач також зауважує на здійснення НКРЕКП коригування витрат; перевищення витратної частини структури тарифів Відповідача на 203739 тис.грн. прибуткової; зауважено і на джерелах фінансування Інвестиційної програми на 2017 рік та цільове призначення цих грошових коштів.

Також Відповідач посилається на те, що у зв'язку із прийняттям Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" він позбавлений права на фактичне стягнення 1011064,71 тис.грн. та 158153 тис.грн. відповідно;

Станом на 01.09.2017 на примусовому виконанні у ДВС перебувають виконавчі провадження щодо примусового стягнення заборгованості з боржників юридичних осіб на користь Відповідача в розмірі 1533447 тис.грн., здійснення більшості з яких зупинено з набранням чинності Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств", що позбавляє можливості отримати ці кошти.

Основним джерелом надходження грошових коштів Відповідача є господарська діяльність з постачання електричної енергії, фактично останній мав змогу здійснювати погашення простроченої заборгованості, в тому числі, стягнутої рішенням господарського суду у справі №905/707/16, лише в межах залишку коштів на поточному рахунку за результатами розподілу на підставі алгоритму за мінусом сум виплат по заробітній платі, податках та іншим обов'язковим платежам, але після сплати останніх, залишків коштів не було, внаслідок чого Відповідач не мав змоги здійснити погашення на користь Позивача в розмірі 62 млн. грн.

В обґрунтування нового графіку погашення заборгованості по справі Відповідач також зазначає, що на його рахунок протягом 2017-2020рр. має надійти 7599,5 тис. грн. від ДП "СКРЦ "Слов'янський курорт" згідно графіку погашення заборгованості, решту суми Відповідач об'єктивно очікує в кінці 2019 року через припинення дії мораторію по державних вугледобувних підприємствах та стягнення з НКРЕКП сум компенсованих дотаційних сертифікатів.

Також посилається на наявність поточних рішень судів - як на джерело погашення заборгованості; очікування компенсації державою, в особі НКРЕКП на користь Відповідача суми недоотриманої компенсації втрат від постачання електроенергії пільговим категоріям споживачів на території НКТ за період листопад 2014 року квітень 2015 року, орієнтований строк списання - 2019 рік.

Окрім того Відповідач зазначає, що виконання рішення суду по справі №905/707/16 у встановленому порядку може призвести до нівелювання європейських тенденцій та загальних принципів державної політики в галузі електроенергетики, зупинки діяльності товариства, неможливості купівлі електроенергії, та відповідно і до віялових відключень чи повної зупинки її постачання всім споживачам Донецької області, що матиме негативні наслідки для населення, підприємств та об'єктів соціальної інфраструктури.

Також заявник посилався на те, що здійснює всі заходи, направлені на забезпечення погашення заборгованості, яка виникла внаслідок несвоєчасної оплати за спожиту електричну енергію споживачами, у тому числі здійснювало роботу по стягненню в судовому порядку вказаної заборгованості і по забезпеченню примусового виконання вказаних рішень суду в органах Державної виконавчої служби. Крім того, при розгляді справ про стягнення заборгованості, за електричну енергію суди задовольняють клопотання відповідачів шахт третьої групи, підприємств, які надають комунальні послуги та підприємств, що фінансуються з державного бюджету, та зменшують розмір санкцій за прострочення оплати заборгованості за електричну енергію.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 30.10.2017 у справі № 905/707/16 розстрочене виконання рішення господарського суду Донецької області від 21.04.2016 з листопада 2017 року по жовтень 2020 року згідно наданого графіку із окремим визначенням щодо кожного виду платежів.

Позивач, не погодившись з прийнятою ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати, відмовити у задоволенні заяви щодо надання розстрочення виконання рішення суду.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд неправильно застосував норму ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, взявши до уваги тяжкий фінансовий стан боржника та не врахувавши матеріального стану, статусу та інтересу стягувача.

Крім того, апелянт вважає, що заявлені боржником обставини не є тим винятковим випадком, при якому слід застосовувати вимоги ст. 121 ГПК України.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, надав пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечив, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, тому просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи висновок щодо зміни порядку виконання рішення шляхом розстрочки оплати стягнутої суми, встановив наступні обставини, що утруднюють виконання спірного рішення:

- здійснення Відповідачем ліцензованої діяльності з постачання електричної енергії у Донецькій області на території проведення антитерористичної операції;

- здійснення Відповідачем господарської діяльності в умовах проведення АТО на території Донецької області, частина якої на даний час є окупованою та, як наслідок спричинення збитків його господарській діяльності внаслідок проведення АТО;

- перебування Відповідача у скрутному фінансовому становищі, яке зумовлене несвоєчасним здійсненням споживачами розрахунків за електричну енергію;

- наявність значної дебіторської та кредиторської заборгованості підприємства, що знайшло своє підтвердження в наданих до матеріалів справи доказах;

- відсутність фактичної компенсації з боку НКРЕКП суми втрат від постачання електроенергії пільговим категоріям споживачів на території НКТ;

- пошкодження підстанцій, ліній, трансформаторних підстанцій, електромереж джерелом фінансування ремонту яких є власні кошти товариства та зростання виробничих витрат на відновлення постачання електроенергії;

- зменшення обсягів споживання через пошкодження ліній та зупинки підприємств-споживачів;

- зупинення органами ДВС значної кількості виконавчих проваджень щодо примусового стягнення на користь Відповідача, що в свою чергу свідчить про недотримання пропорційності/балансу умов забезпечення господарської діяльності Відповідача;

- фактична відсутність на поточних рахунках Відповідача залишків грошових коштів.

Судова колегія вважає, що зазначені судом в ухвалі обставини підтверджуються матеріалами справи та є такими, що утруднюють негайне виконання рішення суду за наступних підстав.

Позивачем наявність вищенаведених обставин не спростовано, але він, заперечуючи проти надання розстрочення виконання рішення, посилається на неврахування судом першої інстанції фінансового становища стягувача, яке також є вкрай важким, оскільки він є зобовязаним перед генеруючими компаніями здійснювати своєчасну оплату вартості придбаної у них електричної енергії.

Позивач вказує, що його загальна заборгованість перед кредиторами (генеруючими) компаніями дорівнює 29 541 257 133,19грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином завіреною Довідкою про стан кредиторської заборгованості Державного підприємства "Енергоринок" перед виробниками електричної енергії станом на кінець дня 30.09.2017 (а.с. 165-171, т. 5). Також Позивач зазначає, що надання розстрочки в даному випадку здійснене без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, що порушує основи судового рішення та позбавляє кредитора можливості захистити свої права, а факт відсутності коштів у боржника не є тією винятковою обставиною, в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що може бути підставою невиконання рішення.

Дійсно, у Позивача, як і у Відповідача, наявний значний обсяг кредиторської заборгованості, що вбачається із наданої Позивачем довідки, відповідно до якої обсяг кредиторської заборгованості останнього перед виробниками електричної енергії станом на кінець дня 30.09.2017 складає 29 541 257 133,19 грн., також вбачається і залучення Позивачем кредитних коштів в сумі 4 831 908 761,50 грн. для подальшого їх спрямування на оплату товарної продукції відповідно до наданих Позивачем довідок.

Проте, підставою до зміни порядку виконання рішення суду зявився не сам по собі тяжкий матеріальний стан Відповідача, а наявність вищенаведених обставин, що обєктивно утруднюють негайне примусове виконання рішення суду та не залежать від волі сторін.

Щодо доводів Позивача про його важливий статус для держави, то згідно до Постанови КМУ від 04.03.2015 за №83 "Про затвердження переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави", Позивач дійсно включений до цього переліку, проте цей статус оскаржуваною ухвалою суду жодним чином не зачіпається та на встановлення розстрочки виконання рішення суду не впливає.

Надання преференцій у вигляді залежності від статусу сторони, як державного підприємства, перед іншими особами порушує принцип рівності сторін в господарському процесі.

Крім того, Позивач вважає строк розстрочення виконання рішення суду на 5 років надмірно тривалим та посилається на те, що судом не враховано наявність інфляційних процесів в економіці держави, а також на те, що ухвалою господарського суду Донецької області від 28.11.2016, яка була змінена постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.04.2017 Відповідачу вже було надано розстрочку та затверджено відповідний графік розстрочення на 24 місяці з квітня 2017 року по березень 2019 року, який Відповідачем дотримано не було.

Щодо наявності інфляційних процесів у державі, то по-перше, точно розрахувати наслідки таких процесів при наданні розстрочки не уявляється можливим, оскільки такий прогноз на майбутнє має характер припущення, по-друге механізм захисту втрат кредитора від інфляційних процесів у державі внаслідок прострочення грошового зобовязання передбачено в ст.625 ГПК України, який позивач може застосувати у разі наявності таких процесів, по-третє судом не відстрочено, а розстрочене виконання рішення за певним графіком, що відповідає встановленим судом обставинам.

В обґрунтування саме такого графіку погашення заборгованості Відповідач зазначає про реальну можливість надходження на рахунки Відповідача протягом 48 місяців з вересня 2017 року по серпень 2021 року грошових коштів у розмірі 9,6 млн.грн. (приблизно по 200тис.грн.щомісячно), а також протягом 2017 2020 років надійдуть кошти у розмірі 7 599,5тис.грн., безпосередньо за графіком з ДП "СКРЦ "Словянський курорт".

Крім того, у господарських судах розглядається 10 справ на суму 61 529 545,50 грн. про стягнення грошових коштів на користь Відповідача, що будуть спрямовані Позивачу в рахунок погашення заборгованості перед у даній справі.

Відтак протягом 2017-2021р.р. Відповідач здатний гасити по 200тис.грн. щомісячно, решту суми боргу поділену рівними частками ще на 12 місяців (2021-2022р.р.), в розрахунку на те, що надана розстрочка дозволить накопичити необхідний обсяг грошових коштів в результаті активної претензійно-позовної роботи та роботи з виконавчою службою і повністю виконати рішення суду у справі. Крім того, надання розстрочки розумними для підприємства щомісячними платежами не позбавляє Відповідача у разі наявності грошових коштів дострокового погашення заборгованості за рішенням суду.

Судова колегія вважає такі доводи достатньо обґрунтованими.

Відповідно до п.п. 7.1, 7.1.2, 7.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9, господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Згідно до п. 7.8 тієї ж Постанови Пленуму ВГСУ, господарський суд не має права самостійно скасувати надану ним відстрочку чи розстрочку виконання судового рішення, в тому числі й з тих мотивів, що такі умови не виконуються Відповідачем. Але оскільки відстрочка і розстрочка є складовими способу та порядку виконання судового рішення, то умови їх надання може бути переглянуто у процесі розгляду господарським судом заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Отже, надаючи розстрочку виконання рішення за спірною ухвалою під час дії попереднього графіку розстрочення, суд не скасовує попередню ухвалу, а змінює встановлений раніше порядок виконання рішення суду.

Кількість таких звернень сторін та обовязку суду їх розглянути, діючим законодавством не обмежена, рівно як і не обмежено право стягувача звернутись до суду із вимогами щодо зміни такого порядку виконання рішення, у разі якщо визначені в ухвалі суду обставини, що ускладнюють негайне виконання рішення відсутні.

Щодо доводів про наявність ухвали суду від 03.10.2017, якою відмовлено в задоволенні заяви відповідача від 29.12.2016 аналогійного змісту, то оскільки ця ухвала не є предметом оскарження, судова колегія позбавлена можливості надати оцінку її законності та обґрунтованості. Крім того, зазначена ухвала прийнята внаслідок розгляду іншої заяви відповідача та не є судовим рішенням, що має преюдиційний характер в силу ст. 35 ГПК України для розгляду поточного процесуального питання.

Висновки суду викладені у постановах Вищого господарського суду України від 19.07.2017 у справі №905/707/16 та від 31.05.2017 у справі №908/1596/15-г, на які посилається Позивач, не можуть бути застосовані, оскільки ґрунтуються на досліджені інших обставин, що наразі не розглядаються.

Також Позивачем зауважено на наявність в матеріалах справи доказів про наявність переплат, що здійснені Відповідачем у розрахункові періоди купівлі електроенергії впродовж 2017 року, що в свою чергу не узгоджується з доводами останнього про неможливість виконання судового рішення.

Проте судова колегія вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки як свідчать фактичні обставини справи, за час наданої розстрочки погашено суму основного боргу у розмірі 132 313 740,80грн. та навпаки, такі дії Відповідача скоріш за все свідчать про недотримання ним встановленого графіку, але про наявність бажання та наміру щодо пришвидшення виконання рішення суду.

Також судова колегія не приймає до уваги той факт, що предметом стягнення за рішенням суду у даній справі є заборгованість Відповідача за придбану електричну енергію за окремі розрахункові періоди 2015 року, до складу якого входить вартість електричної енергії, що постачалась на неконтрольовану територію Донецької області, що виключало можливість забезпечення Відповідачем існуючого порядку розрахунків з його споживачами. Тоді як у даний період наявність переплат зумовлено виключенням обсягу електричної енергії, що купується Відповідачем для постачання споживачам, що розташовані на цих територіях з меж дії цього Договору, встановленням для цього іншого порядку.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Зміни одного способу та порядку виконання судового рішення на інший повязані з обовязковим його виконанням незалежно від того, яким чином це відбувається - добровільно чи примусово.

Одночасно держава зобовязана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення у справі "Фуклев проти України"). Саме на державу покладається обовязок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього апарату (рішення у справі "ComiNgersoll S.A." проти Португалії).

За таких підстав судова колегія вважає обґрунтованим висновок господарського суду про надання розстрочення виконання рішення за заявою Відповідача, у звязку з наявністю вищенаведених виключних обставин, враховуючи значний розмір стягнутої суми, фактичний строк прострочення грошових зобов'язань з боку Відповідача, ступінь його вини у виникненні цього спору, статус обох сторін, а також відсутність можливості у Відповідача сплатити зазначену суму одразу на даний момент.

Судова колегія вважає, що боржником доведено конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення та роблять його неможливим у строк, встановлений в наказі господарського суду, а також попередньої ухвали суду про надання розстрочки.

Аналіз в сукупності представлених Відповідачем доказів відносно свого фінансового становища, врахував фактичний строк прострочення грошових зобов'язань з боку відповідача, ступінь його вини у виникненні цього спору, враховуючи обєктивні обставини складної ситуації у державі та зміну обставин в силу закону, зумовлює висновок про те, що зміна порядку виконання рішення не призведе до істотного порушення гарантованих ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р. прав позивача на отримання коштів і тим самим, захисту майнового права та його інтересу, а навпаки забезпечить реальну систему виконання судового рішення, яка буде ефективною у спірному випадку.

Отже суд першої інстанції дослідив всі надані сторонами докази та всі обставини справи, якими вони обґрунтовують заявлені вимоги та заперечення. Порушень процесуального права при винесенні судом першої інстанції оскаржуваної ухвали судовою колегією не встановлено.

Судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Позивача та вважає висновок суду першої інстанції про зміну порядку виконання рішення у вигляді розстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 21.04.2016 по справі № 905/707/16 строком на 3 роки з жовтня 2017 року по жовтень 2020 року згідно графіку, законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку господарського суду.

На підставі вищенаведеного судова колегія вважає, що спірна ухвала господарського суду Донецької області від 30.10.2017 по справі № 905/707/16 є законною та обґрунтованою, вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Донецької області від 30.10.2017 по справі № 905/707/16 без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3