ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" листопада 2017 р. Справа № 918/600/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р.,

при секретарі судового засідання В'юненко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" на дії заступника начальника Рівненського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області Черухи В.М.

у справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод"

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 79 150,00 грн.

орган виконання рішення суду: Рівненський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області

За участі представників:

від позивача: ОСОБА_4. (довіреність №НАР319733 від 14.09.2015 року);

від відповідача: Губар Н.В. (довіреність б/н від 30.11.2016 року);

від ТОВ "Експерт нерухомості 2015": Гонтар Н.Б. (довіреність від 10.11.2017 р. №б/н;

від органу ДВС: Черуха В.М. (довіреність №15688 від 14.08.2017 року).

ВСТАНОВИВ:

03.06.2015 р. до Господарського суду Рівненської області від ОСОБА_3 надійшла позовна заява від 28.05.2015 року про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 79 150,00 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 16.07.2015 р. позов задоволено частково та стягнено з Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 59 520,80 грн.

Цим же рішенням стягнено з Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" в доход Державного бюджету судовий збір в розмірі 1 827,00 грн.

17.08.2015 р. на виконання вказаного рішення Господарським судом Рівненської області видано відповідні накази.

22.09.2017 р. боржник, не погоджуючись з діями ДВС України щодо організації та проведення оцінки майна боржника, в ході примусового виконання наказу № 918/600/16 від 17.08.2015 року, подав через відділ канцелярії та документального забезпечення суду відповідну скаргу від 21.09.2017 року в якій просив суд визнати недійсною постанову ДВС України про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а також дії заступника начальника Рівненського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській обсласті щодо органцізації та проведення оцінки майна.

Також, 22.09.2017 р. боржник подав через відділ канцелярії та документального забезпечення суду скаргу, в якій просив суд визнати незаконними дії ДВС України щодо організації та проведення оцінки майна боржника, також просив визнати протиправними звіти з оцінки майна боржника, просив суд зупинити передачу на реалізацію майна боржника і заборонити вчиняти дії по передачі на реалізацію описаного та арештованого майна боржника, в ході примусового виконання наказу № 918/600/16 від 17.08.2015 року.

Ухвалами суду від 28.09.2017 р. вищезазначені скарги прийнято до розгляду у судовому засіданні на 04.10.2017 р.

Ухвалами суду від 04.10.2017 р. розгляд скарг відкладено на 18.10.2017 р.

13.10.2017 р. через відділ канцелярії ДВС України подано відзив на скарги, відповідно до якого остання вказує на безпідставності тверджень боржника, просить суд в задоволенні скарг відмовити.

18.10.2017 р. скаржником подано через канцелярію суду пояснення по справі, в яких останній наголошує на безпідставності обставин викладених у відзиві на скарги, просить суд задовольнити скарги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 18.10.2017 р. розгляд скарг відкладено на 01.11.2017 р.

30.10.2017 р. представник скаржника через відділ канцелярії подано пояснення по справі, в яких останній наголошує на ґрунтовності доводів зазначених у скаргах на дії ДВС України.

Ухвалою суду від 01.11.2017 р. розгляд скарг відкладено на 14.11.2017 р.

Ухвалою суду від 14.11.2017 р. розгляд скарг відкладено на 28.11.2017 р.

23.11.2017 р. стягувачем подано відзив на скарги, згідно якого останній наголошував на безпідставності скарг, просив суд в їх задоволенні відмовити.

28.11.2017 р. ТОВ "Експерт нерухомості-2015" подано письмові пояснення, в яких остання наголошує на правомірності своїх дій, під час визначення вартості майна боржника.

У судовому засіданні 28.11.2017 р. представник боржника наполягав на задоволенні скарг, в свою чергу стягувач та ДВС України проти скарг заперечили, просили суд в їх задоволенні відмовити, представник ТОВ "Експерт нерухомості-2015" надав пояснення по справі.

Суд зазначає, що на розгляді в даному складі суду (судді Войтюка В.Р.) знаходиться дві скарги ПАТ "Завод "Технопривод", які мають пов'язані між собою підстави виникнення та докази.

Згідно ч.2 ст. 58 ГПК України суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні. За клопотанням сторін або з власної ініціативи суд об'єднує кілька вимог, що випливають з корпоративних відносин і пов'язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Враховуючи ту обставину, що зазначені скарги пов'язані підставами винекнення та доказами, в межах виконання наказу Господарського суду Рівненської області у справі №918/600/15, суд об'єднує скаргу від 21.09.2017 р. та скаргу від 22.09.2017 р. в одне провадження, за результатами якого буде винесена одна ухвала.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення представників сторін, ДВС України та представника ТОВ "Експерт нерухомості-2015", всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарги, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин скарг в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду скарг і вирішення її по суті, суд зазначає наступне.

17.08.2015 року на виконання рішення суду від 16.07.2015 року у справі № 918/600/15 видано наказ, яким стягнено з Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 59 520,80 грн.

22.12.2016 року постановою органу ДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу № 918/600/15 від 17.08.2015 року.

22.12.2016 року постановою органу ДВС вказаний наказ у порядку ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" приєднано до зведеного виконавчого провадження.

Як стверджено матеріалами справи 19.07.2017 року було винесено постанову про опис та арешт майна згідно переліку зазначеного в самій постанові.

24.07.2017 р. стягувачем ОСОБА_3 було подано заяву до ДВС України, щодо винесення постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності, проведення експертизи доручити ТОВ "Експерт нерухомості 2015".

10.08.2017 р. винесена постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, згідно якої визначено ТОВ "Експерт нерухомості-2015" (надалі - експертна установа), який має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності №55/16 від 03.02.2016 р. виданий Фондом держмайна України, для участі у виконавчому провадженні з примусового виконання зведеного виконавчого провадження №53210698, зобов'язано експертну установу надати письмовий висновок з питань вартості майна ПАТ "Завод "Технопривод".

25.07.2017 р. між ОСОБА_3 та суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "Експерт-Нерухомості-2015" укладено Договір №103 про проведення оцінки майна.

Послуги суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Експерт-Нерухомості-2015" були оплачені стягувачем, ОСОБА_3, що підтверджується копією квитанції, призначення платежу: експертна оцінка згідно договору від 25.07.2017. який є особою-платником та відповідно стороною даного договору.

Боржник у скаргах від 21.09.2017р. та 22.09.2017 р. вказує на те, що ДВС України неправомірно визначено суб'єкта оціночної діяльності та договір, щодо оцінки майна неправомірно укладений з стягувачем а не ДВС України.

Щодо вказаних тверджень скаржника, суд зазначає наступне.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.20 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі (ч. 2 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження").

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5). розроблена відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Інструкція), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.8 розділу II Інструкції для роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна (майнових прав) - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

У відповідності до п. 18 розділу VIII Інструкції у разі якщо сторони виконавчого провадження або їх представники, а також заставодержатель у десятиденний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна, про що складає відповідний акт. У випадках, передбачених абзацом другим частини третьої статті 57 Закону, виконавець для оцінки майна залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Як зазначалося вище, 19.07.2017 р. було винесено постанову про опис та арешт майна, а постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні винесена державним виконавцем - 10.08.2017 р., отже з моменту опису та арешту майна до моменту призначення суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання, виконавцем було надано 10 днів для стягувача та боржника, щодо добровільного визначення вартості майна.

Судом встановлено, що з моменту винесення постанови про арешт до моменту винесення постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності пройшло 20 днів, і у зазначений період скаржником не надано для ДВС України документів, що підтверджують досягнення сторонами згоди щодо вартості майна, доказів протилежного скаржником не надано.

Отже, ДВС України правомірно винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності, оскільки сторонами добровільно не визначено вартості арештованого майна.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім. Під час укладання багатостороннього договору крім замовника оцінки стороною договору може виступати особа-платник, якщо оплату послуг суб'єкта оціночної діяльності здійснює інша особа, а не замовник. У цьому випадку на платника як сторону договору поширюються обмеження, зазначені в статті 8 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" сторони договору на проведення оцінки майна (замовник, платник) мають право вільного вибору суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання за умови виконання вимог, встановлених статтями 8 та 9 цього Закону.

З зазначених норм права та матеріалів справи суд вбачає, що укладення ОСОБА_3 Договору про проведення оцінки майна від 25.07.2017 за №103 є правомірним та не суперечить вимогам діючого законодавства України.

Тому, твердження скаржника про те, що договір мав укладатися між ДВС України та суб'єктом оціночної діяльності є безпідставними та надуманими, а тому до уваги судом не приймаються.

Також, скаржник вказував на ту обставину, що суб'єкт оціночної діяльності мав призначатися на конкурсних засадах.

Суд зазначає, що ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Частиною 2 ст.10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" якою чітко, що у випадках, визначених нормативно-правовими актами з оцінки майна, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, суб'єкти оціночної діяльності - органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють оцінку майна самостійно на підставі наказу керівника. При цьому, якщо законодавством передбачена обов'язковість проведення незалежної оцінки майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування виступають замовниками проведення такої оцінки майна шляхом укладання договорів з суб'єктами оціночної діяльності - суб'єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством.

З зазначеного суд вбачає, що визначення суб'єкта оціночної діяльності-суб'єкта господарювання шляхом проведення конкурсу є обов'язковим у випадках, визначених нормативно-правовими актами з оцінки майна, які затверджуються Кабінетом Міністрів України і якщо законодавством передбачена обов'язковість проведення незалежної оцінки майна.

Стаття 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" містить вичерпний перелік обов'язкового проведення оцінки майна. Зокрема, проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках:

створення підприємств (господарських товариств) на базі державного майна або майна, що є у комунальній власності;

реорганізації, банкрутства, ліквідації державних, комунальних підприємств та підприємств (господарських товариств) з державною часткою майна (часткою комунального майна);

виділення або визначення частки майна у спільному майні, в якому є державна частка (частка комунального майна);

визначення вартості внескі учасників та засновників господарського товариства, якщо до зазначеного товариства вноситься майно господарських товариств з державною часткою (часткою комунального майна), а також у разі виходу (виключення) учасника або засновника із складу такого товариства;

приватизації та іншого відчуження у випадках, встановлених законом, оренди, обміну, страхування державного майна, майна, що є у комунальній власності, а також повернення його майна на підставі рішення суду;

переоцінки основних фондів для цілей бухгалтерського обліку;

оподаткування майна згідно з законом, крім випадків визначення розміру податку при спадкуванні власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою;

визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом; в інших випадках за рішенням суду або у зв'язку з необхідністю захисту суспільних інтересів.

З зазначеної статті суд вбачає, що майно боржника "ПАТ "Завод Технопривод" не потребує обов'язковості проведення оцінки, зокрема під вищезазначений перелік майна не підпадає.

Також, судом враховано, що обов'язковість проведення конкурсу Законом України "Про виконавче провадження" - не передбачено.

Отже, державний виконавець призначає суб'єкта оціночної діяльності своєю постановою на власний вибір, і головною умовою такого вибору є відповідність вимогам, встановленими ст.20 Закону України "Про виконавче провадження" (участь суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання у виконавчому провадженні).

Такої позиції дотримується Вищий господарський суд України у своїй постанові від 14 березня 2017 року по справі № 4/30.

Відтак обов'язковість укладання договорів з суб'єктами оціночної діяльності - суб'єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах в даному випадку не потребується, а тому твердження скаржника про порушення при визначенні суб'єктами оціночної діяльності є безпідставні, такі які спростовані наведеними вище нормами права.

Враховуючи те, що скаржником не доведено неправомірності або протиправності дій ДВС України, відтак суд визнає доводи скаржника неправомірними та надуманими в частині скарг, щодо визнання незаконними дій заступника начальника (головного державного виконавця) Рівненського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Черухи В.М. у організації та проведенні оцінки майна, належного ПАТ "Завод "Технопривод" та визнання недійної постанови заступника начальника Рівненського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у рівненській області від 10.08.2017 р. про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, тому, в задоволенні скарг в цій частині відмовляє.

Як зазначалося вище, 10.08.2017 р. винесена постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, для визначення вартості майна боржника за визначеним переліком (усього двадцять позицій), згідно якої визначено ТОВ "Експерт нерухомості-2015", як суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання.

Боржник у скарзі вказує, що надані ТОВ "Експерт Нерухомості-2015" висновки не відповідають кількості майна боржника, для проведення оцінки якого останнього було залучено, по більшості майна висновки відсутні, тому на переконання скаржника висновки суб'єкта оціночної діяльності не можуть прийматися до уваги та мають бути визнані протиправними.

Суд не погоджується з такими твердженнями скаржника у зв'язку з наступним.

У відповідності до ч.3 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Учасниками процесу не долучено до матеріалів справи усіх звітів, щодо арештованого майна (згідно переліку 20 пунктів).

Разом з тим, суд зазначає, що відсутність висновків, щодо усього майна не вказує на ту обставину, що уже наявні висновки (звіти про оцінку) здійснені неправомірно або протиправно і не можуть прийматися до уваги.

Невиконання ТОВ "Експерт-нерухомості-2015" у строки визначені законом оцінки майна, дає підстави для замовника або заінтересованої сторони звернутися до ДВС України про зміну суб'єкта оціночної діяльності.

Судом встановлено, що скаржником не зазначено жодної норми права, яка б вказувала на протиправність звітів оцінювача, якщо такі подані не в строки, або подані не одночасно на усе майно, при наявності декількох об'єктів оцінки, а тому судом, такі твердження до уваги не приймаються, як безпідставні та надумані.

Також, скаржник вказує на невідповідність звітів оцінювача вказуючи на оцінку, яку було проведено в 2016 році, де вартість майна боржника була визначена в сумі 3 675 910,00 грн.

Згідно ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та Національного Стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" звіт обов'язково включає: замовник оцінки, об'єкт оцінки, мета оцінки, дата оцінки, вид вартості, що визначається, використані методичні підходи, склад та характеристика об 'єкта оцінки.

Мета оцінки передбачає базу оцінки та порядок визначення вартості.

Посилання скаржника на розбіжності в вартості у звітах проведеного ТОВ "Техносервіс" та ТОВ "Експерт Нерухомість-2015" є безпідставними, тому, що у випадку визначення ринкової вартості проведеної ТОВ "Техносервіс" метою було визначення ринкової вартості для прийняття господарських рішень.

Результатом оцінки проведеної ТОВ "Експерт Нерухомість-2015" є визначення ринкової вартості для реалізації постанови опису та арешту майна Рівненського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області (визначення стартової ціни та продажу на торгах), що по своїй природі є початковою вартістю майна.

Відповідно до Методика оцінки майна затверджена постановою КМ України № 1891 початкова вартість майна - вартість, з якої розпочинається продаж майна встановленими законодавством способами, що передбачають конкуренцію покупців.

В даному випадку початкова вартість майна не є вартістю реалізації майна, ціна реалізації визначається результатом проведених торгів і оформляється протоколом торгів. Як свідчать матеріали справи вартість реалізації по даних торгах становила 4 583 124,00 грн. протокол № 289939 від 09.10.2017 року.

Що стосується ринкової вартості визначеної ТОВ "Техносервіс" то дана вартість може бути ціною реалізації. За даною вартістю замовник оцінки може: поставити об'єкт на баланс, відчужити майно за договором, здати в оренду і т.д.

Також суд враховує термін дії оцінки ТОВ "Техносервіс", яка була дійсною до 15.09.2016 року.

Отже, зазначені вище обставини вказуєють на безпідставність тверджень скаржника, щодо протиправності звітів.

Щодо рецензії звіту про оцінку майна будівель у складі: комплекс, дільниця збирання тросів, дільниця термообробки, дільниця мехобробки (літ. А-ІІ), площею 54 281,5 кв.м.; їдальня (літ. Г-2), площею 1 107,1 кв.м.; будівля управління (літ. В-3), площею 3 769,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 14 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що оцінювачі зобов'язані не рідше одного разу в два роки підвищувати кваліфікацію за програмою підвищення кваліфікації. Невиконання цієї вимоги є підставою для зупинення дії кваліфікаційного свідоцтва Частиною 3 ст. 14 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що оцінювачі зобов'язані не рідше одного разу в два роки підвищувати кваліфікацію за програмою підвищення кваліфікації. Невиконання цієї вимоги є підставою для зупинення дії кваліфікаційного свідоцтва оцінювача.

оцінювача.Матеріали справи не містять доказів того, що рецензентом було підвищено кваліфікацію по напрямкам своєї діяльності, до рецензії не долучено відповідне посвідчення.

Також судом враховані пояснення ТОВ "Експерт нерухомості-2015", яким зазначено, що при рецензуванні рецензентом було некоректно ідентифіковано об'єкт рецензування, а саме: в звіті проведено оцінку будівель у складі: комплекс, дільниця збирання тросів, дільниця термообробки, дільниця мехобробки (літ. А-ІІ), площею 54 281,5 кв.м.; їдальня (літ. Г-2), площею 1 107,1 кв.м.; будівля управління (літ. В-3), площею 3 769,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 65 Стандарту № 1 у рецензії повинні зазначатися:

підстави проведення рецензування;

повна назва звіту про оцінку майна, що був об'єктом рецензування, відомості про його виконавців, їх кваліфікацію та висновок про можливість проведення зазначеними особами

оцінки майна відповідно до правових вимог провадження професійної

оціночної діяльності;

строк проведення рецензування і дата підписання рецензії;

висновок про обґрунтованість вибору виду вартості та її відповідність вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна;

висновок про зібрані виконавцем звіту про оцінку майна вихідні дані та іншу інформацію (їх повнота, достатність для проведення оцінки майна та розкриття у звіті);

висновок про відповідність і правильність застосування під час проведення оцінки методичних підходів, методів та оціночних процедур з урахуванням мети і бази оцінки, обґрунтованість використаних припущень;

загальний висновок про достовірність оцінки майна.

Також, з рецензії звіту вбачається, що порушуючи умови абз. 2 п. 66 Стандарту №1 цензентом було використано додаткову інформацію про об'єкт оцінки, що виникла після складання звіту, а саме в рецензії було представлено об'єкт, інформацію по якому було взято 20.09.2017 року, хоча дата оцінки 21.08.2017 року.

Відповідно до абз. 6 п. 65 Стандарту № 1 у рецензії повинні зазначатися висновок про відповідність та правильність застосування під час проведення оцінки методичних підходів, методів та оціночних процедур з урахуванням мети і бази оцінки, обґрунтованість використаних припущень.

Рецензентом в супереч абз. 6 п. 65 Стандарту № 1 при складанні висновку не враховано мета і база оцінки, обґрунтованість використаних припущень (визначалася риноква вартість з якої розпочинається продаж майна встановленими законодавством способами, що передбачають конкуренцію покупців, тобто початкова вартість майна).

Також суд враховує надані ТОВ "Експерт-нерухомості-2015" рецензії на звіти.

Статтею 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності.

Аналогічні положення містяться в Національному стандарті № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, який є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Так, відповідно до пункту 63 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" рецензування полягає у неупередженому об'єктивному розгляді оцінки майна особою, яка не має особистої матеріальної або іншої заінтересованості в результатах такої оцінки, відповідно до напряму та спеціалізації її кваліфікаційного свідоцтва.

Матеріалами справи стверджено, що ТОВ "ЮНІВЕРС КОНСАЛТИНГ" на підставі договору № 22/08 від 22.08.2017 року було проведено рецензування на звіт про оцінку будівель у складі: комплекс, дільниця збирання тросів, дільниця термообробки, дільниця мехобробки (літ. А-ІІ), їдальня (літ. Г-2), будівля управління (літ. В-3), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами було зроблено висновок, що Звіт про оцінку будівель, відповідає вимогам чинного законодавства та діючих нормативно-мнетодичних документів з експертної оцінки, для визначення ринкової вартості Об'єкта оцінки.

Також, матеріали справи містять рецензії суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Київський ріелтор" ОСОБА_7, щодо звітів ТОВ "Експерт нерухомість-2015" якими також не встановлено невідповідність останніх.

Отже, з усього наведеного вище суд вбачає, що скаржником не доведено належними та допустимими доказами, вимог скарги, в частині визнання протиправним звіту з оцінки майна ПАТ "Завод "Технопривод", зокрема нерухомого майна, комплекс, дільниця збирання тросів, дільниця термообробки, дільниця мехобробки (літ. А-ІІ), їдальня (літ. Г-2), будівля управління (літ. В-3), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1., тому в цій частині скарги відмовляє.

Крім того, скаржник вказує на протиправність звітів з оцінки майна щодо автомобіля ГАЗ 2705, автомобіля КАМАЗ 55102, renault trafic 1990 р.

Суд зазначає, що боржником не вказано у скарзі на жодну обставину, яка б вказувала на протиправність зазначених вище звітів з оцінки майна автомобілів, тому суд в цій частині скарги відмовляє.

Щодо заборони вчиняти дії по передачі на реалізацію описаного та арештованого майна боржника, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Заходи забезпечення позову встановлені ст. 67 ГПК України, в якій не передбаченого такого заходу як зупинення реалізації арештованого майна в межах виконавчого провадження.

Отже, така процесуальна дія як вжиття заходів забезпечення позову передбачена саме для забезпечення позовних вимог.

Вжиття заходів щодо забезпечення скарги на дії органу виконавчої служби законодавством не передбачено.

Пунктом 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 №9, роз'яснено, що у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31. 41. 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 ч. 1 ст. 63, ст. 64, розділів XI, XII, XIII ГПК України тощо.

Водночас, розділ X ГПК України, яким визначено порядок забезпечення позову, до переліку положень Кодексу, які можуть застосовуватися при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб ДВС, не входить.

З огляду на викладене, суд відмовляє в частині скарги щодо зупинення та заборони передачі майна, викладені в п. 6 та 7 прохальної частини скарги.

Згідно зі статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Подання скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби в порядку ст. 121-2 ГПК України має на меті відновлення порушеного права сторони виконавчого провадження.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи усе зазначене вище в сукупності та те, що скаржником не доведено неправомірності або протиправності дій ДВС України, протиправності звітів, відтак суд визнає доводи скаржника неправомірними та надуманими, тому, в задоволенні скарг від 21.09.2017 р. та 22.09.2017 р. відмовляє.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Об'єднати провадження по скаргах від 21.09.2017 р. та 22.09.2017 р. поданими ПАТ "Завод "Технопривод" в одне провадежння.

2. Відмовити в задоволенні скарг Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" від 21.09.2017 р. щодо визнання незаконними дій заступника начальника Рівненського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області у організації та проведенні оцінки майна, належного ПАТ "Завод "Технопривод" та визнання недійною постанови заступника начальника Рівненського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у рівненській області від 10.08.2017 р. про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

3. Відмовити в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Завод "Технопривод" від 22.09.2017 р. щодо визнання протиправними звітів, зупинення передачі на реалізацію майна та забороні вчиняти дії по передачі та реалізації майна.

4. Ухвалу направити учасникам провадження у справі та Рівненському районному відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Суддя Войтюк В.Р.