ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2017 р.Справа № 922/3204/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до ФОП Ткаченко Олени Станіславівни, м. Харків
про стягнення 1432532,45 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Білов О.О.

відповідача - Волторніст С.І.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - ФОП Ткаченко Олени Станіславівни, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 1432532,45 грн.

Позовні вимоги вмотивовано відсутністю реєстрації речових прав на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська (колишня вул. Котлова), 106 і на якій розміщено об'єкт нерухомого майна, що є власністю відповідача; користуванням відповідачем земельною ділянкою в період з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2017 року без оплати; збереженням відповідачем коштів через несплату орендної плати за користування земельною ділянкою за відсутністю укладеного договору, чим фактично відповідачем збільшено вартість власного майна, а позивачем втрачається належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається безпідставне збереження коштів відповідачем у розмірі орендної плати за рахунок позивача (недоодержані грошові кошти у розмірі орендної плати за землю) та нормами ст. 206 Земельного кодексу України, ст. 14 (п.п. 14.1.125, 14.1.136, 14.1.72), ст. 288.5 Податкового кодексу України, ст.ст. 1212-1214 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 25.09.2017 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 18.10.2017 о 10:00.

13.10.2017 від позивача до суду надійшли письмові та додаткові пояснення по справі. Надані пояснення та додані до них документи досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 18.10.2017 до 15.11.2017 до 10:45.

15.11.2017 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Зокрема, свої заперечення вмотивовує тим, що у даному випадку, позивачем не вірно подані відомості про функціональне призначення земель, що в подальшому слугувало для проведення неправильного розрахунку суми орендної плати за земельну ділянку. Так, в "Розрахунках" зазначається, що Коефіцієнт Кф становить 2,5, що застосовується для земель комерційного використання. В той час, як для земель промисловості застосовується Коефіцієнт Кф із значенням 1,2 (Додаток 1 до пунктів 3.5., 3.7, 3.9, 3.10 Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів затвердженого Наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 № 18/15/21/11 що був чинний до 17.02.2017). Спірна земельна ділянка належить до земель промисловості, про що зазначається у рішенні Харківської міської ради від 27.10.2010 №304/10 "Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд", де, в Додатку 1 п. 11.1. зазначається "Надати громадянці Ткаченко Олені Станіславівні земельну ділянку за рахунок земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення по вул. Котлова, 106 (Ленінський район) для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (штамповочний цех)". Таким чином, на думку відповідача, вихідні дані для розрахунку нормативної грошової оцінки за 2014-2017 роки значення Коефіцієнта Кф буде становити 1,2.

Окрім цього, у відзиві на позовну заяву відповідач надає суду свій контррозрахунок розміру орендної плати та зазначає, що він повинен бути розрахований з жовтня 2014 року, з урахуванням строків позовної давності.

Наданий відзив та додані до нього документи досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 15.11.2017 до 20.11.2017 до 11:00. Ухвалою суду від 20.11.2017 строк розгляду спору був продовжений до 06 грудня 2017 року. У судовому засіданні оголошувалась перерва з 20.11.2017 до 29.11.2017 до 10:15.

20.11.2017 до суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач виклав свої заперечення на відзив відповідача. Надані пояснення досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

29.11.2017 до суду від відповідача надійшло клопотання в якому він просить суд долучити до матеріалів справи копію договору купівлі-продажу нерухомого майна від 16.11.2007 та копію технічного паспорту на виробничий будинок штамповий цех за адресою вул. Котлова, 106 м. Харків. Надане клопотання та додані до нього документи досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Присутній у судовому засіданні 29.11.2017 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Проти застосування позовної давності заперечував.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.11.2017 проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні. Також зазначив, що Ткаченко О.С. не використовує земельну ділянку у господарській діяльності.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.08.2017 № 95779426 право власності на нежитлову будівлю літ. "АБ-3" загальною площею 2941,0 м. кв. по вул. Великій Панасівській (колишня вул. Котлова), 106 у м. Харкові з 19.11.2007 зареєстровано за Ткаченко О.С. на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2007 № 913.

Відповідно до листа Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області від 03.01.2017 № 19-20.08-3-9/20-17 та листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 05.01.2017 № 41/0/225-17 речові права ФОП Ткаченко О.С. на земельну ділянку по вул. Великій Панасівській (колишня вул. Котлова), 106 у м. Харкові не зареєстровані.

Отже, враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 0,2609 га перебуває у власності територіальної громади міста Харкова.

Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 06.09.2017 здійснено обстеження земельної ділянки та встановлено, що ФОП Ткаченко О.С. використовує земельну ділянку площею 0,2609 га по вул. Великій Панасівській (колишня вул. Котлова), 106 у м. Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "АБ-3", право власності на яку зареєстровано за ФОП Ткаченко О.С.

За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки, визначення її меж, площі та конфігурації.

Межі земельних ділянок визначені відповідно до зовнішніх меж будівлі.

Так, за результатами комплексного вивчення наявних матеріалів та проведеного обстеження земельної ділянки на місцевості встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.08.2017 за № 95779426 право власності на нежитлову будівлю літ. "АБ-3" загальною площею 2941,0 кв. м. по вул. Великій Панасівській (Котлова), 106 у м. Харкові з 19.11.2007 зареєстровано за Ткаченко О.С. на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2007 № 1913. ФОП Ткаченко Олена Станіславівна з 19.11.2007 та по теперішній час використовує земельну ділянку площею 0,2609 га по вул. Великій Панасівській, 106 у м. Харкові без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Обстеженням на місцевості встановлено, що на земельній ділянці розташована нежитлова будівля літ. "АБ-3" загальною площею 2941,0 кв. м., право власності на яку зареєстровано за Ткаченко О.С.

Земельна ділянка площею 0,2609 га по вул. Великій Панасівській, 106 у м. Харкові не огороджена, використовується ФОП Ткаченко О.С. для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі.

Площа земельної ділянки відповідно до її меж складає 0,2609 га. Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж нежитлової будівлі.

Як вказує позивач у позовній заяві, відповідач з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2017 року не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг у себе майно - грошові кошти.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Правовий механізм переходу прав на землю, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 Земельного кодексу України.

Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об'єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом встановлено, що відповідач правомірно володіє нежитловими будівлями, розташованими на земельній ділянці за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська (колишня Котлова), 106. Проте відповідне право щодо вказаної земельної ділянки за відповідачем не зареєстровано.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Матеріали справи свідчать, що відповідач користується спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а тому відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати позивачу всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов'язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Відповідач у період з 01.09.2014 по 31.08.2017 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.

Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Розмір доходу відповідача у період з 01.09.2014 по 31.08.2017 було розраховано позивачем як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

При визначенні розміру доходів, отриманих відповідачем від безпідставно набутого майна, позивачем правомірно враховано, що ФОП Ткаченко О.С. обліковується у Головному управлінні ДФС у Харківській області як платник земельного податку, яким за період з 01.01.2015 по 31.05.2017 сплачено 75109,92 грн. земельного податку за земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 106. Тому, сума доходу відповідача обґрунтовано була зменшена позивачем на вказаний розмір внесених платежів за використання землі у вигляді земельного податку.

Отже, за розрахунком позивача, розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна склав 1432532,45 грн. за період з 01.09.2014 по 31.08.2017.

Суд погоджується з вказаним розрахунком, оскільки він здійснений на підставі Земельного кодексу України; Податкового кодексу України; Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 №1269/13; Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 №41/08; Рішення Харківської міської ради від 03.07.2013 №1209/13 "Про затвердження "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013".

При цьому, суд відхиляє твердження відповідача про те, що вихідні дані для розрахунку нормативної грошової оцінки за 2014-2017 роки значення Коефіцієнта повинно становити 1,2, виходячи з огляду на наступне.

Відповідно до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів затвердженого Наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 року № 18/15/21/11 (що був чинний до 17.02.2017) для розрахунку розміру нормативно грошової оцінки земельної ділянки встановлені категорії земельних ділянок за функціональним використанням, серед яких є землі комерційного використання, до яких застосовується значення коефіцієнта Кф - 2,5.

У зв'язку з цим, при розрахунку нормативно грошової оцінки земельної ділянки використовується не категорія земель за цільовим призначенням, визначена згідно ст. 19 Земельного кодексу України, а категорія земель за функцією використання (функціональне використання) як то передбачено вищевказаним Порядком.

Згідно вищенаведеного Порядку коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки, ураховує відносну прибутковість видів економічної діяльності.

Віднесення земель до категорії земель за функціональним використанням провадиться згідно з Інструкцією з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженою наказом Держкомстату України від 05.11.1998 року № 377, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14.12.1998 за № 788/3228, відповідно до видів економічної діяльності, зазначених у довідках, що надають юридичним особам органи державної статистики.

Таким чином віднесення земель до категорії земель за функціональним використанням провадиться згідно з Інструкцією з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем). Вказана Інструкція визначає порядок заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем) на основі класифікації земель Стандартної статистичної класифікації землекористування ЄЕК, розробленої Статистичною комісією та Європейською економічною комісією ООН, та Класифікації видів економічної діяльності ДК 009-96, затвердженої і введеної в дію наказом Держстандарту України від 22 жовтня 1996 року № 441. Вказана Інструкція та додатки до неї визначають яким чином Управління Держцемагентства мають заповнювати річну форму державної статистичної звітності N 6-зем "Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності" (річна).

Таким чином, вид функціонального використання земельної ділянки визначається на підставі довідки із статистичної звітності з кількісного обліку земель (6-зем) органами Держземагентства, а не на підставі рішення міської ради.

Додатки до вказаної Інструкції здійснюють класифікацію видів економічної діяльності на землях певної категорії видів економічної діяльності, за видами діяльності згідно Класифікації видів економічної діяльності ДК 009-2010.

Так, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців види діяльності відповідача - 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до Додатку 3 до Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем) всі вищенаведені види економічної діяльності визнаються такими, що здійснюються з використанням землі у комерційних цілях, а тому за функціональним використанням такі землі відносяться до земель комерційного використання.

Таким чином, викладене дає підстави суду дійти висновку, що позивачем при розрахунку за 2014-2016 роки було вірно застосовано Кф - 2,5 як для земель комерційного використання.

Окрім цього, суд зауважує на тому, що відповідно до Роз'яснення Міністерства юстиції України від 14.01.2011 "Статус фізичної особи підприємця: проблеми застосування законодавства" визначено, що згідно з частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Саме у господарських відносинах фізичні особи - підприємці приймають участь перш за все як підприємці, а не як фізичні особи, та лише на підставі їх реєстрації і внесення відомостей про них до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців.

Фізична особа - підприємець в цивільно-господарських відносинах є різностороннім учасником. Принципи здійснення ним підприємницької діяльності роблять його подібним до юридичних осіб, тоді як в приватних відносинах, незважаючи на будь-які зміни в його статусі, він залишається бути громадянином - фізичною особою. Вбачається, що на підставі правила, встановленого у статті 51 Цивільного кодексу України, до фізичних осіб - підприємців слід застосовувати норми спеціального (господарського) законодавства, якщо предметом регулювання безпосередньо є їх підприємницька діяльність.

Таким чином, ФОП Ткаченко О.С. зареєстрована як фізична особа - підприємець відповідно до вимог чинного законодавства та здійснює діяльність відповідно до основного виду своєї діяльності.

Згідно зі статтею 325 Цивільного кодексу України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

При цьому, власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 320 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями).

Між тим, суб'єктами господарювання визнаються, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які зареєстровані відповідно до закону як підприємці, та здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (стаття 55 Господарського кодексу України).

Враховуючи наведене, чинне законодавство не виділяє такого суб'єкта права власності як фізична особа - підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи - підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Отже, суб'єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь - якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи - підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності.

Таким чином, нерухоме майно має реєструватися за фізичною особою.

Аналогічна правова позиція повністю узгоджується з постановами Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справі №922/207/15 та від 04.10.2017 у справі №922/210/15.

Разом з тим, як зазначалося вище, у відзиві на позовну заяву відповідач надає суду свій контррозрахунок розміру орендної плати та зазначає, що він повинен бути розрахований з жовтня 2014 року, з урахуванням строків позовної давності.

У судовому засіданні 29.11.2017 представник відповідача підтвердив суду, що у відзиві на позовну заяву ним заявлено про сплив позовної давності за вересень 2014 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22.10.1996р. за заявами №22083/93, №22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (стаття 267 ЦК України).

Як вбачається зі штампу Відділу документального забезпечення та контролю (канцелярія) позовна заява Харківської міської ради надійшла до суду 21.09.2017.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у розмірі 28658,13 за вересень 2014 року не підлягають задоволенню, у зв'язку зі спливом строку позовної давності, про що заявлено відповідачем у справі.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Отже, підсумовуючи викладене суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 1403874,32 грн., як обґрунтованих, не спростованих відповідачем та підтверджених матеріалами справи.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ткаченко Олени Станіславівни (61052, АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м. Конституції, 7, , р/р 0002, Банк: ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, , код платежу 24062200) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 1403874,32 грн. та 21058,12 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову - відмовити.

Відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 30 листопада 2017 року.

Суддя О.В. Погорелова