ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Справа № 904/5035/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Владимиренко С.В., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "БГ Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк"
на рішеннягосподарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2016
та постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2017
у справі№ 904/5035/15 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "БГ Банк"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина Трейд" (відповідач-1); 2. Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" (відповідач-2);
провизнання договору недійсним,
за участю представників:
від позивачаШалашова В.І.
від відповідача-1Дмитренко О.В.
від відповідача-2не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство "БГ Банк" (далі - ПАТ "БГ Банк") звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина Трейд" (далі - ТОВ "Калина Трейд") та Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" (далі - ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод") про визнання недійсним договору про переведення боргу № 17112014, який укладено 17.11.2014 між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2015 у справі № 904/5035/15 позов ПАТ "БГ Банк" задоволено; визнано недійсним договір про переведення боргу № 17112014, який укладено 17.11.2014 між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.12.2015 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2015 у справі № 904/5035/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.05.2016 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.08.2015 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.12.2015 у справі № 904/5035/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до місцевого господарського суду.

За результатами нового розгляду господарським судом Дніпропетровської області прийнято рішення від 02.11.2016 у справі № 904/5035/15 (суддя Юзіков С.Г.), яким у задоволенні позову ПАТ "БГ Банк" відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 (колегія суддів у складі: Подобєд І.М. - головуючий, Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2016 у справі № 904/5035/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.04.2017 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 у справі № 904/5035/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2017 (колегія суддів у складі: Коваль Л.А. - головуючий, Пархоменко Н.В., Чередко А.Є.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2016 у справі № 904/5035/15 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2016 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2017 у справі № 904/5035/15, Публічне акціонерне товариство "БГ Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" (далі - ПАТ "БГ Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БГ Банк") звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувані судові акти, прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувані рішення та постанова прийняті з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13.11.2017 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Владимиренко С.В., Шевчук С.Р. прийнято зазначену касаційну скаргу ПАТ "БГ Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БГ Банк" до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 28.11.2017 о 10 год. 20 хв.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "БГ Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БГ Банк", який надійшов до Вищого господарського суду України 28.11.2017, ТОВ "Калина Трейд" проти касаційної скарги заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення та постанову - без змін.

Учасники судового процесу, згідно з приписами ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідач-2 передбаченим законом правом на участь у розгляді скарги касаційною інстанцією не скористався.

Заслухавши представників позивача та відповідача-1, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 20.02.2013 між позивачем (Банк) та відповідачем-2 (Позичальник) було укладено кредитний договір № 8/L-0213/978 (про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії) (далі - Кредитний договір).

Згідно з п. 1.1 Кредитного договору Банк на умовах, передбачених цим Договором, відкриває Позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію, в межах якої надає Позичальнику в користування грошові кошти на наступних умовах: загальний ліміт кредитування за кредитною лінією - 10 000 000,00 Євро; кредитна лінія відкривається з 20.02.2013 по 19.08.2013; строк остаточного повернення (повного погашення) кредиту - 19.08.2013.

Крім того, сторонами підписаний договір № 5 від 30.07.2014 про внесення змін та доповнень до Кредитного договору, згідно з яким за Кредитним договором загальний ліміт кредитування за кредитною лінією становить 4 245 241,65 Євро; кредитна лінія відкривається з 20.02.2013 по 28.01.2015; строк остаточного повернення (повного погашення) кредиту - 28.01.2015.

Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що 17.11.2014 між ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" (Первісний боржник), ТОВ "Калина Трейд" (Новий боржник) та ПАТ "БГ Банк" (Кредитор) було укладено договір про переведення боргу № 17112014 (далі - Договір про переведення боргу), згідно з умовами якого Первісний боржник переводить свій борг (обов'язки) за Кредитним договором, зі всіма його додатками, додатковими угодами тощо, укладеним між Первісним боржником та Кредитором, та зобов'язується сплатити Новому боржнику за прийняття боргу визначену договором плату, а Новий боржник заміняє Первісного боржника у зобов'язанні, що виникає із зазначеного вище Кредитного договору, зі всіма його додатками, додатковими угодами тощо, і приймає на себе обов'язки Первісного боржника за основним договором (п. 1.1 Договору про переведення боргу).

Згідно з п. 2.1 Договору про переведення боргу Первісний боржник сплачує Новому боржнику плату за прийняття боргу у розмірі 4 383 565,77 Євро, що складається з: а) заборгованості по основній сумі кредиту - 4 245 241,65 Євро; б) заборгованості по нарахованим відсоткам/процентам - 13 561,19 Євро (станом на 10.11.2014); в) заборгованості по несплаченим, простроченим відсоткам/процентам - 124 762,93 Євро (станом на 11.11.2014), на умовах, визначених окремим договором про сплату боргу, який буде підписано між Первісним боржником та Новим боржником.

Вважаючи, що Договір про переведення боргу підписано представником ПАТ "БГ Банк" ОСОБА_12 з порушенням п.п. 12.22.54.3 статуту ПАТ "БГ Банк", а саме, без попередньої згоди Спостережної ради ПАТ "БГ Банк", позивач звернувся з даним позовом.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно з п.п. 13.1, 13.3, 13.4 статуту ПАТ "БГ Банк" (далі - Статут) Правління є виконавчим органом Банку. До компетенції Правління належить вирішення всіх питань, пов'язаних з керівництвом поточною діяльністю, крім питань, що належать до виключної компетенції Загальних зборів акціонерів та Спостережної ради. Голова Правління керує роботою Банку та має право представляти Банк без доручення.

Відповідно до п. 13.12.20 Статуту Правління в межах затвердженого Статутом, Спостережною радою ліміту повноважень приймає рішення про вчинення правочинів, укладання договорів (угод), здійснення операцій, інших значимих юридичних дій, які мають у тому числі наслідком виникнення прав або обов'язків, права власності, збільшення або зменшення вартості активів Банку.

Згідно з п. 12.22.54.3 Статуту до виключної компетенції Спостережної ради належить надання попередньої згоди на вчинення правочинів, предметом яких є зменшення боргу третіх осіб перед Банком будь-яким чином (відчуження, відступлення права вимоги, переведення боргу, факторинг тощо) стосовно заборгованості за фінансовими активами (в т.ч. безнадійною чи проблемною заборгованістю), якщо їх загальна сума (загальна сума заборгованості) дорівнює або перевищує 30 000 000,00 грн.

Пунктом 12.19.1 Статуту передбачено, що у разі припинення повноважень повного складу членів Спостережної ради з будь-яких підстав, то до обрання Загальними зборами акціонерів нового складу Спостережної ради повноваження Спостережної ради виконує колегіальний виконавчий орган Банку - Правління Банку. Прийняті Правлінням Банку рішення в подальшому повинні бути затверджені новообраним складом Спостережної ради протягом 15 календарних днів з дня обрання нового складу Спостережної ради в порядку, визначеному Статутом. У випадку, якщо Спостережною радою буде прийнято рішення про відмову в затвердженні таких рішень Правління Банку, ці рішення Правління Банку вважаються такими, що не були прийняті Правлінням чи Спостережною радою, а всі дії чи правочини, прийняті чи вчинені на виконання рішення Правління, вважаються недійсними.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, станом на 03.11.2014 члени Спостережної ради ПАТ "БГ Банк" у повному складі вийшли зі складу Спостережної ради, у зв'язку з чим згідно з п. 12.19.1 Статуту повноваження Спостережної ради виконувало Правління.

Водночас, господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 27.11.2014 Правлінням Національного банку України (далі - НБУ) прийнято рішення про віднесення ПАТ "БГ Банк" до категорії неплатоспроможних, про що винесено постанову № 745 від 27.11.2014.

27.11.2014 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 131 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "БГ Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "БГ Банк" ОСОБА_13.

26.02.2015 Правління НБУ прийняло рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БГ Банк", про що винесено постанову № 134 від 26.02.2015.

На підставі вказаної постанови Правління НБУ Виконавчою дирекцією Фонду 27.02.2015 прийнято рішення № 43 про початок процедури ліквідації ПАТ "БГ Банк" та призначення уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "БГ Банк" ОСОБА_13. по 26.02.2016 включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції, чинній станом на 27.11.2014) з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

На підставі викладеного, господарські суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що з 27.11.2014 усі повноваження Спостережної ради ПАТ "БГ Банк" перейшли до Уповноваженої особи Фонду ОСОБА_13.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що 03.11.2014 відбулося засідання Правління, замість Спостережної ради, рішенням якого, оформленим протоколом № 142/3, було надано попередню згоду на укладання із ТОВ "Калина Трейд", що буде Новим боржником, та з ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод", що є Первісним боржником, договору про переведення боргу та про доручення т.в.о. Голови правління Банку ОСОБА_14 на укладення договору про переведення боргу за кредитним договором № 8/L-0213/978.

Згідно наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_13. № 137-зд від 11.12.2014 відмовлено в затвердженні рішення Правління ПАТ "БГ Банк", оформленого протоколом № 142/3 від 03.11.2014 про надання попередньої згоди на укладення Договору про переведення боргу за кредитним договором № 8/L-0213/978 від 20.02.2013.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2016 було призначено судову експертизу, на вирішення якої було поставлено питання чи відповідає дата наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "БГ Банк" ОСОБА_13 № 137-зд від 11.12.2014 про відмову в затверджені рішень Правління ПАТ "БГ Банк" даті його виготовлення, чи наказ виготовлений пізніше зазначеної дати.

Проте через відсутність порівняльних зразків документів (ненадання їх позивачем) та відсутність письмового дозволу для використання руйнівних методів дослідження наказу № 137-зд від 11.12.2014 щодо дати його виготовлення, судовими експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз повідомлено про неможливість надання експертного висновку.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що на момент укладення Договору про переведення боргу, представник ПАТ "БГ Банк" ОСОБА_14 мав відповідні повноваження на укладення такого договору, що підтверджується рішенням Правління ПАТ "БГ Банк", оформленого протоколом № 142/3 від 03.11.2014, натомість, позивачем не надано належних та допустимих доказів виконання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб п. 12.19.1 статуту ПАТ "БГ Банк" щодо прийняття саме 11.12.2014 рішення про відмову в затвердженні вищезгаданого рішення Правління Банку, тобто, доказів порушення представником ПАТ "БГ Банк" ОСОБА_14 п.п. 12.22.54.3 статуту Банку на момент укладення оспорюваного правочину.

Апеляційна інстанція, зазначила, що висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам даної справи та залишила без змін рішення місцевого господарського суду з інших, викладених у оскаржуваній постанові, підстав та виходила з наступного.

Як встановлено апеляційною інстанцією, враховуючи предмет та підстави позову, предметом спору у даній справі є визнання недійсним Договору про переведення боргу від 17.11.2014, підписаного від імені ПАТ "БГ Банк" ОСОБА_12 (далі - Спірний договір).

Спірний договір від імені ПАТ "БГ Банк" було підписано заступником голови правління ОСОБА_12, який діяв на підставі статуту, рішення правління ПАТ "БГ Банк" від 03.11.2014 (протокол № 142/3) та довіреності, посвідченої 12.11.2014, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за № 1849.

Відповідно до п. 13.31 Статуту особа, на яку покладено тимчасове виконання обов'язків голови рравління за його відсутності, має всі повноваження голови правління, передбачені законодавством України, Статутом, Положенням про правління, діє без довіреності від імені банку та представляє його інтереси в усіх установах, підприємствах та організаціях. Інші особи можуть діяти від імені банку у порядку представництва, передбаченому Цивільним кодексом України.

Пунктами 13.27.7, 13.29 Статуту передбачено, що до компетенції голови правління належить видача від імені банку довіреності. Члени правління та інші особи мають право підпису документів від імені банку на підставі довіреностей, які видає голова правління.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 239 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 244 ЦК України представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Статтею 246 ЦК України визначено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Як встановлено апеляційною інстанцією, 03.11.2014 відбулося засідання Правління, замість Спостережної ради, рішенням якого, оформленим протоколом № 142/3, було надано попередню згоду на укладання із ТОВ "Калина Трейд", що буде Новим боржником, та з ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод", що є Первісним боржником, договору про переведення боргу та про доручення т.в.о. Голови правління Банку ОСОБА_14 на укладення договору про переведення боргу за кредитним договором № 8/L-0213/978.

12.11.2014, т.в.о. Голови правління ПАТ "БГ Банк" ОСОБА_14 видано довіреність на ім'я заступника голови правління ПАТ "БГ Банк" ОСОБА_12, що була посвідчена 12.11.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1849.

Вказаною довіреністю заступнику голови правління ПАТ "БГ Банк" ОСОБА_12 надано право укладати, підписувати та скріплювати печаткою ПАТ "БГ Банк" правочини (договори, угоди, контракти тощо), зокрема, договори про переведення боргу, будь-які документи, що з ними пов'язані, а також будь-які інші договори, угоди контракти з фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, будь-якими установами, підприємствами, організаціями незалежно від їх підпорядкованості і форми власності та галузевої належності.

Зазначена довіреність видана без права передоручення та дійсна по 05.01.2015 включно.

Як встановлено апеляційною інстанцією, на момент видання довіреності фізичній особі ОСОБА_12 на представлення інтересів ПАТ "БГ Банк", т.в.о. Голови правління ПАТ "БГ Банк" ОСОБА_14 мав відповідні повноваження на видачу такої довіреності.

Також апеляційною інстанцією встановлено, що у подальшому, згідно протоколу засідання Правління Банку (позачергове) № 153 від 13.11.2014, прийнято рішення про звільнення ОСОБА_12 з посади заступника голови правління ПАТ "БГ Банк" з 14.11.2014.

Як зазначалось вище, частиною 1 ст. 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

З аналізу зазначених норм випливає, що учасниками правовідношення (представництва за довіреністю) у даному випадку є представник, саме як фізична особа, та довіритель, як юридична особа, і зазначення чи не зазначення посади представника не може тягнути яких-то наслідків чи прав.

Слід зазначити, що законодавець не визначає, що представництво за довіреністю здійснюється виключно працівниками чи посадовими особами довірителя, а навпаки, законодавцем визначено, що працівники товариства можуть уповноважуватись, зокрема, виконавчими органами, на вчинення певних дій шляхом прийняття такими органами наказів, розпоряджень тощо.

Тобто, законодавець визначає, що представником за довіреністю може бути будь-яка фізична особа, уповноважена на здійснення відповідних дій, не в залежності від факту наявності між такою особою і довірителем трудових відносин.

Заявою від 17.11.2014 т.в.о. Голови правління ПАТ "БГ Банк" ОСОБА_14 повідомив приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, що довіреність на представлення інтересів ПАТ "БГ Банк" на ім'я ОСОБА_12, посвідчену цим нотаріусом 12.11.2014 за реєстровим № 1849, ним скасовано, просив внести відомості про припинення дії цієї довіреності до Єдиного реєстру довіреностей.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей відомості про припинення дії зазначеної вище довіреності на представлення інтересів ПАТ "БГ Банк" на ім'я ОСОБА_12 внесені 17.11.2014 о 17:47:58 год.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 244 ЦК України особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Як встановлено апеляційним господарським судом, ПАТ "БГ Банк" не надано доказів повідомлення ТОВ "Калина Трейд" та ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" про звільнення ОСОБА_12 з посади заступника голови правління ПАТ "БГ Банк" з 14.11.2014 та про скасування 17.11.2014 довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_12, що була посвідчена 12.11.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу і зареєстрована в реєстрі за № 1849.

За змістом статей 2, 80, 91, 92 ЦК України юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю. При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи у правовідносини з третіми особами. Крім того, управління товариством також здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (стаття 97 ЦК України). Здійснюючи управлінську діяльність, виконавчий орган реалізує колективну волю учасників товариства, які є носіями корпоративних прав.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об'єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися в межах корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним (пункт 3.2 рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний фінансово-правовий консалтинг" про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України).

Отже, дефекти в компетенції, обсязі повноважень виконавчого органу товариства, коли цей орган вступає у правовідносини із третіми особами, можуть залежати від дефектів реалізації учасниками товариства корпоративних прав. У такому випадку дефекти волі товариства, обмеження повноважень його виконавчого органу можуть перебувати поза межами розумного контролю з боку третьої особи, не викликаючи в третьої особи обґрунтованих сумнівів у правомірності дій виконавчого органу товариства.

З огляду на викладене, на захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають із юридичними особами договори різних видів, частиною третьою статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Однак закон ураховує, що питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми відносинами між юридичною особою та її органом, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Частина третя статті 92 ЦК України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (статті 203, 241 ЦК України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Разом із тим обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності у поведінці третьої особи несе юридична особа.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.09.2016 у справі № 902/841/15.

Як встановлено апеляційним господарським судом, позивачем не доведено, що ТОВ "Калина Трейд" та ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод", контрагенти ПАТ "БГ Банк" за Спірним договором, діяли недобросовісно і нерозумно, зокрема, достеменно знали про відсутність у представника позивача необхідного обсягу повноважень на момент укладення Спірного договору.

Натомість, апеляційним господарським судом встановлено, що на підтвердження виконання умов Спірного договору ТОВ "Калина Трейд" надано платіжні документи про перерахування боргу ПАТ "БГ Банк".

Хоча у подальшому ПАТ "БГ Банк" повернуто ТОВ "Калина Трейд" перераховані кошти, однак вищезазначені обставини свідчать про наміри ТОВ "Калина Трейд" виконати умови Кредитного договору з погашення боргу ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод", тобто, наміри виконання Спірного договору.

Також, апеляційний господарський суд погодився з висновками місцевого господарського суду про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів виконання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб п. 12.19.1 статуту ПАТ "БГ Банк" щодо прийняття саме 11.12.2014 рішення про відмову в затвердженні вищезгаданого рішення Правління Банку, тобто, доказів порушення представником ПАТ "БГ Банк" п.п. 12.22.54.3 статуту Банку на момент укладення оспорюваного правочину.

Отже, апеляційний господарський суд враховуючи, що ПАТ "БГ Банк", належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 32, 34 ГПК України, не доведено, що ТОВ "Калина Трейд" та ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод", контрагенти юридичної особи за оспорюваним договором, діяли недобросовісно і нерозумно, зокрема, достеменно знали про відсутність у представника ПАТ "БГ Банк" необхідного обсягу повноважень, дійшла правомірного висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Пунктом 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх з врахуванням поданих сторонами доказів, яким надав необхідну оцінку, встановивши, що у задоволенні позову слід відмовити і резолютивна частина рішення місцевого господарського суду є правильною, з дотриманням норм матеріального та процесуального права і з наведенням відповідного мотивування, дійшов обґрунтованого висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 та ч.ч. 1, 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Право на касаційне оскарження є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 36 рішення Європейського суду з прав людини від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Великої Британії").

Обсяг обов'язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Відхиляючи скаргу, касаційний суд, у принципі, має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії" [ВП], заява № 30544/96).

Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14).

Колегія суддів касаційної інстанції, перевіривши повноту доказів, фактичним обставинам даної справи № 904/5035/15, встановлених судами попередніх інстанцій, перевіривши мотиви, підстави, нормативно-правове обґрунтування оскаржуваних судових актів, беручи до уваги доводи касаційної скарги та враховуючи практику Європейського суду з прав людини як джерело права, дійшла висновку про правильність підстав, на яких ґрунтувалися рішення судів нижчих інстанцій (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії" [ВП], заява № 30544/96) та, відповідно, про відсутність у суду касаційної інстанції підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.07.2017 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2016 у справі № 904/5035/15 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

С.Р. Шевчук