ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017р. Справа № 914/2076/17

За позовом: Комунальної установи Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмологічний клінічний лікувально-діагностичний центр», м. Львів

до відповідача: Державної установи «Львівський науково-дослідний інститут епідеміології та гігієни МОЗ України», м. Львів

про стягнення 51 056 грн. 15 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Зубко С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник (довіреність № 1243 від 24.10.2017);

від відповідача: не зявився

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Комунальної установи Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмологічний клінічний лікувально-діагностичний центр», м. Львів до Державної установи «Львівський науково-дослідний інститут епідеміології та гігієни МОЗ України», м. Львів про стягнення 51 056 грн. 15 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 13.10.2017 призначив розгляд справи на 30.10.2017.

Представнику розяснено права та обовязки, передбачені ст.22 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про співпрацю, згідно з якими відповідач зобовязувався відшкодовувати позивачу витрати за спожиту електроенергію, водопостачання та теплопостачання, каналізацію, вивіз сміття та охорону обєкту. Однак, відповідач свої зобовязання щодо оплати не виконав, внаслідок чого борг становить 51 056 грн. 15 коп. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає 51 056 грн. 15 коп. заборгованості, а також судові витрати.

Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не надав, вимог ухвали суду не виконав, повідомлення про дату, час та місце розгляду справи надсилалися на адресу, вказану позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що згідно ст. 64 ГПК України є врученням належним чином.

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

1 травня 2011 року між Комунальною установою Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» (сторона-1) та Державною установою «Львівський науково-дослідний інститут епідеміології та гігієни МОЗ України» (сторона-2) було укладено договір про співпрацю між Комунальною установою Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмологічний клінічний лікувально-діагностичний центр» та Державною установою «Львівський науково-дослідний інститут епідеміології та гігієни МОЗ України».

За цим договором сторони взяли на себе взаємні обовязки ефективного використання матеріальних, кадрових, фінансових ресурсів та наукового потенціалу, які спрямовані на поліпшення здоровя населення.

Робота з організації та надання медичної допомоги населенню здійснюється у приміщенні, які належать стороні-1 (стаціонар і поліклінічний відділ). За стороною-2 закріплені нежитлові приміщення головного корпусу, поліклініки та гаражу загальною площею 524,7 кв.м, в т.ч. приміщення головного корпусу площею 300,8 кв.м, поліклініки 205,0 кв.м, гаражу 18,9 кв.м (п. 1.3. договору).

Згідно п. 2.10. договору відшкодування витрат стороною-2 за спожиту електроенергію, водопостачання та теплопостачання, каналізацію, вивіз сміття та охорону обєкту стороні-1 визначається додатком 2.

Додатком №2 до договору встановлено, що відшкодування витрат на надання комунальних послуг здійснюється пропорційно до зайнятої площі приміщень від загальних витрат по всьому будинку та складає: водопостачання 1,6% інституту, 1,1% поліклініки; підігрів води 1,6% інституту, 1,1% поліклініки; електроенергія 1,7% інституту, 1,1% поліклініки; вивезення побутового сміття 1,7% інституту, 1,1% поліклініки; опалення та приєднане навантаження згідно розрахунку ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Додатком від 01.07.2013 сторони внесли зміни до договору, яким змінили площу приміщень, які закріплювалися за стороною-2: загальною площею 372,5 кв.м, в т.ч. приміщення головного корпусу площею 167,5 кв.м, поліклініки 205,0 кв.м. У звязку із зміною площі сторонами було внесено відповідні зміни в додаток №2.

Договором про внесення змін від 01.03.2015 сторони внесли зміни до договору, яким змінили площу приміщень, які закріплювалися за стороною-2: загальною площею 360,5 кв.м, в т.ч. приміщення головного корпусу площею 155,5 кв.м, поліклініки 205,0 кв.м. У звязку із зміною площі сторонами було внесено відповідні зміни в додаток №2.

Додатком від 01.05.2015 сторони внесли зміни до договору, яким змінили площу приміщень, які закріплювалися за стороною-2: загальною площею 384,0 кв.м, в т.ч. приміщення головного корпусу площею 179,0 кв.м, поліклініки 205,0 кв.м. У звязку із зміною площі сторонами було внесено відповідні зміни в додаток №2.

Договором про внесення змін від 01.01.2016 сторони внесли зміни до договору, яким змінили площу приміщень, які закріплювалися за стороною-2: загальною площею 361,4 кв.м, в т.ч. приміщення головного корпусу площею 156,4 кв.м, поліклініки 205,0 кв.м. У звязку із зміною площі сторонами було внесено відповідні зміни в додаток №2.

Як зазначив позивач, згідно первинних бухгалтерських документів за відповідачем за період часу з 20.01.2016 по 31.08.2017 обліковується заборгованість за комунальні послуги у розмірі 51 056 грн. 15 коп.

02.10.2017 позивач надіслав відповідачу вимогу за вих. №1138 від 02.10.2017 про сплату боргу в розмірі 51 056 грн. 15 коп. у десятиденний строк, яка залишена відповідачем без розгляду та задоволення

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень представника позивача, відповідач свої зобовязання перед позивачем щодо оплати виконав частково, станом на дату судового розгляду заборгованість відповідача перед позивачем становить 51 056 грн. 15 коп.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. (ч.1 ст.6 ЦК України).

Відповідно до частини 5 ст. 626 ЦК України, договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки строк виконання зобовязання сторонами визначений не був, позивач в порядку ст. 530 ЦК України надіслав відповідачу вимогу про сплату боргу, яка залишена без розгляду та задоволення.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобовязання боржником, що в свою чергу є підставою для стягнення суми боргу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення складає 51 056 грн. 15 коп. основного боргу.

Оскільки спір виник з вини відповідача, то судові витрати по розгляду справи необхідно покласти на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 6, 509, 526, 530, 599, 610, 612, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України та ст.ст. 4-3, 32, 33, 34, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Державної установи «Львівський науково-дослідний інститут епідеміології та гігієни МОЗ України», м. Львів, вул. Зелена, 12 (ідентифікаційний код 02012071) на користь Комунальної установи Львівської обласної ради «Львівський регіональний фтизіопульмологічний клінічний лікувально-діагностичний центр», м. Львів, вул. Зелена, 477 (ідентифікаційний код 01998147) 51 056 грн. 15 коп. основного боргу, 1 600 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 27.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 01.12.2017.

Суддя Мазовіта А.Б.