РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017Справа №910/13979/17

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Комунального підприємства «Київська міська лікарня ветеринарної медицини» про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2 (представник за довіреністю);

від відповідача - Котов С.О.(представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов, у якому Позивач просить суд:

- визнати недостовірною інформацію, поширену Комунальним підприємством «Київська міська лікарня ветеринарної медицини» на веб-сайті https://prozorro.gov.ua/ за посиланням https:ІНФОРМАЦІЯ_1 наступного змісту: «Ви надали сертифікат якості, який не може бути отриманий в законний спосіб (так як цей товар набір тирси та шолухи і не відноситься до крупи ячної або крупи пшеничної). Вам була надана неодноразова відповідь про те, що КП «Київська міська лікарня ветеринарної медицини» піклується про здоров'я тварин і не буде піддавати їх небезпеці неякісним товаром, який Ви буквально змушуєте нас придбати у Вас. А також, Вам попередньо було чітко дано зрозуміти, що хоч це і тварини, але ми хочемо придбати якісний товар, але Ви на це не зважили і вдруге привезли набір тирси з шолухою.»;

- зобов'язати Комунальне підприємство «Київська міська лікарня ветеринарної медицини» не пізніше наступного дня після набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію у той спосіб, у який її було поширено, а саме шляхом публікації на веб-сайті https://prozorro.gov.ua/ за посиланням https:ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення такого змісту: «Ви надали сертифікат якості, який не може бути отриманий в законний спосіб (так як цей товар набір тирси та шолухи і не відноситься до крупи ячної або крупи пшеничної). Вам була надана неодноразова відповідь про те, що КП «Київська міська лікарня ветеринарної медицини» піклується про здоров'я тварин і не буде піддавати їх небезпеці неякісним товаром, який Ви буквально змушуєте нас придбати у Вас. А також, Вам попередньо було чітко дано зрозуміти, що хоч це і тварини, але ми хочемо придбати якісний товар, але Ви на це не зважили і вдруге привезли набір тирси з шолухою є недостовірною».

Вимоги позову мотивовані тим, що вказане вище висловлювання Позивач вважає недостовірною інформацією, не підтвердженою належними доказами, а її розміщення вважає таким, що порушує його немайнові права та завдає шкоди діловій репутації, тому просить інформацію визнати недостовірною та зобов'язати Відповідача її спростувати.

Відповідач вимоги позову відхиляє з наведених у відзиві та запереченнях (поясненнях) підстав, та зокрема, оскільки вважає спірне висловлювання оціночним судженням, яке за законом не підлягає доведенню та спростуванню, а також оскільки вважає себе неналежним відповідачем за даним позовом, оскільки не є автором відповідного матеріалу, і також вказує, що у зв'язку з відсутністю у висловлюванні конкретизації неможливо встановити, про що саме йде мова, а отже це висловлювання не є «інформацією».

У засіданні 08.11.2017 судом оголошувалась перерва на 15.11.2017.

Клопотання Відповідача про залучення у якості співвідповідача ДП «Прозорро», який є власником веб-сайту https://prozorro.gov.ua/, на якому було поширено спірну інформацію (яку Позивач вважає недостовірною) судом розглянуто та відхилено. Дійсно, суд погоджується з Відповідачем, що Верховним Судом України у постанові Пленуму від 27.02.2009 N 1 викладено правову позицію, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Проте, у межах даного конкретного позову Позивач простить захистити його права саме шляхом визнання недостовірної поширеної Відповідачем, як автором, інформації, та зобов'язати Відповідача, як автора, зробити спростування. Тобто відповідачем за поданим позовом Позивач вбачає саме заявленого Відповідача, автора інформації, та до нього, як до особи, що порушила права, заявляє позовні вимоги, принагідно вказавши, що на його думку власник веб-сайту, на якому було поширено спірну інформацію, права Позивача не порушив і до нього позовні вимоги не заявляються.

При цьому, судом враховано, що веб-сайт https://prozorro.gov.ua/ працює таким чином, що авторизована особа - уповноважена Відповідачем особа по процедурі закупівлі, має право розміщувати від імені Відповідача повідомлення на сторінці закупівлі https:ІНФОРМАЦІЯ_1. Тобто Відповідач, у випадку задоволення позову, може самостійно, без залучення до участі у такій дії власника веб-сайту, зробити запитуване Позивачем спростування у вигляді розміщення відповідного повідомлення. І так само, для визнання судом обставини недостовірності інформації (перша з вимог позову), розміщеною на веб-сайті, зобов'язання власника веб-сайту до вчинення якихось дій не вимагається, тому і з цього обґрунтування суд підстав для залучення його до участі у позові не вбачає.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На веб-сайті https://prozorro.gov.ua/ за посиланням https:ІНФОРМАЦІЯ_1 було розмішено оголошення про проведення Відповідачем процедури закупівлі (UA-2017-06-29-000295-b) крупи ячної в мішках, обсяг 3807 кілограми, ДК 021:2015: 15610000-7 «Продукція борошномельно-круп'яної промисловості».

Уповноваженою особою по процедурі закупівлі Відповідачем на сторінці закупівлі https:ІНФОРМАЦІЯ_1 було вказано ОСОБА_4

У розділі «Вимоги про усунення порушення» на сторінці закупівлі було розмішено звернення Позивача до уповноваженої особи Відповідача по даній закупівлі, ОСОБА_5, щодо причин відхилення здійсненої Позивачем пропозиції, заступного змісту:

«Прошу, відповідального за процедуру закупівлі ОСОБА_4 надати роз'яснення щодо:

1.В Протоколі відхилення Ви посилаєтесь на Закон «Про державні закупівлі» на якій підставі? Допорогові закупівлі не регламентуються даним Законом, а регламентуються Наказом № 35.

2. Яким саме критеріям не відповідають додані документи в складі тендерної пропозиції? В предметі закупівлі Вашою організацією не було розміщено жодної вимоги щодо подання документів, відповідно я як учасник надав, на мій погляд, всі необхідні документи, які потрібно для участі в Допорогових закупівлях. Але Ви вирішили інакше, що послужило причиною відхилення моєї пропозиції з формальних причин. Прошу офіційного пояснення даного випадку, який дискримінує учасника, та спотворює результати торгів. В разі не оприлюднення в Системі відповіді на вищенаведені питання, я буду вимушений звернутися в Антимонопольний Комітет, Прокуратуру оскільки Ваша організація неодноразово порушує норми діючого Законодавства в сфері Публічних закупівель.».

У відповідь на вказане звернення ОСОБА_4 було надано відповідь наступного змісту:

«Ви надали сертифікат якості, як на мій розсуд, який не може бути отриманий в законний спосіб (так як цей товар набір тирси та шолухи і не відноситься до крупи ячної або крупи пшеничної). Вам була надана неодноразова відповідь про те, що КП «Київська міська лікарня ветеринарної медицини» піклується про здоров'я тварин і не буде піддавати їх небезпеці неякісним товаром, який Ви буквально змушуєте нас придбати у Вас. А також, Вам попередньо було чітко дано зрозуміти, що хоч це і тварини, але ми хочемо придбати якісний товар, але Ви на це не зважили і вдруге привезли набір тирси з шолухою.

Ви можете звертатись на Ваш розсуд, куди вважаєте за потрібне. До зустрічі в суді.».

Вказане вище уповноваженою особою Відповідача по процедурі закупівлі, ОСОБА_4, висловлювання Позивач щодо себе вважає недостовірною інформацією, не підтвердженою належними доказами, а її розміщення вважає таким, що порушує його немайнові права та завдає шкоди діловій репутації, тому просить інформацію визнати недостовірною та зобов'язати Відповідача її спростувати.

Проте, до доводів Позивача суд ставиться критично, з огляду на наступне.

Дійсно, відповідно до ст. 201 ЦК України, особистим немайновим благом, яке охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, ділова репутація, і відповідно до ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації і може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Позивач заявляє даний позов, як на захист своєї ділової репутації, у зв'язку з поширенням щодо нього з боку Відповідача (його уповноваженої особи) недостовірної інформації, текст якої викладено вище.

Інформацією, у розумінні ст. 1 Закону України «Про інформацію», є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Недостовірною є інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові Пленуму від 27.02.2009 N 1.

У статті 30 Закону України «Про інформацію», надано визначення, які висловлювання, на відміну від «інформації», яка є відомостями та/або даними, відносяться до «оціночних суджень».

Так, указана норма визначає, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові Пленуму від 27.02.2009 N 1.

Судом проаналізовано спірне висловлювання уповноваженої особи по процедурі закупівлі від Відповідача ОСОБА_4 та суд встановив, що воно є не «інформацією» у розумінні ст. 1 Закону України «Про інформацію», оскільки не є відомостями та/або даними, натомість це є оціночним судженням ОСОБА_4 щодо походження наданого Відповідачем сертифікату.

Так, ОСОБА_4 прямо вказує, що Позивачем було надано сертифікат, який «на розсуд» ОСОБА_4, «не може бути отриманий в законний спосіб». Тобто ОСОБА_4 у висловлюванні не посилався на відомості та/або дані щодо походження сертифікату, а зробив висловлювання, яке не містило фактичних даних, натомість було оцінкою, зробленою «на розсуд», тобто оціночним судженням. Таким же оціночним судженням є зроблене ОСОБА_4 у дужках появлення, чому на його розсуд наданий Позивачем сертифікат не міг бути отриманий в законний спосіб - тому що отриману раніше від Позивача продукцію він оцінює не як належний товар, а як «набір тирси та шолухи».

При цьому, на думку суду, здійснене ОСОБА_4 висловлювання не може бути витлумачене як таке, що містить фактичні дані, з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів, а саме дописувач одразу вказує, що це є його особистою думкою («на мій розсуд»), неодноразово акцентує увагу у реченнях на своїй оцінці раніше поставленого Позивачем товару як «набір тирси та шолухи», і також на різному відношенні (тобто, особистому ставлення) до тварин з боку Позивача та Відповідача, що Позивач про тварин не піклується так як поставив «набір тирси та шолухи», а Відповідач «піклується про здоров'я тварин і не буде піддавати їх небезпеці неякісним товаром».

Також, судом враховано, що здійснене ОСОБА_4 висловлювання містить власне емоційне забарвлення щодо Позивача, а саме що останній «буквально змушує» Відповідача придбавати товар у Позивача, а також, що мало місце попередні відносини між сторонами з негативним забарвленням, яке ОСОБА_4 відчуває та нагадує: «…а також, Вам попередньо було чітко дано зрозуміти…. але Ви на це не зважили …».

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Враховуючи наведене, оскільки зроблене представником Відповідача висловлювання є його оціночним судженням, то не підлягає судовому захисту в порядку ст.ст. 277, 299 ЦК України шляхом визнання його недостовірним та зобов'язання спростувати.

Натомість суд зазначає, що у даному випадку права Позивача можуть бути ним самим захищені у порядку, встановленому ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», а саме, якщо Позивач вважає, що таке оціночне судження або думка принижує його гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, то він вправі скористатися наданим йому законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Або якщо Позивач вважає, що суб'єктивну думку щодо нього висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що вона принижує гідність, честь чи ділову репутацію, і цим йому було завдано моральної шкоди, то він може порушити питання (шляхом пред'явлення претензії, скарги, позову тощо на власний вибір) про відшкодування шкоди.

Одночасно з відмовою у позові, судом відхиляються заперечення Відповідача, що він не є належним відповідачем за даним позовом, оскільки не є автором відповідного матеріалу, суд зазначає, що автором спірного висловлювання є працівник Відповідача - ОСОБА_4, що працює на посаді «фахівець з обслуговування автотранспорту», входить до складу комітету конкурсних торгів та є уповноваженою Відповідачем особою по процедурі закупівлі, у межах якої було зроблено спірне висловлювання. Дана інформація щодо ОСОБА_4 підтверджується відомостями з відкритих та офіційних джерел, які тому судом визнаються належними доказами, а саме з веб-сайту ПроЗорро зі сторінки закупівлі https:ІНФОРМАЦІЯ_1 та з веб-сайту Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту КМДА, на якому розміщені відомості по підприємству Відповідача, який є комунальним підприємством, орган управління якого - Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища КМДА https:ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, висловлювання, зроблене працівником Відповідача під час та у межах виконання його посадових обов'язків, як учасника комітету конкурсних торгів, визнаєтсья судом як зроблене його роботодавцем та замовником торгів - Відповідачем.

При цьому, суд зауважує, що ним не надається у межах даного спору оцінка щодо якості товару та/або дійсності і походження згадуваного сторонами у висловлюваннях сертифікату, оскільки предметом даного спору не є спір про якість товару та оскарження результатів конкурсу. У цій частині, якщо Позивач вважає, що його права порушені неправомірним відхиленням пропозиції через неналежну якість товару, який Позивач вважає якісним, то він не позбавлений права на звернення до відповідних державних органів з заявами та/або скаргами, та до суду з відповідним позовом.

Також судом відхиляються посилання Відповідача, що у зв'язку з відсутністю у висловлюванні ОСОБА_4 конкретизації (як то номеру і дати свідоцтва, номеру і дати поставки, типу товару тощо) неможливо встановити, про що саме йде мова. Суд зауважує, що спірне висловлювання надано, як відповідь у розділі «Вимоги про усунення порушення» на сторінці закупівлі https:ІНФОРМАЦІЯ_1 уповноваженою Відповідачем особою по процедурі закупівлі, ОСОБА_4, а отже спірне висловлювання стосується саме вказаної закупівлі та правовідносин сторін по ній, але оскільки, як було вказано вище, предметом даного спору не є спір про якість товару та оскарження результатів конкурсу, то судом не вивчаються та не оцінюються документи і відомості по суті закупівлі, натоміть оцінюється саме зроблене у межах закупівлі ОСОБА_4 висловлювання.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені, оскільки на результат вирішення спору (відмову у позові у зв'язку з встановленням, що за своєю природою спірне висловлювання є оціночним судженням) впливу не мають.

Судовий збір за ст. 49 ГПК України покладається на Позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.11.2017

Суддя Сташків Р.Б.