ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.11.2017 Справа № 904/9293/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Еко-Сервіс", м. Жовті Води Дніпропетровської області

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води Дніпропетровської області

про стягнення 274 104 грн. 00 коп. за договором зберігання з правом використання від 14.12.2015р. № 885/13.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №472 від 01.11.2017;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №18/904 від 03.02.2015.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Еко-Сервіс" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" вартість неповерненого товару в розмірі 274 104 грн. 00 коп., відповідно до умов договору зберігання з правом використання від 14.12.2015р. № 885/13.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань.

Ухвалою суду від 01.11.2017р. порушено провадження у справі та призначений її розгляд у судовому засіданні на 28.11.2017р.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 27.11.2017р. № 18/7080, в якому зазначив, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування вартості товару на підставі договору від 14.12.2015р. № 885/13 слід відмовити, у зв'язку із відсутністю підстави позову, оскільки відбулось припинення договірних відносин між сторонами - договір від 14.12.2015р. № 885/13 з 01.01.2017р. припинив свою дію за спливом строку, на який він укладався.

В судовому засіданні 28.11.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, представник відповідач просив відмовити в позові з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу представниками сторін заявлено не було.

Оригінали документів, оглянуті у судовому засіданні, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Еко-Сервіс" (поклажодавець) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (зберігач) було укладено договір зберігання з правом використання № 885/13 (далі - договір).

Зберігач зобов'язується приймати і зберігати, на умовах встановлених цим договором переданий поклажодавцем товар - Паливно-мастильні матеріали (бензин, дизпаливо, мазут, уайт-спірит), а поклажодавець зобов'язується своєчасно оплачувати надані йому послуги зберігання (п. 1.1. договору).

Зберігач має право використовувати товар, переданий на зберігання в своєму господарському обороті, з попереднім узгодженням з поклажодавцем кількості використовуваного товару і термінів повернення (п. 1.2. договору).

Вартість послуг із зберігання товару визначається протоколом узгодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною договору (Додаток №1) (п. 2.1. договору).

Вартість товару прийнятого на зберігання, вказується в Акті здачі-приймання товару на зберігання (п. 2.2. договору).

Кількість товару переданого на зберігання визначається на підставі Актів здачі-приймання товару на зберігання (п. 2.3. договору).

Зберігач має право використовувати товар, отриманий на зберігання, в своєму господарським обороті, виставляти рахунок на оплату послуг за зберігання (п. 4.1.1. договору).

Зберігач зобов'язаний проводити повернення використаного товару в кількості, що було фактично використано, а в разі неможливості повернення - відшкодовувати вартість товару поклажодавцеві аналогічним товаром (п. 3.2.7. договору).

Поклажодавець має право забрати товар, переданий на зберігання відповідно до його фактичною наявністю на даний момент, на першу вимогу незалежно від терміну зберігання в будь-який час доби, визначений зберігачем, попередивши останнього письмово про намір забрати товар за 3 робочі дні, на підставі Акта прийому-передачі товару зі зберігання, підписаного з двох сторін (п. 4.2.2. договору).

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 року, а в частині розрахунків - до повного їх завершення (п. 5.1. договору).

Якщо жодна зі сторін не пізніше, ніж за 20 днів до закінчення терміну дії цього договору, письмово не заявить про його припинення, то договір вважається пролонгованим на той же термін і на тих самих умовах (п. 5.2. договору).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (п. 6.1. договору).

У разі втрати (нестачі) або пошкодження товару зберігач відшкодовує поклажодавцеві вартість такого товару, протягом 5-ти робочих днів з моменту виявлення втрати (нестачі). Вартість визначається відповідно до Акту здачі-приймання товару на зберігання (п. 6.3. договору).

На виконання умов договору, позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв на зберігання товар, а саме бензин А-92 у загальній кількості 9,72 т вартістю 274 104 грн. 00 коп., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками Актами прийому-передачі товару:

- від 08.02.2017р. про передачу товару: бензин А-92 у кількості 0,9 т вартістю 25 380 грн. 00 коп. з ПДВ (а.с. 18);

- від 14.02.2017р. про передачу товару: бензин А-92 у кількості 2,949 т вартістю 83 161 грн. 80 коп. з ПДВ (а.с. 19);

- від 20.02.2017р. про передачу товару: бензин А-92 у кількості 2,934 т вартістю 82 738 грн. 80 коп. з ПДВ (а.с. 20);

- від 24.02.2017р. про передачу товару: бензин А-92 у кількості 2,937 т вартістю 82 823 грн. 40 коп. з ПДВ (а.с. 21).

Відповідно до п. 1.2. договору зберігач має право використовувати товар, переданий на зберігання в своєму господарському обороті, з попереднім узгодженням з поклажодавцем кількості використовуваного товару і термінів повернення.

На виконання а. 1 2. договору відповідач звернувся до позивача із листами № 41/92а від 08.02.2017 р. (а.с. 22), № 41/100а від 14.02.2017р. (а.с. 23), № 41/112а від 20.02.2017р. (а.с. 24), № 41/123а від 24.02.2017р. (а.с. 25), в яких у зв'язку з виробничою необхідністю просив дозволу на використання у виробництві в лютому 2017 року бензину А-92 у загальній кількості 9,72 т, прийнятого на відповідальне зберігання згідно актів прийому-передачі від 08.02.2017р., від 14.02.2017р., від 20.02.2017р., від 24.02.2017р.

Позивач зазначає, що надав згоду на користування бензином А-92 у загальній кількості 9,72 тони на загальну суму 274 104 грн. 00 коп. та передав його для використання відповідачу, що підтверджується:

- актом прийому-передачі бензину А-92 з відповідального зберігання на виробництво від 08.02.2017 р. (а.с. 26) та видатковою накладною № А-00000165 від 08.02.2017р. (а.с. 27) про передачу бензину А-92 у кількості 0,9 т на суму 25 380 грн. 00 грн.;

- актом прийому-передачі бензину А-92 з відповідального зберігання на виробництво від 14.02.2017р. (а.с. 28) та видатковою накладною № А-00000166 від 14.02.2017р. (а.с. 29) про передачу бензину А-92 у кількості 2,949 т на суму 83 161 грн. 80 грн.;

- актом прийому-передачі бензину А-92 з відповідального зберігання на виробництво від 20.02.2017р. (а.с. 30) та видатковою накладною № А-00000167 від 20.02.2017р. (а.с. 31) про передачу бензину А-92 у кількості 2,934 т на суму 82 738 грн. 80 грн.;

- актом прийому-передачі бензину А-92 з відповідального зберігання на виробництво від 24.02.2017 р. (а.с. 32) та видатковою накладною № А-00000168 від 24.02.2017р. (а.с. 33) про передачу бензину А-92 у кількості 2,937 т на суму 82 823 грн. 40 грн.

14.09.2017р. позивач звернувся до відповідача з вимогою від 14.09.2017р. № 405, в якій просив здійснити повернення використаного бензину А-92 євро у кількості 9,72 тони до 21.09.2017р. А у разі неможливості повернення бензину у зазначений строк просив здійснити оплату отриманого бензину А-92 євро у загальному розмірі 274 104 грн. 00 коп. протягом 3-х банківських днів з моменту отримання даної вимоги.

Однак, як зазначає позивач, відповідач у встановлений строк повернення отриманого та використаного бензину А-92 у кількості 9,72 т не здійснив, грошові кошти у розмірі 274 104 грн. 00 коп. не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відносини, що виникли між сторонами на підставі спірного Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст. ст. 4, 173-175, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих майново-господарських відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України).

Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу (ч. 1 ст. 937 Цивільного кодексу України).

Зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання (ч. 1 ст. 938 Цивільного кодексу України).

Плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання (ч. 1 ст. 946 Цивільного кодексу України).

Поклажодавець зобов'язаний забрати річ від зберігача після закінчення строку зберігання (ст. 948 Цивільного кодексу України).

Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов'язаний зберігати річ до пред'явлення поклажодавцем вимоги про її повернення (ч. 2 ст. 938 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.2.2. договору поклажодавець має право забрати товар, переданий на зберігання відповідно до його фактичною наявністю на даний момент, на першу вимогу незалежно від терміну зберігання в будь-який час доби, визначений зберігачем, попередивши останнього письмово про намір забрати товар за 3 робочі дні, на підставі Акта прийому-передачі товару зі зберігання, підписаного з двох сторін.

Зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився (ст. 953 Цивільного кодексу України).

Як вказано вище, позивач звернувся до відповідача з вимогою № 405 від 14.09.2017р., в якій просив здійснити повернення використаного бензину А-92 євро у кількості 9,72 тони до 21.09.2017р. У разі неможливості повернення бензину у зазначений строк, просив здійснити оплату отриманого бензину А-92 євро у загальному розмірі 274 104 грн. 00 коп. протягом 3-х банківських днів з моменту отримання даної вимоги.

За приписами ч.1, 2 ст. 948 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості (п. 1 ч. 1 ст. 951 Цивільного кодексу України).

У п. 3.2.7. договору сторони узгодили, що зберігач зобов'язаний проводити повернення використаного товару в кількості, що було фактично використано, а в разі неможливості повернення - відшкодовувати вартість товару поклажодавцеві аналогічним товаром.

За умовами п. 6.3. договору у разі втрати (нестачі) або пошкодження товару зберігач відшкодовує поклажодавцеві вартість такого товару, протягом 5-ти робочих днів з моменту виявлення втрати (нестачі). Вартість визначається відповідно до Акту здачі-приймання товару на зберігання.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України унормовано, що субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Доказів повернення позивачу отриманого та використаного бензину А-92 у кількості 9,72 т або доказів сплати йому грошових коштів у розмірі 274 104 грн. 00 коп. сторонами до суду не надано.

За нормами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором, майново-господарські зобовязання перед позивачем з відшкодування вартості неповернутого товару, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 274 104 грн. 00 коп. вартості неповерненого товару - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача судом відхиляються з огляду на наступне.

У п. 5.1. договору сторони погодили, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 року, а в частині розрахунків - до повного їх завершення. Якщо жодна зі сторін не пізніше, ніж за 20 днів до закінчення терміну дії цього договору, письмово не заявить про його припинення, то договір вважається пролонгованим на той же термін і на тих самих умовах (п. 5.2. договору).

Господарський суд зазначає, що доказів письмового звернення відповідача до позивача (або навпаки) із заявою про припинення дії договору сторонами до суду не надано, будь-які докази припинення спірного договору в матеріалах справи відсутні, у звязку із чим суд приходить до висновку, що відповідно до п. 5.2. договору договір вважається пролонгованим на той же термін і на тих самих умовах.

Враховуючи викладене спірний договір діє до 31.12.2017р., а в частині розрахунків - до повного їх завершення.

Також господарський суд вважає за доцільне зазначити, що Акти прийому-передачі спірного товару на зберігання підписані сторонами у лютому 2017р. на виконання договору № 885/14 від 14.12.2015р., зазначені акти підписані відповідачем та скріплені його печаткою без жодних зауважень та заперечень.

Вказане свідчить про те, що відповідач підписуючи згадані акти у лютому 2017р. був обізнаний, що зобовязання зберігати товар, який переданий йому поклажодавцем, та зобовязання повернути його поклажодавцеві виникло на виконання спірного договору зберігання з правом використання від 14.12.2015р. № 885/13.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає твердження, наведені відповідачем у відзиві безпідставними та необґрунтованими.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Еко-Сервіс" (52200, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Гагаріна, буд. 40, корп. 35, ) 274 104 грн. 00 коп. (двісті сімдесят чотири тисячі сто чотири грн.. 00 коп.) вартості неповернутого товару, 4 111 грн. 56 коп. (чотири тисячі сто одинадцять грн.. 56 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_3

Повне рішення складено 04.12.2017