ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017 року Справа № 904/6861/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.

при секретарі: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 , довіреність б/н від 20.12.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 , довіреність б/н від 07.12.2015 р.;

від третьої особи-1: ОСОБА_1 , довіреність №225 юр. від 30.12.2016 р.;

представник третьої особи-2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року у справі № 904/6861/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (м. Дніпро)

до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, м. Дніпро

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз»

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, м. Дніпро

про стягнення 366 896,95 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови ( ст.ст.85,99,105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року (суддя Панна С.П.) позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Дніпропетровськгаз збут - задоволені частково.

Суд стягнув з Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" основний борг у сумі 324422 (триста двадцять чотири тисячі чотириста двадцять дві) грн. 91 коп., пеню в розмірі 5277 (пять тисяч двісті сімдесят сім) грн. 08 коп., 3% річних в сумі 2981 (дві тисячі девятсот вісімдесят одна) грн. 27 коп., втрати від інфляції 13107 (тринадцять тисяч сто сім) грн. 38 коп., судовий збір у розмірі 5503 (пять тисяч пятсот три) грн. 45 коп., про що видати наказ.

В решті частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляції та відмовити у позові.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував нікчемність даного правочину, оскільки це передбачено Законом України « Про публічні закупівлі», і тому нікчемний правочин не створює юридичних наслідків для сторін.

Апелянт вважає, що укладений договір суперечить п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України Про публічні закупівлі, оскільки його умови відрізняються від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

Крім того, позивачем не було доведено коливання ціни на газ у спірний період, а судом не враховано, що відбулось збільшення ціни договору більше ніж на 10 %.

Відповідач посилається на те, що ці обставини у відповідності до статті 37 Закону « Про публічні закупівлі» свідчать про нікчемність укладеного договору і відміну торгів, що також було підтверджено на засіданні тендерного комітету відповідача.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду та відмови у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та відмовити у позові.

В судовому засіданні представник позивача - товариства з обмеженою відповідальністю Дніпропетровськгаз збут та третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа 2- Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника третьої особи-2 , оскільки про час та місце розгляду справи вона повідомлена в належний спосіб, у справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2017 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 28 листопада 2017 року, колегією суддів у складі головуючого судді та доповідача: Березкіна О.В., суддями: Широбокова Л.П., Подобєд І.М.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи-1, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Закон України "Про публічні закупівлі" (надалі - Закон) установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції (ст. 1 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі проведеної Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області процедури закупівлі по результатах відкритих торгів постачання природного газу за номером ІІА-2016-12-26-001093-b в електронній системі закупівель Рrоzоrrо, переможцем за яким стало ТОВ Дніпропетровськгаз збут відповідно до протоколу № 1 від 31.01.2017 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю Дніпропетровськгаз збут та Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області укладено Договір на постачання природного газу № 41SВDрz1714-17 від 17.02.2016 року, за умовами якого Постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2017 році природний газ, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, що визначені Договором.

Згідно до пункту 1.3 Договору (в редакції додаткової угоди №3) планові обсяги постачання природного газу в 2017 роді складали: лютий -32,0 тис. куб.м.; березень-20,0 тис. куб.м.; квітень - 7,0 тис. куб.м.

Відповідно до п. 2.3. Договору обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1. Договору), що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

Відповідно до пункту 2.9.3 Договору Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника (п. 2.9.4 Договору).

Згідно пункту 2.9.5 Договору у випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Аналогічні положення передбачено пунктом 12 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496.

Згідно пункту 4.2.1 Договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем не пізніше 30 (31) числа розрахункового місяця, у якому здійснюється постачання природного газу.

Також між Товариством з обмеженою відповідальністю Дніпропетровськгаз збут та Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області укладено додаткові угоди №1, №2, №3 від 17.02.2017 та 20.02.2017 року до договору (а.с.15-17).

Звертаючись до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із позовом про стягнення основного боргу у розмірі 324 422,91 грн., пені у розмірі 26 385,39 грн.; трьох процентів річних у розмірі 2 981,27 грн., інфляційних у розмірі 13 107,38 грн., позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" посилався на невиконання відповідачем умов договору №41SBDpz1714-17 від 17.02.2016 року на постачання природного газу в частині оплати поставленого йому газу.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що договір та додаткові угоди є чинними, позивач виконав умови договору, поставивши відповідачу природний газ, та направив для підписання акти приймання-передачі виконаних робіт. Оскільки відповідач у встановлений строк не підписав акти, не оплатив за отриманий природний газ, суд дійшов висновку про стягнення суми основного боргу та нарахованих пені, інфляційних та 3% річних.

При цьому, суд першої інстанції зменшив розмір нарахованої пені до 20%, та стягнув її у розмірі 5277,08 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

За змістом ст. 36 Закону договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу природний газ за лютий-квітень 2017 року у сумі 324 422,91 грн., та було направлено відповідачу акти приймання-передачі природного газу, рахунки на оплату а саме:

-06.03.2017 року для підписання 2 примірника актів приймання-передачі природного газу № ДО300010405 від 28.02.2016 р. за лютий 2017 року в обсязі 30,827 тис.м.куб. природного газу на загальну суму 322 481,24 грн. та рахунок на оплату (а.с.18);

-06.04.2017 року для підписання 2 примірника актів приймання-передачі природного газу № ДО300015688 від 31.03.2016 р, за березень 2017 року в обсязі 0,183 тис.м.куб. природного газу на загальну суму 1 840,80 грн. та рахунок на оплату (а.с.19);

-10.05.2017 року для підписання 2 примірника актів приймання-передачі природного газу № ДО300020324 від 30.04.2016 р. за квітень 2017 року в обсязі 0,011 тис.м.куб. природного газу на загальну суму 100,87 грн. та рахунок на оплату (а.с.20).

Проте, відповідачем в порушення пункту 2.9.3. Договору не було повернуто Позивачу підписані акти приймання-передачі природного газу за лютий-квітень 2017 року, не було надано письмової обґрунтованої відмови від їх підписання, та не здійснена оплата послуг з постачання газу за лютий-квітень 2017 року в сумі 324 422,91 грн.

За ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки відповідач порушив умови договору, і не сплатив своєчасно та у повному обсязі вартість отриманого газу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення суми основного боргу з відповідача.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 1 ст. 230 та п.6 ст.231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 6.2.1. Договору встановлено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, за актом № ДО300010405 від 28.02.2016 р. на загальну суму 322 481,24 грн. за період з 28.02.2017 року по 20.06.2017 рік пеня становить 26275,58 грн.; за актом № ДО300015688 від 31.03.2016 р. на загальну суму 1 840,80 грн. за період з 01.04.2017 року по 20.06.2017 року пеня становить 106,21 грн.; за актом № ДО300020324 від 30.04.2016 р. на загальну суму 100,87 грн. за період з 01.05.2017 року по 20.06.2017 року пеня становить 3,60 грн. , а усього у сумі 26385,39 грн.

Проте, у відповідності до ч.3 статті 551 ЦК України, суд зменшив розмір неустойки, що є правом суду та стягнув неустойку у розмірі 20% від заявленої позивачем суми - 5277,08 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних.

Як вбачається з розрахунку інфляційних за період з березня 2017 року по травень 2017 року позивачем нараховано 13107,38 грн., а саме: за актом № ДО300010405 від 28.02.2016 р. на загальну суму 322 481,24 грн. за період з 01.03.2017 року по 31.05.2017 рік інфляційні втрати становлять 13065,36 грн., за актом № ДО300015688 від 31.03.2016 р. на загальну суму 1 840,80 грн. за період з 01.04.2017 року по 31.05.2017 року інфляційні втрати становлять 40,7 грн., за актом № ДО300020324 від 30.04.2016 р. на загальну суму 100,87 грн. за період з 01.05.2017 року по 31.05.2017 року інфляційні втрати становлять 1,32 грн., а усього 13 107,38 грн.

Позовні вимоги по стягненню 3% річних за період з 01.03.2017 по 20.06.2017 складають: за актом № ДО300010405 від 28.02.2016 р. на загальну суму 322 481,24 грн. за період з 28.02.2017 року по 20.06.2017 рік 3% річних становлять 2968,58 грн., за актом № ДО300015688 від 31.03.2016 р. на загальну суму 1 840,80 грн. за період з 01.04.2017 року по 20.06.2017 року 3% річних становлять 12,26 грн., за актом № ДО300020324 від 30.04.2016 р. на загальну суму 100,87 грн. за період з 01.05.2017 року по 20.06.2017 року 3% річних становлять 43 коп., а усього 2981, 27 грн.

Перевіривши розрахунок зазначених сум, судова колегія вважає, що суд правомірно стягнув їх з відповідача.

Доводи апелянта про рішення тендерного комітету від 28.03.2017 року, якім відмінені відкриті торги за предметом закупівлі природного газу, строк постачання на протязі 2017 року, Договір та додаткові угоди вважати нікчемними, є неспроможними з огляду на наступне.

Як передбачено в ч. ч. 1, 2 ст. 31 Закону замовник відміняє торги в разі: відсутності подальшої потреби в закупівлі товарів, робіт і послуг; неможливості усунення порушень, що виникли через виявлені порушення законодавства з питань публічних закупівель; порушення порядку оприлюднення оголошення про проведення процедури закупівлі, повідомлення про намір укласти договір, передбаченого цим Законом; подання для участі в них менше двох тендерних пропозицій, а в разі здійснення закупівлі за рамковими угодами з кількома учасниками - менше трьох пропозицій; допущення до оцінки менше двох тендерних пропозицій, а в разі здійснення закупівлі за рамковими угодами з кількома учасниками - менше трьох пропозицій; відхилення всіх тендерних пропозицій згідно з цим Законом.

Про відміну процедури закупівлі за такими підставами має бути чітко визначено в тендерній документації.

Замовник має право визнати торги такими, що не відбулися, у разі: якщо ціна найбільш економічно вигідної тендерної пропозиції перевищує суму, передбачену замовником на фінансування закупівлі; якщо здійснення закупівлі стало неможливим унаслідок непереборної сили; скорочення видатків на здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг.

Проте, колегія суддів зазначає, що торги щодо закупівлі послуг з постачання природного газу в електронній системі закупівель Рrоzоrrо відбулись та було визнано їх переможця - позивача, крім того, відповідачем було розглянуто тендерну пропозицію позивача та встановлено відповідність пропозиції позивача вимогам тендерної документації та вимогам закону України "Про публічні закупівлі".

З огляду на вищезазначене, з моменту визначення переможця торгів та встановлення відповідності пропозиції позивача вимогам тендерної документації та вимогам закону України "Про публічні закупівлі", неможливо відмінити процедуру закупівлі, а законність проведених торгів може бути оскаржено виключно в суді.

Проте, відповідач не надав доказів вжиття таких дій, а протокол засідання тендерного комітету від 28.03.2017 року не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх зобовязань за діючим договором поставки природного газу.

Відповідно до статті 37 Закону України « Про публічні закупівлі», договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладання з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону.

Відповідно до частини 4 ст. 36 Закону, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону ( у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, умови договору не відрізнялись від змісту тендерної пропозиції, оскільки в них була зазначена ціна природного газу, вказана в Договорі відповідала ціні, вказаній у тендерній пропозиції 9059,08 грн., а тому відсутні підстави вважати договір нікчемним.

При цьому, Законом передбачена можливість зміни істотних умов договору після його підписання.

Так, ч.4 ст. 36 Закону передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

За змістом статті 653 ЦК України, у разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов.

Оскільки відбулась зміна ціни на ринку природного газу, сторони укладали додаткові угоди про зміну ціни газу у відповідні періоди, щоразу за відповідний період не більше ніж на 10 відсотків, що не призвело до збільшення загальної суми договору.

Додатковими угодами № 1,2,3 було збільшено ціну газу за відповідні періоди, в яких було коливання ціни газу на ринку, та у розмірі, що не перевищував 10 відсотків кожного разу, проте у межах ціни договору:

- 9059,08 грн. ( + 10%=9 964,98)

- 9119,80 ( +10%=10 031,78)

- 10 031,78 грн. ( +10%=11 034,96)

- 10 461,00 грн.

Як розяснено у листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 року №3302-06/34307-06 щодо зміни істотних умов договору про закупівлю щодо зміни ціни, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної на момент укладання договору про закупівлю, та за умови, що зазначена зміна не приведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобовязання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін.

Коливання ціни на природний газ підтверджується договором купівлі-продажу природного газу № ДПЗ-Б-02-2017-20 від 26.12.2016, укладеним з продавцем природного газу, а також додатковою угодою № 1 від 24.01.2017 року про зміну ціни на газ з 1 лютого 2017 року 10 130,40 грн.

Наказом ТОВ « Дніпропетровськгаз збут» від 01.02.2017 року були затверджені ціни на природний газ у розмірі 10 461 грн., з яких вартість природного газу 10 141,20 грн., тариф на транспортування магістральними газопроводами 319,80 грн., та 10,80 грн. надбавка ТОВ « Дніпропетровськгаз збут».

Таким чином, відповідачем не спростовано правомірність підвищення ціни на газ, а тому його доводи є безпідставними.

Крім того, доводи відповідача щодо порушення правил формування ціни на газ не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки останні не є предметом даного розгляду, договір і додаткові угоди до нього підписані; відповідач обєктивно оцінював наслідки підписання договору і додаткових угод до нього, а зобовязання повинні виконуватися у встановлений строк і відповідно до умов укладеного договору.

Посилання апелянта на те, що позивачем не доведено, що саме він є постачальником природного газу, колегія суддів також вважає безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до статті 39 Закону України « Про ринок природного газу», Оператор газорозподільної системи ( ПАТ « Дніпрогаз») не може проводити діяльність з постачання природного газу. Постановою НКРЕКП № 1587 від 21.05.2015 року анульовано дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу ПАТ « Дніпрогаз», який з означеного часу здійснює лише діяльність з розподілу природного газу і у відносинах з відповідачем здійснює лише розподіл та облік на підставі Типового договору розподілу природного газу № 42АВDg1055-17 від 17.02.2017 року.

В той же час, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг надана ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України ТОВ « Дніпропетровськгаз збут»

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 103 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року у справі № 904/6861/17- залишити без зміни.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 30 листопада 2017року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя І.М.Подобєд

Суддя Л.П.Широбокова