ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року Справа № 924/169/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Вовк І.В.(головуючий, доповідач),
Грек Б.М., Могил С.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.07.2017 року у справі № 924/169/17 за позовом Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області до Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області, треті особи: ОСОБА_4, Західний офіс Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, про стягнення безпідставно виплаченої пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року позивач звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовною заявою про стягнення з відповідача 16352,80 грн. безпідставно виплаченої пенсії.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 06.04.2017 року (суддя Олійник Ю.П.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.07.2017 року (судді: Бучинська Г.Б., Гулова А.Г., Петухов М.Г.) зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач вважає, що судами порушено і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ними рішення скасувати, а позов задовольнити повністю.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач вважає, що рішення та постанова є законними та просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.11.2017 року розгляд касаційної скарги було відкладено на 23.11.2017 року.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи та прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, гр. ОСОБА_4 з 19.02.2009 року призначено пенсію відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 90% від сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З 18.03.2009 року гр. ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-Подільський (пенсія по інвалідності).

28.08.2013 року гр. ОСОБА_4 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із звільненням з роботи.

Розпорядженням № 181907 від 30.08.2013 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_4 як непрацюючому пенсіонеру.

04.11.2013 року гр. ОСОБА_4 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший. Відповідно управлінням Пенсійного Фонду України в м.Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 20.03.2014 року у справі №676/1421/14-а задоволено позов гр ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду в м.Кам'янець-Подільському та Кам'янець-Подільському районі про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії. Даною постановою визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду у м. Кам'янець-Подільському та Кам'янець-Подільському районі щодо неврахування при розрахунку пенсії інші види витрат, на які нараховані та з яких утримані страхові внески до Пенсійного фонду України за останні 24 календарних місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією. Зобов'язано управління Пенсійного фонду здійснити розрахунок пенсії гр. ОСОБА_4 з урахуванням інших витрат згідно з довідкою ДФІ. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.06.2014 року рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 23.03.2014 року залишено без змін.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30.07.2014 року у справі №2270/10020/11 скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.10.2011 року, визнано протиправним та скасовано наказ № 188-0 від 15.08.2011 року, виданий в.о. начальника контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області про звільнення гр. ОСОБА_4, поновлено гр. ОСОБА_4 на посаді головного контролера - ревізора Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області, зобов'язано Державну фінансову інспекцію в Хмельницькій області нарахувати та виплатити гр. ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.08.2011 року по 30.08.2014 року.

Згідно зі Звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу) застрахованим особам за листопад, грудень 2014р., серпень 2015р. відображені суми по гр. ОСОБА_4, у т.ч. по середній заробітній платі за вимушений прогул.

27.04.2015 року гр. ОСОБА_4 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Кам'янець-Подільському та Кам'янець-Подільському районі із заявою про те, що з 02.04.2015 року повертається на державну службу на посаду головного державного фінансового інспектора Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області.

Розпорядженням позивача №181907 від 16.06.2015 року гр. ОСОБА_4 здійснено перехід з одного виду пенсії на інший, зокрема, переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 20.11.2015 року у справі №6765832/15-ц задоволено частково позов Управління Пенсійного фонду у місті Кам'янець-Подільський та Кам'янець-Подільському районі до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплаченої суми пенсії, стягнуто безпідставно виплачену пенсію у розмірі 1015,81грн.

Згідно з рішенням Хмельницького міськрайсуду від 15.04.2016 року у справі №686/13351/15-ц за позовом ДФІ України, ДФІ у Хмельницькій області до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, зумовленої виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу (звільнення гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_4.), з останньої стягнуто 120656,90 грн. завданої шкоди на користь ДФІ у Хмельницькій області.

Згідно з складеним Управлінням Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому актом від 28.01.2014 року зустрічної перевірки достовірності видачі документів про заробітну плату для призначення пенсії (гр. ОСОБА_4.), порушень відповідача не встановлено. Згідно з складеним Управлінням Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому актом від 05.01.2017 року №2 позапланової перевірки за період 01.12.1999 року по 21.12.2016 року фактів подання відповідачем недостовірних відомостей також не встановлено.

Згідно з довідкою - розрахунком від 30.01.2017 року про розмір переплати за період з 01.09.2011 року по 30.04.2015 року Кам'янець-Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області у зв'язку із поновленням гр. ОСОБА_4 на посаді головного контролера-ревізора Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області понесло витрати в сумі 16352,80 грн.

Згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу гр. ОСОБА_4 за період з 01.09.2011 року по 30.04.2015 року були виплачені грошові суми у розмірі 16352,80 грн.

Кам'янець-Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області відправило відповідачу повідомлення № 5848/03 від 07.04.2016 року для вирішення питання погашення утвореної переплати в сумі 16352,80 грн. Листом № 22-10-03-14/3069 від 10.05.2016 року відповідач відмовився добровільно відшкодувати безпідставно виплачену суму пенсії.

Предметом даного судового розгляду є вимоги Пенсійного фонду про стягнення з особи, яку позивач вважає винною, безпідставно переплаченої пенсії.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з не доведення позивачем обставин, які є підставою для застосування положень статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також необґрунтованості позовних вимог щодо стягнення спірних коштів на підставі статті 1166 Цивільного кодексу України у зв'язку з тим, що позивачем не доведено протиправність поведінки відповідача та не встановлено наявності його вини.

За нормами статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Чинним законодавством встановлений вичерпний перелік підстав для стягнення надмірно сплачених коштів з одержувача.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до п.2 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року №6-4 визначено, що переплатою пенсій та грошової допомоги є сума пенсій та грошової допомоги, виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Згідно з п.3 даного Порядку передбачено, що повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання страхувальниками недостовірних відомостей.

Відповідно до ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Судами попередніх інстанцій не встановлено, а позивачем під час розгляду справи не наведено обставин, які б свідчили про несвоєчасне оформлення або подання пенсійних документів відповідачем, надання недостовірних документів, або подання інших недостовірних відомостей під час призначення пенсії ОСОБА_4, що призвели до заподіяння шкоди позивачу.

Відтак, висновки судів попередніх інстанцій про безпідставність посилання позивача на положення ст. 101 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є обгрунтованими.

Крім того, загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду унормовані статтею 1166 ЦК України. Відповідно до наведеної норми майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, за змістом статті 1166 ЦК України, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи позов, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину.

Наявність всіх вказаних умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Однак, позивачем не доведено протиправної поведінки відповідача, та судами не встановлено наявності його вини у завданні шкоди, а отже і причинного зв'язку такої поведінки із заподіяною шкодою.

Таким чином, висновки судів обох інстанцій про відмову у позові ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів.

За таких обставин, оскаржені судові рішення є законними й обґрунтованими, і тому підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.07.2017 року - без змін.

Головуючий суддя І.Вовк

Судді Б.Грек

С.Могил