ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року Справа № 908/208/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівПоляк О.І.,
Данилової М.В.,
розглянувши
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент"
на постанову від 10.07.2017 Донецького апеляційного господарського суду
у справі№908/208/17 господарського суду Запорізької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент"
доЗапорізької митниці ДФС
простягнення 53 622,94 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача - не з'явились

Від відповідача - Запорожець А.Б. (дов. від 01.06.17)

У зв'язку з призначенням судді Бакуліної С.В. суддею Верховного суду та перебуванням судді Яценко О.В. на лікарняному, справа слухається колегією суддів у складі: головуючийХодаківська І.П., суддіПоляк О.І., Данилова М.В. (протоколи автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.11.2017 р та 22.11.2017 р.).

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Запорізької митниці Державної фіскальної служби України у Запорізькій області про стягнення матеріальної шкоди, завданої протиправним рішенням та діями відповідача у сумі 53622,94 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.03.2017 (суддя Топчій О.А.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Рішення суду обґрунтовано недоведеністю позовних вимог.

Постановою колегії суддів Донецького апеляційного господарського суду від 10.07.2017 у складі: Склярук О.І., Москальова І.В., Радіонова О.О. рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін.

ТОВ "Технохімреагент" у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції змінити, стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 53622,94 грн. матеріальної шкоди. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, ст.22 Цивільного кодексу України.

Запорізька митниця ДФС у відзиві просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ "Технохімреагент" для митного оформлення вантажу (інгібітору МС6500) за ВМД №12000010/2010/008951 від 03.11.2010 надано декларацію митної вартості №12000010/2010/008951 від 03.11.2010.

В процесі митного оформлення співробітниками Запорізької митниці ДФС були додатково затребувані від ТОВ "Технохімреагент" за ВМД №12000010/2010/008951 від 03.11.2010 наступні документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми-виробника товару, калькуляція фірми-виробника товару; інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості товарів за власним бажанням декларанта, про що 04.11.2010 Запорізькою митницею ДФС на зворотному боці декларацій митної вартості (ДМВ-1) зроблено запис.

17.11.2010 декларантом подані до Запорізької митниці ДФС додатково: цінову пропозицію виробника б/н від 12.11.2010 з перекладом та лист Держзовнішінформ №8/483 від 11.11.2010, та здійснено запис про те, що додаткові документи надати неможливо.

23.11.2010 Запорізькою митницею ДФС прийнято рішення, яким визначено митну вартість товару за резервним методом відповідно до ст. 273 Митного кодексу України.

За твердженням ТОВ "Технохімреагент" прийнятим рішенням про визначення митної вартості товарів № 112000006/2010/002398/1 встановлена вартість товару в сумі 35632,57 Євро, що на 54 % вище ціни угоди. Підвищення ціни на 54 % призвело до збільшення митних платежів на 27419,49 грн., що становило 2592,82 Євро.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2013 у справі №2а-0870/3064/11 визнано протиправним та скасовано рішення Запорізької митниці про визначення митної вартості №112000006/2010/002398/1 від 23.11.2010.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 31.03.2014 у справі №808/336/14 позов ТОВ "Технохімреагент" до Запорізької митниці ДФС про повернення надмірно сплачених коштів задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ "Технохімреагент" надмірно сплачені при митному оформленні товару, за вантажно-митною декларацією №1120000/2010/009710 від 26.11.2010, митні платежі в розмірі 27419,49 грн. Постанова Із набрала законної сили 23.12.2014.

Судове рішення в адміністративній справі №808/336/14 виконано 30.07.2015, ТОВ "Технохімреагент" повернуто 27419,49 грн. стягнутих за протиправним рішенням платежів.

Позивач звернувся з даним позовом посилаючись на наступне. Оскільки після повернення надміру сплачених митних платежів ТОВ "Технохімреагент" мало намір або можливість поновити свої права, придбавши інгібітор МС6500 в обсязі, який можливо було придбати на час стягнення на підставі протиправного рішення Запорізької митниці ДФС додаткових митних платежів, а для такого поновлення своїх порушених прав позивач повинен здійснити додаткові витрати, оскільки з моменту стягнення до моменту повернення коштів вартість інгібітору МС6500 змінилась. За службовою запискою керівника відділу ЗЕД Якимової О.Г з метою придбання тієї кількості товару, яку не було придбано внаслідок стягнення 27419,49 грн. на підставі протиправного рішення, позивач вимушений зробити додаткові витрати в сумі 53622,94 грн., які на його думку є реальними збитками та підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Таким чином, ТОВ "Технохімреагент" звернулось з позовом про стягнення з відповідача шкоди у розмірі 53622,94 грн., заподіяної внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення про визначення вартості товарів №112000006/2010/002398/1, оскільки для придбання 2254,62кг інгібітору МС6500 вартістю 2931,01 дол. США позивач мусить зробити додаткові витрати в сумі 53622,94 грн.

При цьому, позивач вважає, що протиправна поведінка відповідача встановлена в постанові Запорізького окружного адміністративного суду від 03.09.2013 у справі №2а-0870/3064/11, якою визнано протиправними та скасовано рішення Запорізької митниці ДФС №112000006/2010/002398/1 від 23.11.2010;

- шкода - це витрати, які позивач мусить зробити для відновлення свого порушеного права, що підтверджуються розрахунком необхідних витрат, викладеними в службових записках від 26.11.2010, 10.08.2015 та 17.01.2017;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою Запорізької митниці ДФС і шкодою завданою позивачу випливає з того, що за умови не прийняття митницею протиправного рішення з позивача б не стягували додаткові (збільшені) платежі в сумі 27419,49грн., а на ці кошти позивач міг придбати той самий товар у кількості 2254,62кг. Через п'ять років повернули додаткові (збільшені) митні платежі в сумі 27419,49грн., але для придбання тієї самої кількості товару (2254,62кг) інгібітору МС6500 він мусить зробити додаткові витрати у сумі 53622,94грн., оскільки вартість 2254,62кг інгібітору МС6500 складає 81042,43грн.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст.ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень або їх посадовою чи службовою особою, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів та осіб.

Однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі - відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода; особою, яка безпосередньо завдала шкоду.

В силу приписів ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Заявлена ТОВ "Технохімреагент" до стягнення сума шкоди у розмірі 53622,94 грн. є вартістю 2254,62кг не придбаного товару внаслідок сплати останнім додаткових митних платежів на підставі протиправного рішення відповідача.

Водночас, при розгляді адміністративної справи №2а-0870/3064/11 судом встановлена протиправна поведінка митниці саме щодо прийняття рішення про визначення митної вартості товару за резервним методом. Питання щодо можливого придбання позивачем товару в більшому обсязі не вирішувалося, оцінка діям або бездіяльності митниці в цій частині судом не здійснювалась.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ "Технохімреагент" документальних доказів придбання або сплати вартості товару у визначеному у позові розмірі не надано, тобто не надано доказів додаткових витрат в розмірі 53622,94 грн., як не надано контрактів, які б свідчили про намір ТОВ "Технохімреагент" в 2010 році придбати товар за більшою ціною, як підставу можливого понесення позивачем зайвих витрат. При цьому, судами не прийнято до уваги контракт №17293/ІМ від 17.01.2017, оскільки цей Контракт був укладений вже після повернення позивачу грошових коштів, тобто після відновлення порушеного права.

З огляду на викладене, а також те, що матеріали справи містять лише службову записку декларанта підприємства позивача ОСОБА_12 про різницю в ціні товару, суди дійшли обгрунтованого висновку про недоведеність факту спричинення збитків позивачу.

Колегія суддів вважає, що суди дійшли правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відсутня спричинена позивачу шкода в розмірі, що вказаний у позові, відсутні протиправні дії Запорізької митниці ДФС та причинний зв'язок між шкодою позивача та протиправними діями відповідача.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують зазначених вище висновків та пов'язані з вирішенням питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова апеляційної інстанції, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову, відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" залишити без задоволення.

Постанову від 10.07.2017 Донецького апеляційного господарського суду у справі №908/208/17 господарського суду Запорізької області залишити без змін.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді О. Поляк

М. Данилова