ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.11.2017 Справа № 904/8282/17

За заявою: Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про відстрочення виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2017 у справі:

за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь Донецької області

до Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 832939,36 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача (заявника): представник ОСОБА_1, довіреність № 229-4016 від 22.04.2011.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (далі - відповідач), у якому заявило вимоги про стягнення 3% річних у сумі 78364,67 грн та пені у сумі 754574,69 грн, нарахованих ним з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 012/12-15/1203586, укладеного між сторонами 01.06.2012.

Рішенням суду від 31.10.2017 позов задоволено частково та присуджено до стягнення пеню у сумі 528202,28 грн та 3% річних у сумі 78364,67 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

16.11.2017 відповідач подав до господарського суду заяву про відстрочку виконання рішення строком на 4 місяці, посилаючись на фінансову неплатоспроможність своєчасно та в повному обсязі виконати рішення суду.

Ухвалою суду від 17.11.2017 заяву прийнято до розгляду в судовому засіданні.

Позивач (стягувач) не забезпечив участі свого представника у судовому засіданні, але 24.11.2017 на електронну скриньку суду надіслав заперечення на заяву про розстрочку виконання рішення, посилаючись на безпідставність такої заяви відповідача. На думку позивача, задоволення такої заяви є недоцільним, оскільки скрутне фінансове становище є як у відповідача, так і у позивача. Надання судом розстрочки відповідачу призведе до знецінення коштів, стягнутих за рішенням суду, з урахуванням інфляційних процесів, що негативним чином вплине на фінансовий стан позивача. До того ж, становище відповідача було враховано судом при вирішенні спору по суті, в результаті чого суттєво було зменшено пеню на 30%. З огляду на що позивач просить відмовити у задоволенні заяви відповідача.

Слід зауважити, що відповідач звернувся до суду з заявою про надання відстрочки виконання рішення, а не розстрочки, як зазначає позивач у запереченні, тож суд враховує цей факт та вважає, що позивач помилково зазначив такий спосіб виконання рішення; як відстрочка, так і розстрочка передбачені однією статтею Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням обставин справи, наявних у ній доказів та вищезгаданої заяви відповідача, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача, - на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши у судовому засіданні заяву сторін про відстрочення виконання рішення, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України визначено, що За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК.

Законодавець у будь-якому випадку пов'язує відстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з винятковими (об'єктивними, непереборними) та виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

Зі змісту заяви відповідача слідує, що нинішня економічна ситуація в країні та активні інфляційні процеси в промисловій металургії негативно впливають і на результати господарської діяльності Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", насідками яких для підприємства є зменшення обсягів виробництва та пов'язаний із цим від'ємний (збитковий) результат господарської діяльності, що підтверджується доданими фінансово-господарським документами.

На підтвердження вказаних обставин, в матеріалах справи місяться звіт про фінансові результати за 2016 рік, з якого вбачається, що чистим фінансовим результатом за 2016 рік є збиток 727 460 000 грн (код рядка 2355).

Звітним періодом для складання фінансової звітності ПАТ "Нікопольський завод феросплавів" є календарний рік (ч. 1 ст. 13 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІУ).

Склад фінансової звітності:

- форма № 1 "Баланс (Звіт про фінансовий стан)";

- форма № 2 "Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)";

- форма № 3 "Звіт про рух грошових коштів (за прямим методом)";

- форма № 4 "Звіт про власний капітал".

Для підтвердження фінансового стану підприємства надається форма-1 "Баланс (звіт про фінансовий стан)" станом на 30.06.2017, згідно показників якої розраховані коефіцієнти ліквідності підприємства:

1. Коефіцієнт загальної ліквідності (коефіцієнт покриття) характеризує здатність підприємства забезпечити свої короткострокові зобов'язання з найбільше легко реалізованої частини активів - оборотних коштів. Цей коефіцієнт дає найбільш загальну оцінку ліквідності активів. Нормальним значенням даного коефіцієнта вважається 1,5...2,5, але не менше 1.

Розрахунок коефіцієнта загальної ліквідності проводиться за формулою: Кзл = оборотні активи/поточні зобов'язання.

Станом на 30.06.2017 (тис. грн.) у рядку 1195 "Оборотні активи" зазначено 9089602 грн, у рядку 1695 "Поточні зобов'язання" - 13969492 грн.

Показник відповідача: Кзл = 0,65.

2. Коефіцієнт поточної ліквідності (коефіцієнт швидкої ліквідності) показує, яку частину поточних зобов'язань підприємство спроможне погасити за рахунок найбільш ліквідних оборотних коштів - грошових коштів та їх еквівалентів, фінансових інвестицій та дебіторської заборгованості.

Цей показник показує платіжні можливості підприємства щодо погашення поточних зобов'язань за умови своєчасного здійснення розрахунків з дебіторами. Теоретично значення коефіцієнта вважається достатнім, якщо воно перевищує 0,6. Розраховується за формулою:

Кпл = (оборотні активи - запаси)/поточні зобов'язання

Станом на 30.06.17 (тис. грн) у рядку 1195 "Оборотні активи" зазначено 9089602 грн, у рядку 1695 "Поточні зобов'язання" - 13969492 грн та у рядку 1100 "Запаси" - 2028441 грн.

Показник відповідача: Кпл = 0,505.

3. Коефіцієнт абсолютної ліквідності дозволяє визначити частку короткострокових зобов'язань, що підприємство може погасити найближчим часом, не чекаючи оплати дебіторської заборгованості й реалізації інших активів. Теоретичне оптимальне значення цього показника становить приблизно 0,2-0,25. Коефіцієнт абсолютної ліквідності визначається за формулою: Ка = грошові активи/поточні зобов'язання;

Станом на 30.06.17 (тис. грн) у рядку 1165 "Грошові активи" зазначено 5780 грн, у рядку 1695 "Поточні зобов'язання" - 13969492 грн. Показник відповідача: Ка = 0,0004.

Підставою для відстрочки чи розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. За змістом п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-яким конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних осіб так і юридичних стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Довідкою головного бухгалтера ПАТ "Нікопольський завод феросплавів" від 19.10.2017 за № 29-8295/4016 станом на 30.09.2017 підтверджено наявність кредиторської заборгованості перед постачальниками за товари, роботи, послуги у сумі НОМЕР_1 грн.

Так, за доводами відповідача примусове стягнення такої суми без надання відстрочки може призвести до повної зупинки підприємства, на якому працюють 5872 працівника. При цьому, ПАТ "Нікопольський завод феросплавів" є самим великим працюючим промисловим підприємством у місті Нікополі з населенням 113,9 тис. осіб, яке своєчасно сплачує заробітну плату та податки до бюджетів всіх рівнів. Також представник відповідача зазначив, що підприємству потрібно хоча б місяць щоб зібрати кошти для виконання рішення суду у цій справі.

Відповідачем належним чином доведено факт його скрутного матеріального становища та необхідності у наданні останньому відстрочки, оскільки наведені ним обставини свідчать про неможливість останнього наразі перерахувати заборгованість позивачу, що в свою чергу значно утруднить виконання судового рішення.

Судом взято до уваги доводи відповідача про повне виконання ним основних грошових зобов'язань перед позивачем до моменту подання позовної заяви.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе частково задовольнити заяву відповідача, надавши відповідачу відстрочку з виконання судового рішення строком на один місяць з дня прийняття цієї ухвали.

Така позиція суду мотивована тим, що надання відстрочки саме в такий термін, як один місяць, не призведе до суттєвого погіршення матеріального стану позивача, проте надасть відповідачу можливість реалізувати свою продукцію, прибуток від якої може значно покращити фінансовий стан товариства, що усуне перешкоди до повного виконання рішення, сплативши заборгованість позивачу.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2017 задовольнити частково.

2. Відстрочити Публічному акціонерному товариству "Нікопольський завод феросплавів" виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2017 до 27.12.2017.

Суддя ОСОБА_2