ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року Справа № 910/7426/17

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 (головуючий суддя Кропивної Л.В., судді Жук Г.А., Смірнова Л.Г.)
у справі№ 910/7426/17 Господарського суду міста Києва
за позовомОСОБА_4
до1)Товариства з обмеженою відповідальністю "СІМФЕРОПОЛЬСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО №14329", 2) Печерської районної в місті Києві державної адміністрації в особі відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 3) ОСОБА_5,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-3
ОСОБА_6,
провизнання недійсними рішень загальних зборів та договору,
за участю представників
позивачаОСОБА_7,
відповідача-1не з'явились,
відповідача-2не з'явились,
відповідача-3не з'явились,
третьої особине з'явились,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 у справі № 910/7426/17 позов ОСОБА_4 задоволено повністю: визнано недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ "СІМФЕРОПОЛЬСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО №14329", оформлене протоколом № 31/03-2012 від 31.03.2017; визнано недійсним договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ "СІМФЕРОПОЛЬСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО № 14329" від 31.03.2017, укладений між ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_5.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 у справі № 910/7426/17 скасовано та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційного суду скасувати, а рішення місцевого суду - залишити в силі.

Вимоги касаційної скарги мотивовані тим, що суд апеляційної інстанції неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема положення ст.ст. 22, 32, 33, 84 ГПК України.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники відповідачів та третьої особи не з'явились. Від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляд справи. Зважаючи на необґрунтованість заявленого клопотання а також на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності вказаних представників.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю "СІМФЕРОПОЛЬСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО №14329" (далі - відповідач-1, ТОВ "СІМФЕРОПОЛЬСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО № 14329", товариство) є юридичною особою за законодавством України, зареєстроване 02.04.2010 виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради Автономної республіки Крим та здійснює свою діяльністю відповідної до Статуту, затвердженого Загальними зборами учасників ТОВ "СІМФЕРОПОЛЬСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО № 14329" протоколом №2 від 02.04.2010 (далі - Статут).

Посилаючись на п. 1.5 Статуту у редакції від 02.04.2010, ОСОБА_4 стверджував, що учасниками Товариства є:

1) ОСОБА_8, ідентифікаційний код № НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт громадянина України НОМЕР_4, виданий Київським РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в Криму 16.08.2003;

2) ОСОБА_4, ідентифікаційний код № НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2, паспорт громадянина України НОМЕР_5, виданий Київським РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в Криму 14.04.1998 (далі - позивач, ОСОБА_4);

3) ОСОБА_9, ідентифікаційний код № НОМЕР_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт громадянина України НОМЕР_6, виданий Київським РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в Криму 04.11.1999.

Згідно з п. 6.3 Статуту в утворенні Статутного капіталу Товариства беруть участь своїм внеском: учасник ОСОБА_8 - 45.664,32 грн., що дорівнює 8% Статутного капіталу; учасник ОСОБА_4 - 519.431,64 грн., що дорівнює 91% Статутного капіталу; учасник ОСОБА_9 - 5.708,04 грн., що дорівнює 1 % Статутного капіталу.

Таким чином, позивачу станом на 02.04.2010 належала частка у розмірі 91% статутного капіталу господарського товариства.

31.03.2017 відбулися загальні збори учасників ТОВ "СІМФЕРОПОЛЬСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО № 14329", оформлені протоколом №31/03-2017, на яких прийнято рішення щодо: виведення зі складу товариства ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_9, змінено місцезнаходження ТОВ "СІМФЕРОПОЛЬСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО №14329" на нове, а саме: 04119, місто Київ, вулиця Якіра, будинок 20/2; затверджено статут ТОВ "СІМФЕРОПОЛЬСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО №14329" в новій редакції; звільнено з посади директора ТОВ "СІМФЕРОПОЛЬСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО № 14329" ОСОБА_9 з 31.03.2017 та призначено директором ОСОБА_5 з 01.04.2017.

31.03.2017 між ОСОБА_5 (відповідач-3, покупець), ОСОБА_4 (продавець-1), ОСОБА_4 (продавець-3, позивач) та ОСОБА_9 (продавець-2) укладено Договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі товариства (далі - Договір), за умовами якого продавець-1, продавець-2, продавець-3 передають (відступають), а покупець приймає у власність частки у статутному капіталі ТОВ "СІМФЕРОПОЛЬСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО № 14329", і зобов'язується сплатити їх вартість на умовах, встановлених цим договором.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними вказаних вище рішення загальних зборів та договору купівлі-продажу.

Вирішуючи спір по суті, місцевий суд надав оцінку доводам позивача щодо позовних вимог про недійсність спірного рішення та про недійсність спірного договору.

Так, задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що учасників товариства не було повідомлено про проведення загальних зборів товариства 31.03.2017; під час проведення загальних зборів були відсутні позивач, ОСОБА_9 та ОСОБА_4, відтак, вони не могли голосувати з питань порядку денного, а ОСОБА_9, відповідно, не підписував протокол зборів.

Також місцевий суд встановив, що позивач, ОСОБА_9 та ОСОБА_4, не укладали та не підписували спірний договір, а тому волевиявлення вказаних осіб як учасників спірного правочину не є вільним і не відповідає їх внутрішній волі. За таких обставин місцевий суд дійшов висновку, що спірний договір є недійсним.

Однак, переглядаючи рішення місцевого суду в апеляційному порядку, апеляційний суд зовсім не досліджував того, чи мали місце встановлені місцевим судом обставини, що суперечить вимогами ст. 101 ГПК України, згідно з якою апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у позові, апеляційний суд виходив виключно з того, що суд першої інстанції безпідставно не залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_6, котра 18.04.2017 уклала з ОСОБА_5 правочин купівлі-продажу частки у розмірі 99 % статутного капіталу і внаслідок чого з цього ж моменту набула корпоративних прав у ТОВ "СІМФЕРОПОЛЬСЬКЕ АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО №14329". Відповідно ж до п. 3 ч. 3 ст. 104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення про права і обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Колегія суддів відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Згідно з абз. 5 п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 № 7 з урахуванням припису частини другої статті 104 ГПК не підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції в разі незалучення ним до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо це не призвело до прийняття неправильного рішення.

Відповідно до абз. 4 п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» норми ГПК щодо вчинення господарським судом першої інстанції певних процесуальних дій не застосовуються судом апеляційної інстанції у випадках, коли відповідною нормою ГПК прямо передбачено, що процесуальна дія вчиняється лише до прийняття рішення судом першої інстанції, крім передбаченого статтею 24 ГПК права залучати до участі у справі іншого відповідача, здійснити за згодою позивача заміну первісного відповідача належним відповідачем та зазначеного у статті 27 ГПК права залучити до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Апеляційна інстанція не застосовує положення ГПК щодо затвердження господарським судом мирової угоди та відмови позивача від позову.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, в силу положень розділу XII ГПК України, з урахуванням ст. 27 ГПК України, мав відповідну можливість і повноваження вчинити необхідну процесуальну дію із залучення до участі у справі гр. ОСОБА_6 у якості третьої особи, що і було зроблено апеляційним судом.

В той же час, зазначивши, що до участі у справі місцевим судом не були залучені всі сторони спірного договору, апеляційний суд також мав відповідну можливість і повноваження вчинити необхідну процесуальну дію із залучення до участі у справі зазначених осіб, однак відповідних дій не вчинив.

Колегія суддів відзначає, що згідно з абз. 1 п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" від 17.05.2011 № 7 порушення норм процесуального права, зазначені у пунктах 1 - 7 частини третьої статті 104 ГПК, є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, у тому числі й тоді, коли суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. У такому випадку апеляційний суд скасовує рішення місцевого господарського суду повністю і згідно з пунктом 2 статті 103 ГПК приймає нове рішення.

Як зазначалось вище, відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Не переглянувши рішення місцевого суду за позовними вимогами, визначеними у позовній заяві та розглянутими судом першої інстанції, не дослідивши обставини і докази, на підставі яких місцевий суд приймав рішення, суд апеляційної інстанції всупереч вимогам ст. 101 ГПК України фактично ухилився від перевірки законності та обґрунтованості рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 111-5 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія судів вважає, що неправильне застосування апеляційним судом норм процесуального права, зокрема встановлених ст. 101 ГПК України, допущені тільки цим судом, унеможливили повне встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом.

Керуючись ст. ст. 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11, Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 у справі №910/7426/17 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова