ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2017 р. Справа № 911/2856/17

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до товариства з обмеженою відповідальністю фірми «ХАС»

про стягнення 3 773,05 грн.

за участю представників сторін:

позивач - Юхно В.І., предст. за дов. від 08.12.2016 № 2-196д;

відповідач - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ХАС» (відповідач) про стягнення 3 773,05 грн. заборгованості за договором про встановлення земельного сервітуту від 17.10.2012 № 1221/12.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.09.2017 у справі №911/2856/17 було порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 30.10.2017.

Ухвалою суду від 30.10.2017 було продовжено строку вирішення спору на 15 днів; розгляд справи відкладено на 27.11.2017, у зв'язку з неявкою відповідача та повторно зобов'язано останнього подати відзив на позов з документальним обґрунтуванням його висновків та докази відсутності заборгованості за Договором від 17.10.2012 № 1221/12 про встановлення земельного сервітуту для встановлення обладнання вузлів обліку вуглеводної сировини, що видобувається зі свердловин Більського родовища, на виконання умов договору спільної діяльності № 60 від 04.02.2004.

Відповідач вдруге не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання 27.11.2017., про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення до суду не надсилав.

Згідно до п.п. 3.9.1, 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали суду надсилалась відповідачу за адресою вказаною в позовній заяві та Спеціальному витягу з ЄДРПОУ, що свідчить про те, що він належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Присутній в судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідно до частини 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об'єктивного розгляду спору по суті, а також зважаючи на строки, встановлені ст. 69 ГПК України для розгляду справи по суті, в судовому засіданні 27.11.2017 було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд,-

встановив:

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 18.07.2012 р. за № 529 «Про реорганізацію Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 р. за № 360-р «Про реорганізацію дочірніх компаній Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» погоджено з пропозицією Міністерства енергетики та вугільної промисловості щодо реорганізації Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» шляхом перетворення в публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування».

Відповідно до п. 1.1. Статуту Товариства, воно є правонаступником всіх майнових та немайнових прав та обов'язків Дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». За п. 2.1. Статуту, Товариство є юридичною особою приватного права за законодавством України.

04.02.2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма ХАС» та Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» було укладено договір про спільну інвестиційну та виробничу діяльність № 60, відповідно до умов якого сторони зобов'язались об'єднати свої вклади та вести спільну інвестиційну та виробничу діяльність.

Метою спільної діяльності є: нарощування видобутку вуглеводнів, опрацювання техніко-геологічної інформації по свердловинах, вказаних в додатку до договору, підготовка та впровадження програм, направлених на збільшення видобутку вуглеводнів із свердловин, відновлення, капітальний ремонт, освоєння та подальша експлуатація свердловин, підвищення віддачі продуктивних пластів та продуктивності свердловин, реалізація видобутих вуглеводнів, досягнення високих економічних показників спільної діяльності, отримання прибутку в інтересах сторін (п. 1.1 Договору).

Вищевказаний договір з усіма додатковими угодами в подальшому розірвано у відповідності до рішення господарського суду Київської області від 20.05.2016 р. у справі за № 911/404/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 р.

В подальшому, на виконання договору спільної діяльності також 17.10.2012р. між сторонами було укладено договір про встановлення земельного сервітуту для встановлення обладнання вузлів обліку вуглеводневої сировини, що видобувається зі свердловини Більського родовища, на виконання умов договору спільної діяльності, за № 1221/12.

У відповідності до п. 1.1. цього договору розпорядник земельної ділянки, яким виступило ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України», у відповідності до умов договору надало користувачу, яким виступило ТОВ «Фірма ХАС», право обмеженого користування земельними ділянками (сервітут), що розташовані в адміністративних межах Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області, для розміщення на території Більської УКПГ комерційного вузла обліку вуглеводневої сировини, що видобувається із свердловин Більського родовища. Земельна ділянка надана в постійне користування ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» згідно державного акту на право користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 222420, зареєстрованого за №43 від 02.03.2005 р. (кадастровий номер земельної ділянки :00:002:0157).

Згідно п. 3.2. договору користувач сервітуту зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до цілей установлення сервітуту та своєчасно сплачувати плату за встановлення сервітуту згідно з цим договором.

У відповідності до п. 5.1. договору за сервітутне землекористування користувачем сервітуту нараховується оплата в розмірі 28 900 грн. в рік або 2 408, 33 грн. на місяць. Плата за користування земельною ділянкою сплачується користувачем сервітуту щомісячно на підставі рахунку-фактури до 25 числа на рахунок розпорядника земельної ділянки, починаючи з дати підписання даного договору.

Також сторони обумовили, що за п. 4.1. договору, сервітутне землекористування встановлюється на термін дії договору спільної діяльності № 60 від 04.02.2004 р.

У відповідності до договору обладнання у вигляді вузлів обліку вуглеводневої сировини, що видобувається зі свердловини Більського родовища, було встановлено, а, в порядку виконання договору, між сторонами підписано акт про встановлення земельного сервітуту від 17.10.2012 р., який підтверджує те, що у відповідності до договору про встановлення земельного сервітуту дійсно встановлено особистий земельний сервітут площею 0, 0289 га.

Як зазначив позивач, користувач неналежним чином виконав свої зобов'язання щодо здійснення оплати за надані послуги по встановленню сервітуту за травень-червень 2016 року.

Зі слів позивача, ним було надано послуги за встановлення сервітуту за травень 2016 р., запропоновано відповідачу для підписання акт приймання-передачі послуг за цей період, який надіслано відповідачу шляхом направлення поштового відправлення згідно опису вкладення у цінний лист з повідомленням (опис вкладення та фіскальний чек від 06.06.2016).

Разом з тим, оскільки акт відповідач не підписав, останньому був виставлений для оплати також рахунок-фактура за № 2789-05 на суму 2 408, 33 грн. (докази відправлення в матеріалах справи).

Також позивачем було надано послуги за встановлення сервітуту за червень 2016 р., однак направлений для підписання акт приймання-передачі послуг за цей період також е підписаний (опис вкладення та фіскальний чек від 24.06.2016).

Вказаний акт відповідач отримав 22.09.2016 р., що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача, однак отриманий акт відповідач не підписав до цього часу. Пізніше відповідачу був виставлений для оплати також рахунок-фактура за № 2849-06 на суму 1 364, 72 грн., який отриманий 14.07.2016 представником відповідача під підпис, який останнім також не оплачено.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Статтею 403 ЦК України визначено, що особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи те, що відповідач отримані акти приймання-передачі послуг за травень та червень 2016 р. не підписав, в свою чергу, докази розірвання договору про встановлення земельного сервітуту від 17.10.2012 р. за № 1221/12 та докази припинення користування земельним сервітутом відсутні, зважаючи, що відповідач послуги за травень-червень 2016 року отримав та не оплатив, вимоги позивача не спростував, суд вважає звернення позивача до суду про стягнення 3 773,05 грн. заборгованості правомірною та обґрунтованою, а заявлену до стягнення суму такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 773,05 грн. боргу.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «ХАС» (08800, Київська обл., Миронівський район, м. Миронівка, вул. Леніна, 48; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) - 3 773 (три тисячі сімсот сімдесят три) грн. 05 коп. заборгованості, 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення: 04.12.2017

Суддя О.В. Щоткін