РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017Справа №910/18300/17

За позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва"

до Головного управління Національної поліції у місті Києві

про стягнення 66 054,87 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Микитин С.С. (представник за довіреністю);

від відповідача - Ковальчук І.В. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Головного управління Національної поліції у місті Києві про стягнення 66054,87 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що всупереч умов укладеного між Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва" (підприємство-балансоутримувач) та Головним управлінням Національної поліції у місті Києві (орендар) Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №666 від 15.12.2016, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання зі сплати орендної плати за період з грудня 2016 року по жовтень 2017 року у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість по орендній платі в розмірі 54547,12 грн., яку просить стягнути позивач.

Крім того, на вказану заборгованість, у зв'язку з простроченням оплати відповідачем орендної плати, позивачем на підставі ст.625 ЦК України та п.6.2 Договору нараховано штраф в розмірі 708,91 грн. та пеню в розмірі 10798,84 грн., які позивач просить стягнути.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, в той же час, підтвердив факт наявності заборгованості, обумовивши його неналежним бюджетним фінансуванням Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Крім того, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 3 ст.285 Господарського кодексу України встановлено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Судом встановлено, що 15.12.2016 між Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва" (підприємство-балансоутримувач) та Головним управлінням Національної поліції у місті Києві (орендар) укладений Договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №666, відповідно до п.1.1 якого орендодавець на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 23.06.2016 №18, передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва (об'єкт), яке знаходиться за адресою: просп. Перемоги, 128/2, для розміщення: дільничних інспекторі поліції.

Відповідно до п.2.1 Договору, об'єктом оренди є нежитлове приміщення, загальною площею 144,60 кв. м, розташоване на першому поверсі, згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору (Додаток №1).

Згідно з п.2.2 Договору, вартість об'єкта згідно із затвердженим висновком про вартість майна станом на 29.02.2016 становить 1 кв.м. - 20252,42 грн., всього 2928500 грн.

За умовами п.3.1 Договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду, затвердженої рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 №415/1280 і становить без ПДВ: 50,63 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає за базовий місяць розрахунку листопад 2016 7321,25 грн.

Пунктом 3.2 Договору визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до п.3.5 Договору, додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця (п.3.7 Договору).

Згідно з п.6.2 Договору, за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендної плати та інших платежів на користь підприємства-балансоутримувача орендар сплачує на користь підприємства-балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних та інших платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

За умовами п.9.1 Договору, цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 15.12.2016 до 13.12.2019.

На виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення за адресою: просп. Перемоги, 128/2, загальною площею 144,60 кв. м, що підтверджується актом приймання-передачі об'єкту оренди по договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №666 від 15.12.2016.

Угодою №1 до договору оренди №666 від 15.12.2016 орендар та підприємство-балансоутримувач погодили відшкодування витрат останнього, а саме: відшкодування плати за землю - 191,67 грн.; експлуатаційні витрати балансоутримувача - 245,82 грн.; вивезення твердих побутових відходів - 49,57 грн., технічне обслуговування внутрішньобудинкових - 96,29 грн., прибирання прибудинкової території - 74,14 грн. та ПДВ - 131,50 грн., що разом складає 788,99 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі позивачем в оренду та користування відповідачем вказаним нежитловим приміщенням за період з грудня 2016 року по жовтень 2017 року, за який позивачем нараховано до сплати орендну плату та інші, передбачені умовами договору, платежі.

Відповідно до ч. 1 ст.762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст.285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відтак, на підставі положень діючого законодавства та умов договору, на відповідача покладений обов'язок зі сплати орендної плати та відшкодування витрат балансоутримувача.

Матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача за договором №666 від 15.12.2016 за період з грудня 2016 року по жовтень 2017 року в розмірі 66054,87 грн.

Доказів погашення відповідачем заборгованості сторонами не надано.

Відповідно до положень ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 54547,12 грн. заборгованості зі сплати орендної плати.

Крім того, стосовно заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 10798,84 грн. та штрафу в сумі 708,91 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендної плати та інших платежів на користь підприємства-балансоутримувача орендар сплачує на користь підприємства-балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних та інших платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, судом встановлено, що позивачем вказане нарахування проведено у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства, а відтак позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Положеннями п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3 ст.83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В той же час, розглянувши матеріали справи та оцінивши доводи наведені відповідачем, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки заявлені позивачем вимоги про стягнення штрафних санкцій не є надмірно великими порівняно із збитками понесеними позивачем в результаті неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

На підставі положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у місті Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15; ідентифікаційний номер 40108583) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 17; ідентифікаційний код 39607507) 54547 (п'ятдесят чотири тисячі п'ятсот сорок сім) грн. 12 коп. заборгованості, 10798 (десять тисяч сімсот дев'яносто вісім) грн. 84 коп. пені, 708 (сімсот вісім) грн. 91 коп. штрафу та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 27.11.2017

Суддя Я.В. Маринченко