РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2017Справа №910/17097/17

За позовом Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія Укртранс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс»

про стягнення 68 054,62 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Яковенко Д.А., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія Укртранс» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс» (далі - відповідач) про стягнення 68 054,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання послуг з паркування та охорони автотранспортних засобів № 011113 від 01.11.2013, внаслідок чого за останнім утворилася заборгованість в розмірі 68 054,62 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.10.2017 порушено провадження у справі №910/17097/17 та призначено до розгляду на 30.10.2017.

17.10.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про відсутність аналогічного спору.

27.10.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, письмові пояснення та заява про долучення документів до матеріалів справи.

Представник позивача у судове засідання 30.10.2017 з'явився, представник відповідача не з'явився.

Враховуючи неявку представника відповідача в судове засідання, а також у зв'язку з невиконанням відповідачем вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 про порушення провадження у справі № 910/17097/17, розгляд справи було відкладено на 20.11.2017.

01.11.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано заяву про виправлення описки в прохальній частині позову.

Також, 17.11.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано заяву про надання пояснень та долучення доказів.

У судове засідання 20.11.2017 представник позивача з'явився, подав заяву про надання додаткових доказів, надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі,

Представник відповідача у судове засідання 20.11.2017 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 20.11.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Автомобільна компанія Укртранс» (далі - позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс» (далі - відповідач, замовник) було укладено договір про надання послуг з паркування та охорони автотранспортних засобів № 011113 (далі - Договір), згідно з яким позивачем були прийняті зобов'язання надавати відповідачу послуги з паркування та охорони автотранспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 25.

За умовами п. 1.1. Договору виконавець власними силами на постійній основі здійснює комплекс робіт по контролю за технічним станом, фіксацію часу виїзду, надає замовнику послуги по паркуванню та охорони автотранспортних засобів на території виконавця.

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2. Договору щомісячно виконавець та замовник оформлюють Акт прийому-передачі робіт, здійснених виконавцем згідно п. 1.1 Договору. В Акті також вказується ціна виконаних робіт, яка розраховується виконавцем і включає в себе ціну утримання виконавцем необхідного виробничого персоналу, земельного податку та ціни комунальних послуг за поточний місяць. Підписання замовником Акту виконаних робіт підтверджує його згоду на ціну та об'єм наданих послуг виконавцем.

Як передбачено в п. п. 3.1. - 3.3. Договору, на основі підписаного сторонами Акту виконаних робіт виконавець до 10 числа наступного за поточним місяцем, надає замовнику рахунок-фактуру для оплати робіт. Оплата робіт здійснюється замовником шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку. Щомісячна сума за паркування та охорону автотранспортних засобів замовника становить 8000,00 (вісім тисяч) грн., в тому числі ПДВ 1333,33 (одна тисяча триста тридцять три грн. 33 коп.) грн. Рахунок-фактура на оплату виконавець надає замовнику до 10 числа місяця, який він сплачує не пізніше 30 числа місяця.

Договір діє строком 12 місяців і набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Якщо жодна із сторін не повідомила в письмовій формі іншу сторону щодо розірвання Договору за 30 днів до закінчення строку дії Договору, то дія даного Договору продовжується на наступний рік (п. 7.5 Договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов даного договору, позивач у період з січня 2017 року по вересень 2017 року включно надав відповідачу послуги з паркування та охорони автотранспортних засобів на загальну суму 72 000,00 грн., що підтверджується Актами прийому-передачі наданих послуг.

Однак відповідач, у порушення взятих на себе зобов'язань за Договором, оплату отриманих послуг у повному обсязі не здійснив, в зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість в розмірі 68 054,62 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2. Договору щомісячно виконавець та замовник оформлюють Акт прийому-передачі робіт, здійснених виконавцем згідно п. 1.1 Договору. В Акті також вказується ціна виконаних робіт, яка розраховується виконавцем і включає в себе ціну утримання виконавцем необхідного виробничого персоналу, земельного податку та ціни комунальних послуг за поточний місяць. Підписання замовником Акту виконаних робіт підтверджує його згоду на ціну та об'єм наданих послуг виконавцем.

Як передбачено в п. п. 3.1. - 3.3. Договору, на основі підписаного сторонами Акту виконаних робіт виконавець до 10 числа наступного за поточним місяцем, надає замовнику рахунок-фактуру для оплати робіт. Оплата робіт здійснюється замовником шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунку. Щомісячна сума за паркування та охорону автотранспортних засобів замовника становить 8000,00 (вісім тисяч) грн., в тому числі ПДВ 1333,33 (одна тисяча триста тридцять три грн. 33 коп.) грн. Рахунок-фактура на оплату виконавець надає замовнику до 10 числа місяця, який він сплачує не пізніше 30 числа місяця.

Так, матеріали справи містять Акти наданих послуги № 145 від 01.02.2017, № 330 від 28.02.2017, № 408 від 31.03.2017, № 521 від 30.04.2017, № 627 від 31.05.2017, які підписані сторонами без заперечень та зауважень.

Також матеріали справи містять Акти наданих послуг № 753 від 30.06.2017, № 838 від 31.07.2017 та № 923 від 31.08.2017, які не підписані з боку відповідача.

Однак, як встановлено судом та підтверджується наявною в матеріалах справи копією опису вкладення від 29.09.2017, зазначені Акти наданих послуги № 753 від 30.06.2017, № 838 від 31.07.2017 та № 923 від 31.08.2017 були направлені позивачем на адресу відповідача.

Відтак, враховуючи відсутність зауважень та відмов від підписання актів наданих послуг, суд дійшов висновку, що зазначені акти прийняті з боку відповідача, а послуги відповідно надані без зауважень.

При цьому, як встановлено судом, згідно Акту взаємозаліку від 31.03.2017 підписаного сторонами, заборгованість відповідача за січень у розмірі 3 945,38 грн. була зарахована в рахунок погашення заборгованості позивача перед відповідачем.

Таким чином, відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за Договором, оплату отриманих послуг не здійснив, у зв'язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 68 054,62 грн.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем відповідачу узгоджених послуг та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманих послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 68 054,62 грн.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс» (03151, м. Київ, вулиця Волинська, будинок 60; ідентифікаційний код: 31055416) на користь Приватного акціонерного товариства «Автомобільна компанія Укртранс» (01033, м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 83-а, ідентифікаційний код: 22890514) заборгованість у розмірі 68 054 (шістдесят вісім тисяч п'ятдесят чотири) грн. 62 коп. та судовий збір в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.11.2017.

Суддя О.А. Грєхова