ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017р. Справа № 914/1996/17

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-капітал», м. Львів,
до відповідача 1:Львівської міської ради, м. Львів,
до відповідача 2:Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м Львів,
про: стягнення 179433,60 грн. відшкодування різниці вартості понесених витрат.
Суддя Березяк Н.Є. Секретар судового засідання Кравець О.І.
Представники:
позивач:ОСОБА_1 представник,
відповідач 1:не зявився,
відповідач 2:ОСОБА_2 представник.

Представникам позивача та відповідача 2 розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: на розгляд Господарського суду Львівської області подано позов товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-капітал» до Львівської міської ради та Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання неправомірними дій ( бездіяльності) відповідачів щодо неприйняття рішення про відшкодування різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі, про зобовязання Львівської міської ради відшкодувати різницю між здійсненими витратами та розміром пайової участі та про стягнення з ЛЬвівської міської ради 179433,60 грн. відшкодування різниці вартості понесених витрат та розміром пайової участі.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.10.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.10.2017.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в попередніх ухвалах суду.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задоволити з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві та наданих поясненнях. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачі у порушення свого обовязку передбаченого законом щодо прийняття рішення про відшкодування замовнику різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту, не прийняли таке рішення про відшкодування ТзОВ «Флагман-Капітал» різниці здійснених витрат по прокладенню водопровідних та каналізаційних мереж за межами ділянки по вул. Кримській 107 у м. Львів, просить визнати такі дії неправомірними. Також просить зобовязати відповідача 1 відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відшкодувати позивачу різницю між здійсненими витратами з прокладення водопровідних та каналізаційних мереж за межами ділянки по вул. Кримській 107 у м. Львові та розміром пайової участі. Крім того, ТзОВ «Флагман-Капітал» просить стягнути з Львівської міської ради 179433,60 грн. відшкодування різниці вартості між понесеними витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту.

В судове засідання 27.11.2017 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача 179433,60 грн. та вирішити питання повернення судового збору, в звязку із зменшенням позовних вимог. Подану заяву про зменшення позовних вимог підтримав повністю та надав усні пояснення по суті справи.

В судове засідання представник відповідача 1 не зявився, подав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача 1 за наявними у справі матеріалами з врахуванням відзиву відповідача 1.

В судове засідання представник відповідача 2 зявився, проти позову заперечив з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та надав усні пояснення по суті справи.

Суд розглянувши подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог зазначає наступне.

Частиною 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відтак, суд заслухавши пояснення сторін присутніх в судовому засідання, приймає подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог та розглядає спір з урахуванням такої.

В судовому засіданні 27.11.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача та відповідача 2, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

06 травня 2015 року між Департаментом економічної політики Львівської міської ради (відповідач 2 у справі) та ТзОВ «Флагман-капітал» (позивач у справі) укладено Договір про пайову участь №132 реконструкція незавершеного будівництва офісної будівлі під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями на 1-му поверсі по вул. Кримській 107 у м. Львові (надалі Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору Замовник (позивач у справі) зобовязується здійснити відрахування у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста шляхом сплати пайового внеску на умовах і у порядку, передбаченому цим Договором.

Пунктом 2.2. Договору встановлено, що Замовник зобовязаний сплатити пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова в сумі 163985,16 грн. по 30.05.2015.

25 травня 2015 року позивачем сплачено 163985,16 грн. пайового внеску згідно з Договором №132 від 06.05.2015, що підтверджується копією банківської виписки долученої до матеріалів справи.

ТзОВ «Фенікс-капітал», як замовник будівництва зверталось до Управління контролю та аудиту Львівської міської ради з метою погодження вартості прокладання водопровідних та каналізаційних мереж за межами ділянки по вул. Кримській 107 у м Львові, яке здійснювалось на підставі технічних умов №15-544 від 27.01.2014, якими передбачалась необхідність будівництва замовником інженерних мереж поза межами його земельної ділянки.

Управління контролю та аудиту Львівської міської ради висновком №2103-191 від 13.05.2016 підтверджено кошторисну вартість прокладання на замовлення ТзОВ «Флагман-капітал» водопровідних та каналізаційних мереж за межами ділянки по вул. Кримській 107 в м. Львова на суму 179433,60 грн.

26 травня 2016 року ТзОВ «Флагман-капітал» листом №26/05-16 звернулось до Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради з проханням прийняти у власність територіальної громади м. Львова з подальшою передачею на баланс ЛМКП «Львівводоканал» та з подальшим відшкодуванням замовнику кошторисної вартості будівництва: зовнішні водопровідні мережі балансова вартість 30575,49 грн. та зовнішні каналізаційні мережі балансова вартість 148858,11 грн. в т.ч. поза межами земельної ділянки, відведеної для будівництва житлового будинку на вул. Кримська 107.

20 жовтня 2016 року Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради листом №2502-1897 повідомив позивача про прийняття Львівською міською радою ухвали від 04.10.2016 №1036 «Про прийняття у власність територіальної громади м. Львова зовнішніх мереж водопостачання та водовідведення на вул. Кримській, 107».

26 жовтня 2016 року позивач звернувся до Управління інженерного господарства Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради з заявою №26/10-16, де вказує, що питання щодо подальшого відшкодування замовнику витрат, що передбачені законодавством, які були предметом попереднього звернення ТзОВ «Фенікс-капітал» не розглядалось та не вирішувалось. Просив вирішити питання відшкодування товариству кошторисної вартості будівництва інженерних мереж.

Управління інженерного господарства Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради листом від 01.11.2016 №2502-вих-2001 повідомило позивача, що з питаннями про звільнення від сплати пайового внеску у створенні та розвитку інженерно-транспортної інфраструктури м. Львова необхідно звертатись до Департаменту економічної політики Львівської міської ради.

Так, 16.11.2016 заявою №16/11-16 позивач звернувся до Департаменту економічної політики Львівської міської ради з заявою про відшкодування товариству кошторисної вартості будівництва інженерних мереж.

Як стверджує позивач, 02 лютого 2017 року листом №2301-247 Департамент економічного розвитку ЛМР повідомив ТзОВ «Флагман-капітал», що не вбачає підстав для розгляду питання про відшкодування замовнику кошторисної вартості будівництва зовнішніх водопроводів та каналізаційних мереж.

22 лютого 2017 року позивач повторно звернувся до відповідача 2 з прохання повторно вирішити питання відшкодування товариству кошторисної вартості будівництва мереж та внести дане питання на розгляд уповноваженого органу.

24 квітня 2017 року листом №2301-1313 відповідач 2 повідомив позивача, відсутність підстав для внесення на розгляд сесії міської ради питання про повернення 179433,60 грн. Свою відповідь мотивували рішеннями постійно діючих комісій про недоцільність відшкодування вказаних коштів.

Враховуючи отримані відмови, товариство повторно зверталось 22.05.2017 до відповідач 2 з листом №22/05-17 з аналогічними вимогами.

Вимоги позивача не були розглянуті, що стало підставою звернення до суду з позовними вимогами щодо стягнення з відповідача 1 - 179433,60 грн. відшкодування понесених витрат.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 2 суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтовані та не підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Частиною пятою статті 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність. У разі якщо кошторисна вартість будівництва інженерних мереж та/або об'єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) перевищує розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту, орган місцевого самоврядування приймає рішення про відшкодування замовнику різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Відповідно до п. 3.3. Положення про пайову участь (внесок) замовників у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 09.07.2009 №2279 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 03.04.2008 №1697» міська рада окремою ухвалою, враховуючи внесок юридичної особи та/або фізичної особи у соціально-економічний розвиток м. Львова, за поданням та обґрунтуванням департаменту економічної політики і за погодженням з постійною комісією фінансів та планування та охорони історичного середовища і постійною комісією економічної політики повністю або частково може звільнити від сплати пайового внеску.

Рішеннями постійних комісій фінансів та планування бюджету від 06.04.2017 №01-659 (витяг з протоколу засідання постійної комісії №53 від 29.03.2017 - долучено до матеріалів справи); архітектури, містобудування та охорони історичного середовища від 29.03.2017 №01-588 (витяг з протоколу засідання постійної комісії №59 від 22.03.2017 - долучено до матеріалів справи); інженерного господарства, транспорту, звязку та житлової політики від 23.03.2017 №01-539 (витяг з протоколу засідання постійної комісії №349 від 21.03.2017 - долучено до матеріалів справи) встановлено відсутність підстав для внесення на розгляд сесії міської ради питання про повернення замовнику 179433,60 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.05.2015 позивач сплатив пайовий внесок у розмірі 163985,16 грн., що передбачалось Договором та не звертався до відповідачів відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо зменшення пайового внеску на суму кошторисної вартості інженерних мереж чи про відшкодування замовнику різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Усі звернення позивача до структурних підрозділів Львівської міської ради стосувались відшкодування товариству кошторисної ваартості будівництва інженерних мереж, що не є різницею між сумою пайового внеску та перевищеною кошторисною вартістю будівництва і таке відшкодування кошторисної вартості не передбачене Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Крім того, слід звернути увагу, що позивач не довів належними і допустимими доказами необхідність будівництва замовником каналізаційних мереж за межами ділянки по вул. Кримській 107 в м. Львові.

Відповідно до статті 876 Цивільного кодексу України власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Так, з матеріалів справи встановлено, що замовник не передав обєкт будівництва у комунальну власність територіальної громади міста Львова.

Відтак, суд розглянувши вимоги позивача про стягнення з Львівської міської ради 179433,60 грн. вважає такі вимоги безпідставними та не обґрунтованими.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Судові витрати в розмірі 2691,50 грн. слід залишити за позивачем в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

1.В задоволенні зменшених позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду .

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 28.11.2017 року.

Суддя Березяк Н.Є.