ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Справа № 904/6077/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач у справі)
Короткевича О.Є.,
Полякова Б.М.,
розглянувши касаційну скаргуліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Аванс" - Гладія О.В.
на постановувід 31.08.2017 Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№ 904/6077/17 господарського суду Дніпропетровської області
за заявою боржника товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Аванс"
провизнання банкрутом
в судовому засіданні взяв участь представник:

ліквідатора ТОВ "Факторингова компанія "Аванс" - Гладія О.В. - адвокат Діденко С.М., ордер та договір про надання правової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2017 у справі №904/6077/17 прийнято до розгляду заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Аванс" (далі - ТОВ "Факторингова компанія "Аванс", Боржник) про порушення справи про банкрутство останнього в порядку норм ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2017 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Факторингова компанія "Аванс", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та ін.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 (суддя Полєв Д.М.), ТОВ "Факторингова компанія "Аванс" визнано банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Гладія О.В.

Не погодившись із вказаною постановою суду, ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві звернулася до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати постанову господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 та припинити провадження у справі.

Крім того, також не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДФС у Дніпропетровській області) звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 та припинити провадження у справі.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 (головуючий суддя - Кузнецов В.О., судді Євстигнеєв О.С., Чус О.В.) апеляційне провадження за скаргою ДПІ у Солом'янському районі у м. Києві Головного управління у м.Києві на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 у справі № 904/6077/17 припинено. Апеляційну скаргу ГУ ДФС у Дніпропетровській області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 р. у справі № 904/6077/17 задоволено. Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 у справі №904/6077/17 скасовано. Провадження у справі припинено.

Не погоджуючись із вказаною постановою апеляційного суду, ліквідатор Боржника - Гладій О.В. звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 в частині задоволення апеляційної скарги ГУ ДФС у Дніпропетровській області та прийняти нове рішення, яким припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС у Дніпропетровській області, постанову господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017 залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представника ліквідатора банкрута, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови в оскаржуваній частині - задоволення апеляційної скарги ГУ ДФС у Дніпропетровській області, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про визнання Боржника банкрутом, місцевий суд виходив з того, що вартості майна ТОВ "Факторингова компанія "Аванс" недостатньо для задоволення вимог кредиторів, при цьому до звернення ліквідатора до господарського суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника, було дотримано вимоги цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи.

Суд апеляційної інстанції дійшов протилежного висновку, встановив факт безпідставного порушення провадження у даній справі про банкрутство та за результатами розгляду апеляційної скарги ГУ ДФС у Дніпропетровській області скасував постанову місцевого суду про визнання Боржника банкрутом та припинив провадження у даній справі. При цьому, апеляційний суд вказав, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області має право на оскарження постанови господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2017, оскільки має правовий статус контролюючого органу та є учасником справи про банкрутство, незважаючи на те, що не зверталося із грошовими вимогами до Боржника.

Однак, колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність у ГУ ДФС у Дніпропетровській області статусу учасника даної справи про банкрутство, оскільки він є передчасним, зроблений без належної оцінки обставин справи та з порушенням вимог чинного законодавства.

Так, ст. 91 ГПК України передбачено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього кодексу.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Між тим, згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство.

Враховуючи те, що у справах про банкрутство, окрім судових рішень у формі ухвал, в одному випадку, у разі визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, виноситься постанова, оскарження такої постанови відбувається з урахуванням особливостей, передбачених Законом про банкрутство.

В силу особливостей справи про банкрутство (ст. 41 ГПК України), коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Статтею 1 Закону про банкрутство визначено, що сторонами у справі про банкрутство є кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут). За приписами названої норми, кредитор - це, зокрема, юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Необхідно зазначити, що виходячи з аналізу норм ст. ст. 10, 11 Закону про банкрутство, особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу кредитора - сторони (учасника провадження у справі про банкрутство) з моменту визнання її грошових вимог до боржника, а також надання правової оцінки змісту вказаних вимог господарським судом та прийняття відповідної ухвали.

Визначені законом органи справляння податків, зборів (обов'язкових платежів) користуються правами кредиторів щодо неплатоспроможних боржників. Ця норма міститься в ст. 210 Господарського кодексу України. Проте, вказана норма не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство. Статус кредитора щодо неплатоспроможного боржника набувається, у тому числі і цими органами, через певні процедури, які визначені спеціальною нормою законодавства - Законом про банкрутство.

Однак, інші випадки участі податкового органу у справі про банкрутство платника податків Законом про банкрутство не передбачені. Таким чином, орган доходів і зборів не віднесений чинним законодавством до інших, окрім кредиторів, учасників справи про банкрутство.

Колегія суддів зауважує, що особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише після заявлення у встановленому порядку грошових вимог до боржника. Тільки після цього така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Особливості та порядок заявлення кредиторами вимог до боржника, що ліквідується в порядку ст.95 Закону, визначені положеннями ч.3 ст.95 Закону, які передбачають, що кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Отже, у справі про банкрутство боржника, що ліквідується власником (в порядку ст.95 Закону), особа може набути статусу кредитора - сторони у справі про банкрутство, лише після прийняття постанови про визнання банкрутом та у разі звернення із кредиторськими вимогами до боржника.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами ГУ ДФС у Дніпропетровській області не зверталося з грошовими вимогами до Боржника в порядку, встановленому ч. 3 ст. 95 Закону про банкрутство. При цьому, про наявність у Боржника будь-якої податкової заборгованості ГУ ДФС у Дніпропетровській області не зазначало і в апеляційній скарзі.

Поряд з цим, дійшовши висновку про наявність у ГУ ДФС у Дніпропетровській області права подати апеляційну скаргу згідно ч. 1 ст. 91 ГПК України з посиланням на порушення права органу ДФС на проведення перевірки боржника як платника податків, апеляційним судом не було належним чином з'ясовано, чи дійсно оскаржуваною постановою місцевого суду вирішено питання про його (заявника апеляційної скарги) права та обов'язки.

Суд апеляційної інстанції при прийнятті рішення не врахував, що оскаржуване рішення повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто в рішенні суду безпосередньо розглядається й вирішується спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

При цьому, касаційний суд зауважує, що судове рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Таким чином, колегія суддів зазначає про передчасність, неповноту дослідження обставин справи та невідповідність наведеним нормам законодавства висновків суду апеляційної інстанцій щодо набуття заявником апеляційної скарги статусу учасника даної справи про банкрутство та права ГУ ДФС у Дніпропетровській області на апеляційне оскарження постанови місцевого суду про визнання Боржника банкрутом.

Враховуючи викладене та межі перегляду справи судом касаційної інстанції і його повноваження (п. 3 ст. 1119 ГПК України), оскаржувана постанова апеляційного суду в частині задоволення апеляційної скарги ГУ ДФС у Дніпропетровській області підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд в цій частині до апеляційного суду. Суду ж апеляційної інстанції при новому розгляді справи слід усунути недоліки, викладені в даній постанові, розглянувши справу в цій частині та ухваливши рішення відповідно до норм законодавства (ч. 1 ст. 11112 ГПК України).

Керуючись нормами ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Аванс" - Гладія О.В. задовольнити частково.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 у справі № 904/6077/17 в частині задоволення апеляційної скарги Головного управління ДФС у Дніпропетровській області скасувати.

3. Справу № 904/6077/17 у цій частині передати на розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді О.Є. Короткевич

Б.М. Поляков

Постанова виготовлена та підписана 04.12.2017