КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2017 р. Справа№ 910/12986/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Мартюк А.І.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Волобоєва Т.В. (довіреність №15 від 01.01.2017 р.)

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»

на рішення господарського суду міста Києва від 12.10.2017 р.

у справі №910/12986/17 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське»

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» та Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 24749,49 грн.

В ході розгляду даної справи в суді першої інстанції представником позивача подно клопотання про відмову від позову в частині вимог до ПАТ «СК «Універсальна», в якому він просить суд прийняти відмову від позову стосовно стягнення страхового відшкодування в порядку регресу з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.10.2017 р. прийнято відмову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» від позову в частині позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна». Провадження у справі в частині позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» - припинено.

26.09.2017 р. представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 24749,49 грн. Вказана заява прийнято судом до розгляду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.10.2017 р. в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, обставинам справи та з порушенням норм матеріального права.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представника відповідача.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою від 10.11.2017 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

28.05.2015 р. між ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» та «Перша лізингова компанія» укладено договір страхування № 250512268.15, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем «Renault Fluence», державний номер НОМЕР_1.

Вигодонабувачем за договором є: ТОВ «Перша лізингова компанія».

Строк дії договору: з 29.05.2015 р. по 28.05.2016 р.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ч. 1 ст. 352 ГК України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

28.09.2015 р. по бул. Дружби народів, 12 у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, автомобіля «Hyundai Accent», державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «ВМW», державний номер НОМЕР_4., під керуванням ОСОБА_5

В результаті дорожньо-транспортної пригоди відбулось зіткнення транспортних засобів автомобіля «Hyundai Accent», державний номер НОМЕР_3 та «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2, в свою чергу водій автомобіля «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 зіткнувся з автомобілем «ВМW», державний номер НОМЕР_4.

Згідно постанов Печерського районного суду міста Києва від 25.11.2015 р., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винними у скоєнні правопорушення, що сталось 28.09.2015 р. в м. Києві по бул. Дружби Народів,12 за участю автомобіля «Hyundai Accent», державний номер НОМЕР_3, автомобіля «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 та автомобіля «BMW», державний номер НОМЕР_4.

Положеннями ст. 988 ЦК України встановлено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач стверджує, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований у ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» автомобіль «Renault Fluence», державний номер НОМЕР_1, оскільки відповідно до схеми ДТП автомобіль «BMW», державний номер НОМЕР_4 здійснив подальше зіткнення з автомобілем «Renault Fluence», державний номер НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, відповідно до звіту № 410 про оцінку автомобіля від 12.10.2015 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Fluence», державний номер НОМЕР_1 становить 40946,29 грн.

Згідно рахунку на оплату № 7741 від 13.10.2015 р., наданого ТОВ «АвтоМотив ЛТД», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Fluence», державний номер НОМЕР_1 складає 37911,03 грн.

13.11.2015 р. позивачем складено страховий акт № 134666, згідно якого виплата страхового відшкодування складає 24749,49 грн.

Відповідно до страхового акта позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 24749,49 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 9520 від 30.11.2015 р.

26.04.2016 р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №1441, в якій ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» просило відповідача здійснити виплату страхового відшкодування, шляхом перерахування грошових коштів на р/р позивача № 4395 у ЗАТ «ОТП Банк», яка отримана відповідачем 28.04.2016 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Листом від 24.06.2016 р. № НОМЕР_5 відповідач надав відповідь на вище зазначену претензію позивача, повідомивши, що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Renault Fluence», державний номер НОМЕР_1, не є страховим випадком для відповідача, оскільки відповідальність водія ОСОБА_4 який керував транспортним засобом «Hyundai Accent», державний номер НОМЕР_3, який застрахований у ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське», перед власником автомобіля «Renault Fluence», державний номер НОМЕР_1, не виникає.

ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» в судовому засіданні зазначило, що у зв'язку з тим, що ним було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Renault Fluence», державний номер НОМЕР_1, позивач, відповідно до ст.ст. 993, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу «Hyundai Accent», державний номер НОМЕР_3 застрахована у ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» за полісом № АІ/4470020, а також з огляду на те, що водія автомобіля «Hyundai Accent», державний номер НОМЕР_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, позивач просить стягнути з відповідача шкоду у розмірі 24749,49 грн., завдану з вини водія застрахованого транспортного засобу.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За змістом ст.ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 р. у справі №3-303гс15.

Таким чином, до позивача у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах;

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 25.11.2015 р. у адміністративній справі № 757/40729/15-п встановлено, що 28.09.2015 р. ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Hyundai Accent», державний номер НОМЕР_3, рухаючись по бул. Дружби Народів, 12 в м. Києві, всупереч вимогам п. 13.1. Правил дорожнього руху України не вибрав безпечної дистанції залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 25.11.2015 р. у адміністративній справі № 757/40732/15-п 28.09.2015 р. ОСОБА_3 керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 по бул. Дружби Народів в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем «ВМW», державний номер НОМЕР_4. Водієм ОСОБА_3 порушено п.13.1 Правил дорожнього руху України та вчинено правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП матеріальних збитків завдано обом транспортним засобам.

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України, вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

В даному випадку факт настання відповідальності осіб за вчинення ними певних правопорушень встановлюється у судовому порядку (постанова, рішення, вирок суду).

У постановах Печерського районного суду міста Києва від 25.11.2015 р. у справі № 757/40729/15-п та у справі № 757/40732/15-п не зазначено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28.09.2015 р. по бул. Дружби народів, 12 у м. Києві було пошкоджено застрахований у позивача автомобіль «Renault Fluence», державний номер НОМЕР_1.

Таким чином, у даному випадку Печерським районним судом міста Києва не встановлено вину водія автомобіля «Hyundai Accent», державний номер НОМЕР_3, у пошкодженні саме автомобіля «Renault Fluence», державний номер НОМЕР_1.

Слід зазначити, що у протоколах про адміністративне порушення від 28.09.2015 р. серії АП1 №231365 та серії АП2 №215528 відсутні відомості щодо участі у ДТП автомобіля «Renault Fluence», державний номер НОМЕР_1.

За наявними в матеріалах справи доказами, не можна дійти до беззаперечного висновку, що застрахований у позивача автомобіль «Renault Fluence», державний номер НОМЕР_1, було пошкоджено саме водієм автомобіля «Hyundai Accent», державний номер НОМЕР_3, цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації якого (автомобіля) застрахована у ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» за полісом № АІ/4470020.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 24749, 49 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків, обставинам справи та з порушенням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 12.10.2017 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 12.10.2017 р. у справі №910/12986/17 залишити без змін.

Справу №910/12986/17 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.О. Зеленін

А.І. Мартюк