ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Справа № 911/1006/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Могил С.К., Палія В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПриватного акціонерного товариства "Фоззі-Рітейл"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 01.08.17
у справі№911/1006/17
господарського судуКиївської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Компарекс Україна"
до1)Приватного акціонерного товариства "Фоззі-Рітейл" 2)Товариства з обмеженою відповідальністю "Гараж Мобайл Груп"
простягнення суми
за участю представників від:
позивачаВишнюк Т.С. (свід. від 16.03.16),
відповідача-1Попової Ю.В. (свід. від 27.06.14),
відповідача-2Попової Ю.В. (свід. від 27.06.14)

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компарекс Україна" звернулося до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Фоззі-Рітейл" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гараж Мобайл Груп" боргу за неналежне виконання ліцензійного договору від 01.02.14 №1249/02-14 у розмірі 26 923,73 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 31.05.17 у справі №911/1006/17 (суддя Мальована Л.Я.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.17 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді: Власов Ю.Л., Чорногуз М.Г.) позовні вимоги задоволено повністю, оскільки позивачем належними та допустимими доказами доведено факт невиконання відповідачами у повному обсязі обов'язку щодо виплати винагороди за ліцензії (доплати через зміну (збільшення) курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долару США на дату підписання даного договору) через що утворилася заборгованість перед позивачем на суму 26 923,73 грн.

Не погоджуючись із судовими актами, відповідач-1 звернувся до Вищого господарського суду України із скаргою про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю. Скарга мотивована неврахуванням судовими інстанціями положень ст.599, ч.ч.2, 3 ст.632 ЦК України та ст.82 ГПК України, у зв'язку із чим надано невірну оцінку доказам у справі всупереч вимогам ст.43 ГПК України, що є підставою для скасування вказаних актів.

Позивач надав заперечення, просивши судові акти залишити без змін, касаційну скаргу - без заперечення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, що 01.02.14 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компарекс Україна" як субліцензіар з однієї сторони, Приватне акціонерне товариство "Фоззі Рітейл" як клієнт з другої сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю "Гараж Мобайл Груп" як афілійованою особою клієнта з третьої сторони уклали ліцензійний договір №1249/02-14. (а.с.14-18 т.1), за яким субліцензіар має надати клієнту та афілійованим особам ліцензії (тимчасові або постійні) на право користування програмними продуктами Microsoft, тимчасові ліцензії Software Assurance. Список базових програмних продуктів, на які надаються ліцензії, зазначено у "Формі вибору продуктів", повний перелік яких міститься в додатку №1 до договору. (п.2.1., 2.2.).

Клієнт та афілійовані особи мають прийняти право користування програмними продуктами, що зазначені в додатку №1 та оплатити їх в строки й на умовах, установлених у Роз.3 договору (п. 2.10.).

Вартість договору складається з суми коштів, що сплачується як винагорода клієнтом та афілійованими особами субліцензіату за надання права користування програмними продуктами, зазначеними в додатку №1. Порядок та строки виплати винагороди за ліцензії зазначені в додатку №2 до договору (п.3.1.).

Клієнт та афілійовані особи сплачують субліцензіару за передачу права користування програмними продуктами, винагороду - роялті, яка не є об'єктом оподаткування ПДВ (абз.2 п.п.196.1.6. ст.196 Податкового кодексу України), а тому на суму сплаченого клієнтом та афілійованими особами роялті податкова накладна не виписується (п.3.8.).

Розмір винагороди визначається й встановлюється за домовленістю сторін, виходячи з кількості ліцензій, що надаються за даним договором і суми винагороди за кожну таку ліцензію. У випадку зміни кількості ліцензій або зміни кількості програмних продуктів розмір винагороди за даним договором змінюється в порядку, встановленому сторонами у відповідній додатковій угоді до даного договору. Загальна сума винагороди за постійні та тимчасові ліцензії, що сплачується клієнтом та афілійованими особами за договором на дату його укладення, виходячи з розміру винагороди за кожну ліцензію, що встановлений в додатку №2 та кількості ліцензій для кожної зі сторін договору по кожному виду програмного продукту, зазначеного в додатку №1 до даного договору, складає: 3 726 128,00 грн., що є еквівалентом 466 173,90 доларів США за офіційним курсом НБУ національної валюти України стосовно долара США відповідно до продажу доларів США на дату підписання даного договору й дорівнює 799,30 грн. за 100 доларів США.

У випадку зміни (збільшення/зменшення) курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долару США на дату підписання даного договору більш ніж на 2% порівняно з курсом НБУ на дату платежу, сума несплаченого роялті підлягає перерахунку по наступній формулі: С = В х (К2/К1), де "В" - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України на дату підписання договору або відповідної додаткової угоди про продовження терміну дії договору, що підлягає сплаті; "С"- сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України, що має бути сплачена за умовами договору після перерахунку; "К1" - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України з офіційним курсом НБУ на дату підписання договору; "К2" - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату платежу або на дату укладання відповідного акту узгодження ліцензій. У випадку зміни суми винагороди за ліцензії (в разі зміни курсу), субліцензіар має направити клієнту акт узгодження ліцензій, а клієнт має не пізніше 10-ти календарних днів від дня одержання акту узгодження ліцензій здійснити таку оплату. Відповідні акти є невід'ємними частинами договору (п.п.3.2., 3.3., 3.6., 3.7.).

Винагорода за ліцензії сплачується клієнтом та кожною з афілійованих осіб у порядку та на умовах, передбачених у додатку №2 договору. Датою платежу є дата зарахування коштів на поточний рахунок субліцензіара, а саме: № в AT "Райффайзен Банк Аваль" МФО 300335 на підставі рахунку, виставленого субліцензіаром (п.п.3.4., 3.5).

Строк дії договору: з моменту його підписання сторонами до 31.05.15, але у будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами (п.7.1.).

В матеріалах справи також наявні додаток №1 "Перелік програмних продуктів" (а.с.19-24 т.1), додаток №2 "Порядок оплати винагороди за постійні ліцензії та тимчасові ліцензії Software Assurance (зворот а.с.24 т.1), додаток №3 "Заява про оновлення реєстраційної форми Enterprise" (зворот а.с.25 т.1), додаток №4 (а.с.26 т.1) та додаток №5 (зворот а.с.26-27 т.1), які підписані та скріплені печатками сторін.

В матеріалах справи також наявні акт узгодження цін ліцензій від 17.05.16 №160000129VR до акту 5/6_1 та №160000130VR до акту 5/6_2, від 16.05.16 №160000062VR до акту 4/6_1 та №160000063VR до акту 4/6_2 (а.с.128-131 т.1), які складені позивачем через зміну курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долара США, а саме перераховано суму роялті на дату проведення розрахунків за надані послуги, які відповідачем-1 не підписані.

Зобов'язання з остаточного розрахунку за право користування ліцензійним програмним забезпечення, шляхом оплати сум роялті, остаточно виконано 30.06.15, тобто поза межами строку договору, що підтверджується випискою банку з рахунку позивача (а.с.28 т.1).

Матеріали справи містять відповідь №90 ПрАТ "Фоззі Рітейл" від 11.03.16 №90 на вимогу ТОВ "Компарекс Україна", якою відповідач-1 повідомив про виконання договору і припинення дії останнього (а.с.29 т.1).

Крім того, міститься заява позивача від 20.05.16 №132, направлена відповідачу-2 24.05.16 (а.с.32 т.1), в якій ТОВ "Компарекс Україна" просило ТОВ "Гараж Мобайл Груп" оплатити борг у розмірі 26 923,73 грн. (а.с.30-31 т.1).

Вказана вимога залишена без задоволення, що і стало підставою для звернення позивача для захистом порушеного права до господарського суду, з вимогою про стягнення вказаних коштів.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що розмір винагороди за ліцензійним договором від 01.02.14 №1249/02-14 був збільшений у межах строку дії договору. Тобто, сформована позовна вимога про стягнення 26 923,73 грн. на підставі узгодженого положення договору, закріпленого п.7.1., за яким він зберігає чинність до 31.05.16, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами, у тому числі, зобов'язань по виплаті винагороди за ліцензії (доплати через зміну (збільшенням) курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долару США на дату підписання договору), що визначені вимогами п.3.7. договору.

Оскільки, укладаючи договір, сторони свідомо брали на себе певні ризики на випадок подальшої зміни валютного курсу, вимоги про стягнення боргу у розмірі 26 923,73 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновки попередніх інстанцій вірними, зважаючи на наступне.

Відповідно до приписів ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

При цьому, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином і є обов'язковим для виконання сторонами, що узгоджується з вимогами ст.ст.525, 599, 629 ЦК України.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст.631 ЦК України).

З огляду на наведені законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи судами попередніх інстанцій правомірно встановлено, що направлення позивачем актів узгодження ліцензій та вимоги щодо недоплаченої винагороди (роялті) після закінчення строку дії договору відповідає п.3.7 договору та визначеним ним умовам оплати; розмір винагороди (роялті) збільшений саме в межах строку дії договору; оскільки відповідачами не оплачено в повному обсязі винагороду позивачу, то зобов'язання за договором не припинилися.

Отже, оскільки мало місце прострочення боржника щодо належного (вчасного) виконання зобов'язань по сплаті роялті поза межами строку чинності договору, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача (а.с.28 т.1), позивачем правомірно донараховано суму боргу за вказану винагороду в розмірі 26 923,73 грн., зважаючи на факт зміни (збільшення) курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долару США та узгодження таких обставин зміни суми роялті відповідним ліцензійним договором від 01.02.14 №1249/02-14, судові висновки про задоволення вказаного позову є правомірними.

А тому, судові акти підлягають залишенню без змін, оскільки вони прийняті при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Фоззі-Рітейл" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.08.17 та рішення господарського суду Київської області від 31.05.2017 у справі №911/1006/17 залишити без змін.

Головуючий - суддя Б. М. Грек

Судді С. К. Могил

В. В. Палій