ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23 листопада 2017 рокуСправа № 921/317/14-г/6
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув матеріали скарги № 06-2/1464 від 29 вересня 2017 року ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурдяківський спецкарєр" (вул. Надзбручна, 20, смт. Скала-Подільська, Борщівський район, Тернопільська область, 48720)

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. О. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46001)

про cтягнення боргу в сумі 63 803,05 грн.

За участю від:

стягувача - не з'явився

боржника (скаржника) - ОСОБА_2

органу ДВС ОСОБА_3

Суть справи.

В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа №921/317/14-г/6 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурдяківський спецкар'єр" до ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про стягнення боргу в сумі 63803,05 грн.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 03.06.2014 у даній справі задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурдяківський спецкарєр" та постановлено стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 63803,05 грн. - боргу, 1827 грн. сплаченого судового збору; в задоволенні клопотання ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про розстрочку виконання судового рішення - відмовлено.

20.06.2014 Господарським судом Тернопільської області видано наказ на виконання вищевказаного рішення.

29.09.2017 ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" звернувся до Господарського суду Тернопільської області із скаргою №06-2/1464 від 29.09.2017 на дії органу Державної виконавчої служби, в якій просить визнати недійсною постанову про стягнення виконавчого збору від 18.09.2017 ВП №45064487, прийняту Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області по примусовому виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області №921/317/14-г/6 від 20.06.2014.

Скарга мотивована тим, що: постановою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 №ВП 45064487 від 18.09.2017 стягнуто з ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 6563 грн. виконавчого збору; враховуючи приписи ч.2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір в сумі 6563 грн. обчислений в розмірі 10% від фактично стягненої в ході виконання суми, однак дана постанова не містить інформації щодо фактично стягненої суми по примусовому виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області від 20.06.2014 № 921/317/14-г/6; у державного виконавця відсутні підстави для винесення постанови №ВП 45064487 від 18.09.2017, оскільки жодних заходів з примусового виконання наказу № 921/317/14-г/6 від 20.06.2014 ним не було здійснено. При цьому, посилається на перелік заходів по примусовому виконанню, який передбачений ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999. А також зазначає, що рішення суду від 03.06.2014 у справі № 921/317/14-г/6 боржником виконано в добровільному порядку, про що останній повідомляв орган ДВС.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів. Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець.

Ухвалою суду від 29.09.2017 дану скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.10.2017, яке неодноразово відкладалось, востаннє на 23.11.2017.

В ході розгляду скарги, скаржником долучено до матеріалів справи: заяву від 08.11.2017 № 06-2/1665 з додатком.

В свою чергу органом ДВС, до матеріалів справи подано: заперечення від 19.10.2017 № 3736/03.3-32 з додатком.; заява б/н від 23.11.2017 з додатком.

У вищевказаному запереченні 19.10.2017 № 3736/03.3-32 Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (надалі Відділ ПРВР УДВС ГТУЮ у Тернопільській області) просить суд відмовити у задоволенні скарги, при цьому зазначаючи, що в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження №36035661 (до складу якого з 02.03.2015 входило і виконавче провадження №45064487 з примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області №921/317/14-г/6 від 20.06.2014) державним виконавцем вживалися заходи по примусовому виконанню наказу щодо стягнення боргу по даній справі, а саме неодноразово виносились постанови про арешт коштів боржника, копії яких скеровувалися на адресу банківських установ для виконання та боржнику для відома; неодноразово на адресу банків направлялися вимоги на списання коштів з рахунків боржника. Разом з цим, у запереченні зазначає, що на вирішення даних правовідносин поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Представник скаржника (боржника) в судовому засіданні 23.11.2017 підтримав скаргу, з підстав викладених у ній.

Повноважним представником Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Тернопільській області в судовому засіданні 23.11.2017 заперечено проти скарги з підстав, викладених у запереченні від 19.10.2017 №3736/03.3-32.

В судове засідання 23.11.2017 представник стягувача не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце його проведення (рекомендоване повідомлення від 10.11.2017 зі штрихкодовим ідентифікатором 630, про вручення Товариству з обмеженою відповідальністю "Бурдяківський спецкарєр" 13.11.2017, ухвали від 09.11.2017, знаходиться в матеріалах справи).

Його неявка, відповідно до ч.2 ст. 121-2, не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Судом також враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на все вищенаведене, а також достатність наявних у справі доказів, станом на 23.11.2017, скаргу № 06-2/1464 від 29.09.2017 може бути вирішено по суті.

В ході розгляду скарги учасникам судового процесу роз'яснювались їх процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст. 20,22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Технічна фіксація (звукозапис) судового засідання не здійснювалася за відсутності передбачених чинним законодавством підстав.

Розглянувши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників судового процесу, судом встановлено:

Як вже зазначалось, 03.06.2014 Господарським судом Тернопільської області прийнято рішення у справі №921/317/14-г/6, яким задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурдяківський спецкарєр"; стягнуто з ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 63803,05 грн. - боргу, 1827 грн. сплаченого судового збору; в задоволенні клопотання ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" про розстрочку виконання судового рішення - відмовлено.

20.06.2014 Господарським судом Тернопільської області видано наказ на виконання вищевказаного рішення.

13.10.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бурдяківський спецкарєр" звернулось до Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області із заявою №111 від 08.09.2014 про відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду Тернопільської області від 20.06.2014 у справі №921/317/14-г/6.

14.10.2014 державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП 45064487 з примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20.06.2014 у справі №921/317/14-г/6 про стягнення з боржника на користь стягувача 63803,05 грн. боргу та 1827 грн. судового збору, а також надано боржнику (ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України") строк з моменту винесення постанови для самостійного виконання наказу суду до 20.10.2014; зазначено, що в разі невиконання боржником в добровільному порядку рішення суду буде проводитися в примусовому порядку із стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

02.03.2015 старшим державним виконавцем Відділу ПРВР УДВС ГТУЮ у Тернопільській області Геличак О.М., керуючись ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №45064487 до зведеного виконавчого провадження №36035661.

У матеріалах справи відсутні докази про добровільне виконання боржником рішення суду у встановлений строк до 20.10.2014.

Доказів цього не має і в боржника.

Оскільки боржником не було виконано наказу Господарського суду Тернопільської області від 20.06.2014 у справі №921/317/14-г/6 у строк, визначений органом ДВС для добровільного виконання, останній в межах зведеного виконавчого провадження вживав заходи по примусовому виконанню вказаного наказу, які полягають у неодноразовому винесенню постанов про арешт коштів боржника на протязі 2015 - 2017 років та неодноразовому направленню на адресу банків вимог на списання коштів з рахунків боржника на протязі 2016 2017 року, в межах зведеного виконавчого провадження №36035661.

У своїй письмовій інформації ТОВ "Бурдяківський спецкарєр" (заява №127 від 31.08.2017), адресованій Відділу ПРВР УДВС ГТУЮ у Тернопільській області, зазначає, що в жовтні 2016 року названим органом ДВС, в межах зведеного виконавчого провадження №36035661 з боржника в користь стягувача стягнуто 18986,57 грн., які зараховані на погашення судових витрат в хронологічному порядку, зокрема, з них - 1827 грн. (судовий збір, стягнений рішенням суду від 03.06.2017 у справі №921/317/14-г/6) на повне погашення судових витрат по позову стосовно боргу філії Бережанський Райавтодор.

Окрім того, 13.07.2017 боржником (враховуючи призначення платежу: оплата по справі № 921/317/14-г/6) в повній мірі самостійно погашено борг по філії Бережанський Райавтодор, а саме 63803,07 грн. А відтак, стягувач стверджує, що станом на 31.08.2017 повністю погашені боргові зобовязання, зокрема по філії Бережанський Райавтодор (судова справа №921/317/14-г/6, рішення від 03.06.2014 65630,05 грн.).

Часткове виконання органом ДВС судового рішення (наказу) у справі №921/317/14-г/6 щодо примусового стягнення судових витрат в сумі 1827 грн. визнав в судовому засіданні 23.11.2017 представник боржника.

Сплата боржником решти присудженого в розмірі 63803,05 грн. відбулась не в порядку, регламентованому законодавством (на вказані ДВС рахунки та в порядку визначення черговості задоволення вимог), а безпосередньо на рахунок стягувача у справі №921/317/14-г/6.

04.09.2017 на адресу органу ДВС надійшла заява стягувача про повне погашення боргу, зокрема у справі №921/317/14-г/6.

В матеріалах справи міститься платіжне доручення №48 від 13.07.2017, згідно якого філія "Бережанський райавтодор" сплатила ТОВ "Бурдяківський спецкарєр" (стягувачу) кошти в сумі 63803,07 грн., з призначенням платежу: погашення боргу згідно справи №921/317/14-г/6 від 03.06.2014, Господарський суд Тернопільської області.

18.09.2017 Головним державним виконавцем Відділу ПРВР УДВС ГТУЮ у Тернопільській області Наконечною І.В. винесено постанову №ВП 45064487 про закінчення виконавчого провадження, на підставі п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" - фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Пунктом 2 вказаної постанови зазначено, що постанову про стягнення виконавчого збору виведено в окреме провадження.

Того ж, 18.09.2017 Головним державним виконавцем Відділу ПРВР УДВС ГТУЮ у Тернопільській області Наконечною І.В. винесено постанову №ВП 45064487 про стягнення 6563 грн. виконавчого збору з ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор".

Законність останньої, в судовому порядку і оспорюється боржником, у його скарзі № 06-2/1464 від 29.09.2017.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, оцінивши докази, суд прийшов до висновку що скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

У відповідності до вимог частини 1 статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно п.п. 6, 7 Розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

Зокрема, з рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 (у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) слідує, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За загальним правилом, новий акт законодавства застосовується до тих прав та обовязків, що виникли після набрання ним чинності. В той же час, це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватися на закони та інші нормативно-правові акти, які помякшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Дані висновки викладені в рішенні Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001.

Таким чином, до спірних правовідносин, які виникли з приводу законності винесення постанови ВП № 45064487 від 18.09.2017 про стягнення виконавчого збору слід застосовувати Закон України Про виконавче провадження№1404-VIII від 02.06.2016, а щодо правовідносин, які існували до його прийняття - Законом України Про виконавче провадження № 606-XIV від 21.04.1999.

В силу положень статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 (в редакції, чинній на момент відкриття ВП №45064487) Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 (в редакції, чинній на момент відкриття ВП №45064487) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 (в редакції, чинній на момент відкриття ВП №45064487).

Частиною 1 статті 27 Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 (в редакції, чинній на момент відкриття ВП №45064487) визначено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження) передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 з наступними змінами і доповненнями виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем (з боржника) у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами частини 5 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 з наступними змінами і доповненнями виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч.9 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 з наступними змінами).

Судом встановлено та визнається скаржником, що виконавчий документ у справі №921/317/14-г/6 боржник не виконав (навіть частково) як до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, так і в термін, визначений цією постановою для добровільного виконання.

Постановою органу ДВС від 18.09.2017 виконавче провадження по виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області від 20.06.2014 №921/317/14-г/6 закінчено саме на підставі п.9 ч.1 ст.39, 40 Закону України "Про виконавче провадження", в чинній на той час редакції. Тобто, через фактичне виконання рішення суду згідно з виконавчим документом.

Дана постанова (в т.ч. з мотивів її прийняття) сторонами не оскаржена відтак є чинною.

Враховуючи вищеперелічені положення ст.ст. 27,39 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 боржник не звільнявся від сплати виконавчого збору, у разі закінчення виконавчого провадження із названої підстави.

Як зазначалось вище, боржник ОСОБА_5 підприємство "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" не виконав добровільно наказ Господарського суду Тернопільської області від 20.06.2014 у справі №921/317/14-г/6 у встановлений органом ДВС строк (до семи днів) до 20.10.2014, у звязку з чим останній вживав заходи по примусовому виконанню вказаного наказу, зокрема, як стверджується самими же стягувачем і боржником в примусовому порядку з останнього було стягнуто суму судового збору в розмірі 1827 грн.

Таким чином, оскільки належні до сплати кошти частково стягнуті (в сумі 1827 грн.) органом ДВС та частково погашені боржником (в сумі 63803,05 грн.) в межах виконавчого провадження та поза межами визначених законодавством строків для самостійного виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що здійснена боржником сплата не є самостійним виконанням рішення суду в розумінні вимог закону, адже початок примусового виконання рішення пов'язаний зі спливом строків для самостійного виконання рішення, що унормовано ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV.

Таким чином, розрахований державним виконавцем розмір виконавчого збору - 10% від стягнутої суми коштів в розмірі 65630,05 грн. (63803,05 грн. та 1827 грн. судового збору), а саме 6563 грн. відповідає приписам чинного законодавства.

Така ж правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 21.03.2017р. у справі №911/600/15.

Відповідно до змісту п. 3 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на наведене, приписи згаданих норм закону, вимоги ДП "Тернопільський облавтодор" викладені у скарзі № 06-2/1464 від 29.09.2017 на дії Відділу ПРВР УДВС ГТУЮ у Тернопільській області щодо визнання недійсною постанови про стягнення виконавчого збору від 18.09.2017 ВП №45064487, винесеної останнім по примусовому виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області від 20.06.2014 у справі №921/317/14-г/6, не підлягають до задоволення.

Аналогічним чином вирішено Господарським судом Тернопільської області скарги, подані ДП "Тернопільський облавтодор" на дії Відділу ПРВР УДВС ГТУЮ у Тернопільській області (ухвала від 30.08.2017 у справі №921/577/15-г/8, ухвала від 29.08.2017 у справі №921/1208/13-г/17, ухвала від 30.08.2017 у справі №921/509/14-г/10, ухвала від 30.08.2017 у справі №921/103/14-г/9, ухвала від 29.08.2017 у справі №921/668/13-г/17, які залишені без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 17.10.2017, 01.11.2017, 02.11.2017, 02.11.2017, 13.11.2017 у відповідних справах).

У відповідності до ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Однак, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Предметом оскарження у поданій скарзі №06-2/1464 від 29.09.2017 ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" щодо винесення постанови від 18.09.2017 ВП №45064487 про стягнення з боржника виконавчого збору, при виконанні наказу Господарського суду Тернопільської області №921/317/14-г/6 від 20.06.2014 є дії та рішення державного виконавця, вчинені і прийняті в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа, виданого саме судом, а не іншим органом ДВС.

А відтак, твердження скаржника про те, що на вирішення даних правовідносин поширюється юрисдикція адміністративних судів є помилковим та не відповідає приписам ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" та не береться судом до уваги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4-3,12, 33, 35, 43, 86, 121-2 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні скарги № 06-2/1464 від 29.09.2017 ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про визнання недійсною постанови про стягнення виконавчого збору від 18.09.2017 ВП №45064487, прийнятої Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області по примусовому виконанню наказу Господарського суду Тернопільської області від 20.06.2014 у справі №921/317/14-г/6 відмовити.

На ухвалу господарського суду сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня прийняття ухвали, через місцевий господарський суд.

Суддя І.П. Шумський