ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017 року Справа № 904/8859/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. - доповідач,

судді: Кузнецов В.О., Науменко І.М.

Секретар судового засідання Пінчук Є.С.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №216/10.17-18/1/2017 від 06.10.2017 р., представник;

від третьої особи: ОСОБА_2, довіреність №б/н від 01.10.2017 р., представник;

представники відповідачів - 1,2 до зали судового засідання не з'явились.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Вальфар" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.17р. у справі №904/8859/17

за позовом Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Вальфар", смт.Губиниха-1 Дніпропетровська область

до відповідача-1 Комунального закладу "Новомосковська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради, м. Новомосковськ Дніпропетровська область

до відповідача-2 Дніпропетровської обласної ради, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору товариство з обмеженою відповідальністю "Адмотіс"

про визнання за Приватним підприємством виробничо-комерційна фірма "Вальфар" переважного права на укладення договору оренди на новий строк щодо приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.17р. у справі №904/8859/17 (суддя Бондарєв Е.М.) позовну заяву Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Вальфар" і додані до неї документи повернуто без розгляду на підставі п.1, п.6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду обґрунтована тим, що позовну заяву від 09.10.2017 підписала не уповноважена особа, до позовної заяви не надано належних доказів відправлення позовної заяви від 09.10.2017 з доданими до неї документами на адресу відповідача-1,2 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач - Приватне підприємство виробничо-комерційної фірми "Вальфар" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, позовну заяву направити до господарського суду Дніпропетровської області, в порядку ст.49 ГПК України вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Посилаючись на положення п.3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 №18, скаржником зазначено, що господарський суд маючи сумніви щодо повноважень представника позивача, мав перевірити їх при підготовці справи до судового розгляду.

Крім того, як зазначено скаржником, у розумінні ст.32 ГПК України поштова квитанція та опис вкладення в цінний лист з реєстром поштових відправлень та відбитками штампів поштового відправлення, додані до позовної заяви, є належними доказами направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками. У випадку сумніву їх вірогідності, чи дійшовши висновку про недостатність таких доказів, місцевий господарський суд міг витребувати додаткові докази, але не мав законних підстав для повернення позовної заяви без розгляду.

На виконання ухвали до Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.11.17р. позивачем надано до суду оригінали матеріалів позовної заяви з додатками, які були залучені колегією суддів до матеріалів справи.

Від відповідача-1 надійшла заява про розгляд справи без участі сторони.

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що неявка представника відповідача-1 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, матеріали справи є достатніми для її розгляду, а апеляційний суд обмежений п'ятнадцятиденним строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача-1.

Заслухавши присутніх у судовому засіданні представників, дослідивши докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів даної справи вбачається, що Приватне підприємство виробничо-комерційної фірми "Вальфар" звернулось до господарського суду Дніпропетровській області з позовом до Комунального закладу "Новомосковська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради, Дніпропетровської обласної ради про про визнання за приватним підприємством виробничо-комерційна фірма "Вальфар" переважного права на укладення договору оренди на новий строк щодо приміщення, загальною площею 28,2 кв.м., розташоване за адресою: 51208, Дніпропетровської області, м. Новомосковськ, вул.Радянська, 238, на 1 поверсі лікарні, на умовах: місячна плата за нерухоме майно, загальною площею 28,20 кв.м. - 9 300,00 грн. для розміщення аптечного пункту та ефективне використання об'єкта оренди за цільовим призначенням.

Ухвалою господарського суду від 11.10.17р. у справі позовну заяву Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Вальфар" і додані до неї документи повернуто без розгляду на підставі п.1, п.6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання щодо відповідності закону та обґрунтованості винесеної судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до п.1, п.6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо, зокрема, позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Повертаючи без розгляду на підставі п. 1 ст. 63 ГПК України позовну заяву і додані до неї документи, господарський суд в оскаржуваній ухвалі послався на те, що довіреність №216/10.17-18/1/2017 від 06.10.2017 року, яка додана до позовних матеріал в якості доказу наявності повноважень у ОСОБА_1, містить в собі вичерпний перелік прав якими довіритель наділяє представника, тоді як із зазначеного кола прав не вбачається, що ОСОБА_1 уповноважений на підпис позовних заяв. В той же час, у зазначеній довіреності, вказано, що ОСОБА_1 наділений правом подавати до суду позовні заяви, а отже, право подання позовної заяви та право підпису позовної заяви не є тотожними правами, тому позовну заяву від 09.10.2017 підписано не уповноваженою особою.

Колегія суддів із законністю та обґрунтованістю вказаного висновку не може погодитись, з огляду на наступне.

Так, позовна заява Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Вальфар" підписана представником позивача - ОСОБА_1 на підставі довіреності №216/10.17-18/1/2017 від 06.10.2017 року.

Відповідно до статті 28 Господарського процесуального кодексу України керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Згідно ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Частиною 3 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Таким чином, у вказаній довіреності представника чітко встановлено обсяг прав (з урахуванням конкретних обмежень) представника при здійсненні ним представницьких функцій й у розумінні статті 22 ГПК України представник має необхідний обсяг прав встановлений довіреністю на ведення справи. Водночас інших обмежень, в тому числі про обмеження щодо права підпису позовних заяв, довіреність №216/10.17-18/1/2017 від 06.10.2017 року не містить.

За розясненнями, наведеними у п. 3.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо господарський суд має сумніви стосовно наявності у особи, яка підписала позовну заяву, відповідних повноважень, він у процесі підготовки справи до судового розгляду витребує у позивача докази на підтвердження таких повноважень. У разі їх неподання суд виносить ухвалу про залишення позову без розгляду. Якщо позовну заяву підписано особою на підставі виданої їй довіреності, до заяви має бути додано оригінал або належно завірену копію такої довіреності. У разі коли до позовної заяви, підписаної представником позивача, не додано оригіналу або належно завіреної копії довіреності, але в цій заяві вміщено посилання на номер і дату довіреності, то господарський суд, приймаючи заяву до розгляду, витребує у позивача таку довіреність, а в разі її неподання виносить ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Отже, за необхідністю суд має можливість витребувати додаткові докази по підготовці справи до розгляду.

З вищенаведеного вбачається, що Приватним підприємством виробничо-комерційної фірми "Вальфар" було уповноважено ОСОБА_1 бути представником з усіма правами сторони, передбаченими Господарським процесуальним кодексом, тим самим і з правом подання позову, а отже і його підпису.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було фактичних підстав для висновку про те, що позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати (п. 1 ст. 63 ГПК України), а відтак повернення позову без розгляду є неправомірним.

Крім того, повертаючи без розгляду позовну заяву місцевий господарський суд виходив з того, що у якості доказу направлення сторонам позовної заяви з доданими до неї документами позивачем надано фіскальні чеки від 09.10.2017 року та описи вкладення у цінні листи стосовно направлення копій позовних заяв від 06.10.2017, тоді як до суду подана позовна заява яка датується 09.10.2017, у зв'язку з чим судом зроблено висновки про надіслання іншої позовної заяви.

Проте, з таким висновком місцевого господарського суду погодитись не можна.

Частиною 1 ст. 56 ГПК України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, як підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

На виконання вимог вищевказаної норми, позивачем у якості доказу направлення відповідачам та третій особі позовної заяви з доданими до неї документами, позивачем було надано фіскальні чеки від 09.10.2017 року та описи вкладення у цінні листи.

Згідно зі ст. 32 ГПК України опис вкладення в цінний лист із відтиском штампу поштового відділення є належним доказом направлення копії позовної заяви з додатками. У випадку сумніву його вірогідності, чи дійшовши висновку про недостатність таких доказів, суд міг витребувати додаткові докази, але не мав законних підстав для повернення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, на підтвердження виконання вимог ст. 56, 57 ГПК України в частині направлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем надано належні докази, з яких вбачається факт відправлення відповідачу-1,2, третій особі копії позовної заяви та доданих до неї документів.

За наведених обставин у господарського суду Дніпропетровської області були відсутні достатні правові підстави, встановлені п.1, п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України для повернення без розгляду позовної заяви, а оскаржувана ухвала прийнята ним з неправильним застосуванням норм процесуального права, що є підставою для її скасування та передачі позовних матеріалів на розгляд господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/8859/17 згідно з ч.7 ст. 106 ГПК України.

Також, апеляційний суд враховує, що відповідно до пункту 4.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині 7 статті 106 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105,106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Вальфар" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 11.10.17р. у справі №904/8859/17 скасувати.

Матеріали справи передати господарському суду Дніпропетровської області до розгляду зі стадії прийняття.

Господарському суду Дніпропетровської області здійснити розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом цієї апеляційної скарги, за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 30.11.2017р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.М. Науменко