ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

23 листопада 2017 р. Справа № 902/901/17

Господарський суд Вінницької області в складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Павловій Т.С., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м.Київ

до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації, м.Вінниця

про стягнення 129523,7 грн заборгованості за надані телекомунікаційні послуги громадянам, що мають пільги

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 1486 від 20.12.2016 року);

відповідача ОСОБА_2 (доручення №2762 від 06.06.2017 року), яка була присутня до оголошення перерви в судовому засіданні. Після перерви в судове засідання не з'явилась

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації 129523,7 грн заборгованості за надані телекомунікаційні послуги громадянам, що мають пільги.

Ухвалою суду від 26.09.2017 порушено провадження у справі №902/901/17; судове засідання було призначено на 26.10.2017.

20.10.2017 на адресу суду надійшов відзив Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації за підписом начальника управління, яким останній проти позову заперечує в повному обсязі та просить суд в його задоволенні відмовити з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

20.11.2017 від відповідача до суду надійшло клопотання про припинення провадження у справі, яке мотивоване тим, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Розглянувши вказане клопотання в судовому засіданні, 26.10.2017, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на його необґрунтованість, а також те, що спір у вказаній справі не є публічно-правовим, а є спором про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, тобто випливає з цивільно-правових стосунків.

Представником відповідача заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача, оскільки підставою позову є надання послуг пільговій категорії населення, що мешкає в м.Вінниці.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти твердження представника відповідача та зазначив, що в позовній заяві було допущено описку, яку було усунено шляхом подачі відповідної заяви. Так, послуги надавалися пільговій категорії населення, що мешкають у Вінницькому районі, а не в місті Вінниця.

З огляду на неповне виконання відповідачем вимог суду, викладених в ухвалі від 26.09.2017, стосовно подання документів, за клопотанням останнього, з метою надання Управлінню праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації можливості перевірити обсяг наданих позивачем послуг громадянам, що проживають у Вінницькому районі та мають пільги, протягом заявленого в позові періоду, в судовому засіданні, 26.10.2017, оголошено перерву до 23.11.2017 до 10 год. 30 хв.

Під час слухання справи, 23.11.2017, представник відповідача суду пояснив, що Управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації не виконано взятого на себе в судовому засіданні 26.10.2017 обов'язку (не перевірено в якому обсязі надано позивачем за заявлений в позові період телекомунікаційних послуг громадянам, які мають пільги і проживають у Вінницькому районі, оскільки "відповідач у справі є неналежним").

За клопотанням представника відповідача, з метою забезпечення йому можливості надати пояснення щодо наявності чи відсутності заперечень до визначених позивачем в позовній заяві обсягів наданих послуг, а також доказів в спростування доводів позивача про місце проживання осіб, яким були надані послуги з урахуванням пільг встановлених чинним законодавством, судом оголошено перерву в судовому засіданні до 16:00 год.

Після перерви до суду з'явився представник позивача, відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив.

23.11.2017 під час перерви від відповідача до суду надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача, оскільки підставою позову є надання послуг пільговій категорії населення, що мешкає в м.Вінниці.

Присутній в судовому засіданні представник позивача проти заміни відповідача заперечив, наполіг на стягненні позовних вимог у справі №902/901/17 з Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації.

Розглянувши клопотання відповідача про заміну неналежного відповідача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання з огляду на його необґрунтованість, оскільки, як вбачається з позовної заяви, доданих до неї доказів та заяви позивача про уточнення позовних вимог послуги надавалися пільговій категорії населення, що мешкає у Вінницькому районі, а не в місті Вінниця.

23.11.2017 під час перерви від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване неможливістю прибуття в судове засідання після перерви у зв'язку із участю представника відповідача в іншому судовому засіданні.

У суду відсутня можливість відкласти розгляд справи на іншу дату в межах строку, передбаченого ст.69 ГПК України, з належним повідомленням сторін про час і місце розгляду справи за їх участю.

Відповідно до приписів ст.28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Суд зобов'язував сторін забезпечити явку в судове засідання уповноважених представників сторін, а не конкретних осіб.

До того ж згідно з частиною третьою статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Неподання або несвоєчасне подання доказів, неявка в судове засідання уповноважених представників на виклик суду з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Суд дійшов висновку про те, що відповідач зловживає своїми правами та нехтує обов'язками з метою затягування судового процесу.

Разом з тим, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання.

В судовому засіданні 23.11.2017 представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

Розглянувши матеріали господарської справи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що ним за період з 01 грудня 2015 року по 31 грудня 2016 року (включно) надано послуги на пільговій основі, вартість яких підлягає відшкодуванню на загальну суму 129523,70 грн (з урахуванням боргу за попередній період в розмірі 1,10 грн), що стверджується розрахунком боргу, розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг та актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги зв'язку, на які надаються пільги тощо (а.с. 10-66, 103-238).

З огляду на що, як стверджує позивач, борг відповідача перед позивачем станом на час звернення останнього з даним позовом до суду становить 129523,70 грн.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" надає телекомунікаційні послуги згідно Закону України "Про телекомунікації" №1280-ІV від 18.11.2003, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, інших законодавчих актів України.

Позивач, як постачальник послуги звязку, надає телекомунікаційні послуги кожному, хто до нього звернеться в силу ст.633 Цивільного кодексу України, оскільки послуга звязку є предметом публічного договору.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації" оператори телекомунікацій повинні надавати споживачам, які мають установлені законодавством пільги, телекомунікаційні послуги з урахуванням цих пільг, відповідно до законодавства України.

Законом України від 22.10.1993 р. №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Законом України від 23.03.2000 р. №1584-ІІІ "Про жертви нацистських переслідувань", Законом України від 28.02.1991 р. №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждаливнаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України від 24.03.2008 р. №203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Законом України від 26.04.2001 р. №2402-ІІІ "Про охорону дитинства" для категорій осіб, визначених цими законами встановлені пільги з оплати за послуги звязку.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг зв'язку окремим категоріям споживачів на пільговій основі, та відшкодування витрат за надані послуги розпорядником коштів.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" визначає, що телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відповідно до підпункту б пункту 4 частини 1 статті 89 та частини 1 статті 102 Бюджетного кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення боргу), видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Частиною 4 статті 48 Бюджетного кодексу України встановлено, що зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

Згідно частини 6 вказаної норми: "Бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень."

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідачем доказів щодо проведення розрахунків з позивачем суду не надано. Окрім цього, управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації зауважень стосовно факту надання публічним акціонерним товариством "Укртелеком" послуг населенню на пільгових умовах в обсягах, визначених до стягнення, ні під час підписання акту звіряння розрахунків з відповідачем станом на 17.10.2017 за період з 01.12.2015 по 31.12.2016, ні станом на час розгляду справи не надходило.

Відсутність коштів не є підставою для звільнення від виконання зобов'язання відповідно до ч.2 ст.617 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, а також з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №3-28гс12 та у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі в розмірі 129523,7 грн підлягають задоволенню.

Позивач при подачі позову до суду згідно платіжного доручення №116 від 13.09.2017 фактично сплатив 1942,90 грн судового збору із позовних вимог про стягнення 129523,7 грн.

Разом з тим, із позовних вимог про стягнення 129523,7 грн. згідно закону сплачується судовий збір в сумі 1942,85 грн, що на 0,05 грн менше, ніж сплачено позивачем при подачі позову.

Тобто переплата позивачем судового збору при зверненні останнього з позовом складає 0,05 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на те, що позивач не звертався до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору із державного бюджету, враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", станом на 07.11.2017, суд не вирішує питання про повернення позивачу сплаченого судового збору із державного бюджету.

За таких обставин, питання щодо повернення позивачу надмірно сплаченого судового збору в сумі 0,05 грн буде розглянуто судом у разі звернення позивача до суду із відповідною заявою.

Витрати на судовий збір в сумі 1942,85 грн підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-2 - 4-4, 32 - 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації (21032, м.Вінниця, вул.Грибоєдова, буд.10-А; ) на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м.Київ, бул.Т.Шевченка, 18; ) 129523,7 грн боргу по компенсації витрат за надання послуг зв'язку на пільговій основі та 1942,85 грн відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Повне рішення складено 29 листопада 2017 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу - Управлінню праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації (21032, м.Вінниця, вул.Грибоєдова, б.10А)