донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

08.11.2017 справа №905/3395/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від третьої особи: розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Не зявився ОСОБА_4 за довіреністю Не зявився Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія Будводоканал, м. Маріуполь, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від25 квітня 2017 р. (повний текст складено та підписано 27.04.2017р.)
у справі№ 905/3395/16 (головуючий суддя Мельниченко Ю.С., судді Чорненька І.К., Попов О.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія Будводоканал, м. Маріуполь, Донецька область
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Комунального підприємства Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Маріуполь, Донецька область Управління Державної казначейської служби України у місті Маріуполь Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область
простягнення заборгованості у розмірі 415 335 грн. 94 коп.
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.04.2017р. у справі №905/3395/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія Будводоканал, м. Маріуполь, Донецька область до Комунального підприємства Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Маріуполь, Донецька область за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління Державної казначейської служби України у місті Маріуполь Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область про стягнення інфляційних втрат у розмірі 116904,12 грн., 3% річних у розмірі 9128,62 грн. за договором №53 від 25.11.2013р. та стягнення суми основного боргу у розмірі 167 480,39 грн., інфляційних втрат у розмірі 112 999,01 грн., 3% річних 8823,80 грн. за договором №31 від 12.08.2013р. (з урахуванням заяви вих.№87 від 07.02.2017р. про зменшення розміру позовних вимог) задоволені частково: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №31 від 12.02.2013р. у розмірі 167 480,39 грн., інфляційні втрати за договором №31 від 12.02.2013р. у розмірі 5 006,83 грн., 3 % річних за договором №31 від 12.02.2013р. у розмірі 1 610,56 грн., інфляційні втрати за договором №53 від 25.11.2013р. у розмірі 5 179,86 грн., 3 % річних за договором №53 від 25.11.2013р. у розмірі 1 666, 22грн. та витрати зі сплати судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Товариством з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія Будводоканал, м. Маріуполь, Донецька область подана апеляційна скарга, відповідно до якої останнє просить частково скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, визначивши належний розмір 3 % річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача. Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства та дійшов помилкового висновку про визначення періоду нарахування 3% річних та інфляційних втрат з дня отримання претензії відповідачем.

Представник відповідача заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін, про що також зазначив у відзиві на апеляційну скаргу.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання не зявились, причини неявки до суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія Будводоканал, м. Маріуполь, Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального підприємства Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Маріуполь, Донецька область за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління Державної казначейської служби України у місті Маріуполь Донецької області, м. Маріуполь, Донецька область про стягнення суми основного боргу у розмірі 167 480,39 грн., інфляційних втрат у розмірі 116904,12 грн., 3% річних у розмірі 9128,62 грн. за договором №53 від 25.11.2013р., а також інфляційних втрат у розмірі 112 999,01 грн., 3% річних 8823,80 грн. за договором №31 від 12.08.2013р. (з урахуванням заяви вих.№87 від 07.02.2017р. про зменшення розміру позовних вимог).

Позовні вимоги до Комунального підприємства Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Маріуполь, Донецька область обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів підряду №31 від 02.10.2013р. та №53 від 25.11.2013р. в частині проведення оплати у встановлені строки за виконані роботи.

Як зазначає позивач, за наведеними договорами останній у жовтні грудні 2013р. виконував для відповідача роботи, що підтверджує долученими до матеріалів справи актами приймання виконаних робіт. При цьому, вартість виконаних робіт відповідач сплатив частково та з порушенням строків, встановлених умовами договорів, у звязку з чим позивачем на суму заборгованості нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання відповідачем його зобов'язань за договорами підряду №31 від 02.10.2013р. та №53 від 25.11.2013р. щодо своєчасної оплати вартості виконаних позивачем робіт. Одночасно, господарський суд, здійснюючи перерахуванок заявлених позивачем до стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про необхідність їх нарахування з дня отримання претензії відповідачем, оскільки умовами договорів не визначено конкретного строку для оплати вартості виконаних робіт.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду підлягає зміні в частині визначення розмірів 3% річних та інфляційних втрат з наступних підстав.

Так, 25.11.2013р. між Комунальним підприємством Маріупольське виробниче водопровідно-каналізаційне господарство (далі Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія Будводоканал (далі підрядник) укладено договір підряду №53 (далі договір №53), за умовами якого Підрядник зобовязується у 2013 році, виконати роботи з капітального ремонту водоводу від ВНС Мирний в Іллічівському р-ні м.Маріуполя в обсязі, який докладно зазначений в проектно-кошторисній документації до цього договору, а Замовник зобовязується прийняти і оплатити такі роботи відповідно до ДБН Д1.1.-1-2000.

Пунктом п.3.1. договору передбачено, що остаточні розрахунки за виконані роботи здійснюватимуться на підставі рахунку, дефектного акту, кошторису та акта приймання виконаних підрядних робіт за повністю виконані роботи.

Згідно умов п. 3.2. Договору, підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, готує відповідні документи (акт форми КБ-2В та довідку КБ-№3) і подає їх для підписання замовнику в 3-денний строк після виконання робіт. Замовник зобовязаний підписати надані Підрядником документи, що підтверджують факт виконання робіт або обґрунтування причини відмови від їх підписання в 10-денний строк з моменту отримання.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками Сторін. Договір діє до 31.12.2013р. та в будь-якому разі до повного виконання своїх зобовязань обома сторонами за даним договором (п. 10.1. договору).

02.10.2013р. між Комунальним підприємством Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства (далі Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія Будводоканал (далі Підрядник) укладено Договір підряду №31 (далі договір №31), за умовами якого Підрядник зобовязується виконати за завданням Замовника з використанням своїх матеріалів, механізмів, обладнання та транспорту, а замовник зобовязаний прийняти та оплатити наступну роботу: Капітальний ремонт водоводу по вул. К.Либкнехта в Жовтневому районі м. Маріуполь, у відповідності до ДБН Д 1.1-1-2000.

Відповідно до п.3.1. Договору, остаточні розрахунки за виконані роботи здійснюватимуться на підставі дефектного акту, кошторису та акта приймання виконаних підрядних робіт за повністю виконані роботи.

Пунктом 3.2. Договору визначено, що підрядник визначає обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, готує відповідні документи (акт форми КБ-2В та довідку КБ-№3) і подає їх для підписання замовнику в 3-денний строк після виконання робіт. Замовник зобовязаний підписати надані підрядником документи, що підтверджують факт виконання робіт або обґрунтування причини відмови від їх підписання в 10-денний строк з моменту отримання.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками Сторін. Договір діє до 31.12.2014р. і до повного погашення своїх зобовязань обома сторонами за даним договором. (п.11.1. Договору в редакції додаткової угоди №1 до договору підряду від 02.10.2013р.).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Дослідивши укладені договори, з яких виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладені між сторонами правочини за своїм змістом та своєю правовою природою є договорами підряду, які підпадають під правове регулювання норм глави 61 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору №53 від 25.11.2013р. здійснено будівельні роботи на загальну суму 7 649 318 грн. 40 коп, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт: №1/м від 19.12.2013р. на загальну суму 2 309 984 грн. 40 коп. (вартість робіт зменшено на 51 013 грн. 20 коп. з урахуванням експертного дослідження №5 від 27.03.2015р.); №2/м від 30.12.2013р. на загальну суму 2 216 805 грн. 60 коп.; №3/м на загальну суму 3 173 541 грн. 60 коп.та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати: від 19.12.2013р., від 30.12.2013р., від 30.12.2013р.

Як встановлено місцевим господарським судом, відповідачем в якості сплати вартості виконаних робіт за договором підряду №53 від 25.11.2013р. на користь підрядника перераховано грошові кошти у розмірі 7 476 050 грн. 10 коп.

За твердженням позивача, станом на дату звернення з позовом заборгованість відповідача перед позивачем за договором №53 складала 173 268 грн. 30 коп.

Одночасно, під час розгляду у суді першої інстанції, відповідачем в якості сплати залишку основного боргу перераховано грошові кошти у розмірі 173 268 грн. 30 коп., що підтверджується платіжним дорученням №44 від 27.12.2016р., у звязку з чим позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог № 87 від 07.02.2017р.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зобовязання щодо здійснення оплати за виконані роботи за договором №53 від 27.12.2016р. відповідачем виконані у повному обсязі.

В свою чергу, факт виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором підряду №31 від 02.10.2013р. на суму 172 504 грн. 80 коп. підтверджується актом №3/12/ВК/Л приймання виконаних будівельних робіт з розрахунками одиничної вартості за грудень 2013р. від 25.12.2013р. на загальну суму 172 504 грн. 80 коп. та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2013р. від 25.12.2013р.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, останнім в якості сплати вартості виконаних робіт за договором підряду №31 від 02.10.2013р. на користь підрядника за зазначеним актом виконаних будівельних робіт перераховані грошові кошти у сумі 5 024 грн. 41 коп.

При цьому, колегією суддів враховано, що первинна документація позивача вилучена ухвалою Ворошиловського районного суду м. Донецьк від 23.04.2014р., у звязку з чим можливість надання відповідних доказів на підтвердження відсутня. Однак оплата вказаної суми відповідачем не заперечувалась ані у суді першої, ані у суді апеляційної інстанції. Протилежного суду не доведено.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Зобов'язанням, у свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено вище, умовами п.3.1. Договору №31 визначено, що остаточні розрахунки за виконані роботи здійснюватимуться на підставі дефектного акту, кошторису та акта приймання виконаних підрядних робіт за повністю виконані роботи.

Розглядаючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість встановити момент виникнення у відповідача обов'язку щодо оплати виконаних позивачем робіт, оскільки п.3.1. договору №31 не передбачено конкретного строку виконання зобовязання, а тому, у даному випадку, застосуванню підлягає ч.2. ст. 530 Цивільного кодексу України.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками господарського суду з огляду на наступне.

За приписами частини першої статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, достроково.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною (ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України).

З наявного в матеріалах справи акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013р. №3/12/ВК/Л за договором №31 (спірний, несплачений акт) вбачається, що датою підписання його сторонами є 25.12.2013р.

Таким чином, оплата виконаних робіт згідно п.3.1 договору пов'язується саме з підписанням акту приймання-передачі виконаних робіт, що відповідає нормам ч. 4 ст. 854, ч. 4 ст. 882 ЦК України, а відтак прострочення виконання відповідачем зобов'язань за договорами підряду настає з наступного дня після підписання вказаного акту.

При цьому, висновок суду першої інстанції про порушення Комунальним підприємством Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України щодо належного виконання договірних зобов'язань та, як наслідок, стягнення суми основного боргу в розмірі 167 480,39грн. є правомірним.

Крім того, у судовому засіданні 08.11.2017р. відповідачем підтверджено, що заборгованість у розмірі 167 480 грн. 39 коп. не сплачена з огляду на ненадання відповідачу документів, передбачених п. 3.1. договору, зокрему рахунку фактури.

Проте, заперечення відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки рахунок-фактура є документом, який містить лише платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною обставиною у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обовязку оплатити виконані підрядником роботи.

У звязку з порушенням відповідачем строків оплати вартості виконаних робіт, позивачем на суму заборгованості нараховано суму 3% річних за договором підряду №53 від 25.11.2013р. у сумі 9 128,62 грн., за договором підряду №31 від 12.08.2013р. у сумі 8 823,80 грн. за період з 26.03.2014р. по 31.11.2015р., а також інфляційні втрати за прострочення оплати вартості робіт за договором підряду №53 від 25.11.2013р. у сумі 116 904,12 грн., за договором підряду №31 від 12.08.2013р. у сумі 112 999,01 грн. за період з 26.03.2014р. по 31.11.2015р.

Перевіряючи розрахунки позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснюється з дати отримання претензії відповідачем (29.07.2015р., граничний строк оплати виконаних робіт 05.08.2015р.) у звязку з чим вірним періодом нарахування за висновком суду є 06.08.2015р. 30.11.2015р.

Однак, колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим з наведених вище підстав, а тому, здійснивши власний перерахунок позовних вимог в цій частині вважає, що правомірним розміром 3% річних є 8383,20грн. (за договором №31 від 12.02.2013р.) та 8672,91грн. (за договором №53 від 25.11.2013р.), а також інфляційних втрат 116 904,12грн. (за договором №53 від 25.11.2013р.) та 112 999,01грн. (за договором №31 від 12.02.2013р.)

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області зміні в частині визначення розміру 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягають розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія Будводоканал, м. Маріуполь, Донецька область задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 25 квітня 2017 р. у справі № 905/3395/16 змінити, виклавши абзаци 2, 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з Комунального підприємства Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства (, місцезнаходження 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Соборна, будинок 7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія Будводоканал (, місцезнаходження 87513, Донецька область, м.Маріуполь, двадцять пятий квартал, будинок 2, приміщення 1) заборгованість за договором №31 від 12.02.2013р. в сумі 167 480,39 грн., інфляційні втрати за договором №31 від 12.02.2013р. в сумі 112 999,01грн., 3% річних за договором №31 від 12.02.2013р. в сумі 8383,20грн., інфляційні втрати за договором №53 від 25.11.2013р. в сумі 116 904,12грн., 3 % річних за договором №53 від 25.11.2013р. в сумі 8672,91грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 6216,60грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 25 квітня 2017 р. у справі № 905/3395/16 залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства (, місцезнаходження 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Соборна, будинок 7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича компанія Будводоканал (, місцезнаходження 87513, Донецька область, м.Маріуполь, двадцять пятий квартал, будинок 2, приміщення 1) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 6823,49грн.

Господарському суду Донецької області видати накази у відповідності до вимог, які встановлені до виконавчого документу Законом України Про виконавче провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Стойка О.В.

ОСОБА_3