РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017Справа №910/15953/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акватера" Дніпропетровської області

до Національного банку України

третя особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" м. Києва

про визнання поруки та правовідношень за іпотечним договором припиненими.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: Козуб Б.Ю.,

від відповідача: Колосюк С.Л.,

від третьої особи: Василевський О.А.

СУТЬ СПОРУ :

у вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Акватера" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між Національним банком України (далі-відповідач) та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (далі-третя особа) було укладено кредитний договір № 19 від 3 березня 2009 р., згідно умов якого відповідач зобов'язався надати третій особі кредит, а остання - повернути кредит та сплатити за його користування проценти у встановленому договором розмірі.

Виконання третьою особою зобов'язання за вказаним кредитним договором було забезпечене іпотекою нерухомого майна розташованого по вул. Чкалова, 27 у м. Дніпрі загальною вартістю 24977962 грн. на підставі укладеного між ним та відповідачем договору іпотеки № 35 від 29 травня 2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 5030.

23 серпня 2017 р. він одержав від відповідача іпотечну вимогу № 41-0009/57108 від 17 серпня 2017 р. про виконання зобов'язання за указаним кредитним договором у зв'язку з неналежним його виконанням боржником.

Вказував, що він є майновим поручителем третьої особи за кредитним договором, тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення § 3 гл. 49 ЦК України, які врегульовують умови застосування поруки, у т.ч. її припинення, а не іпотечних правовідносин.

При цьому зазначав, що строк виконання третьою особою зобов'язань за цим кредитним договором сплив 23 грудня 2016 р.

Посилаючись на те, що договором від 29 травня 2014 р. строк поруки встановлений не був, вимогу до нього відповідач пред'явив після спливу шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором, позивач просив на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України визнати поруку, яка викладена у формі іпотечного договору № 35 від 29 травня 2014 р. та правовідношень за іпотечним договором припиненими. Також просив покласти на відповідача понесені ним по справі судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

У процесі розгляду справи позивач подав клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Київським апеляційним господарським судом заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Акватера" про перегляд рішення господарського суду від 9 жовтня 2017 р. у справі № 910/12109/17 та до вирішення господарським судом м. Києва справи № 910/15271/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акватера" до Національного банку України про розірвання договору. Судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки розгляд вищевказаних справ не перешкоджає розгляду даного спору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив посилаючись на безпідставність заявлених вимог, оскільки зобов'язання за укладеним з третьою особою кредитним договором не виконане, тому іпотека не припинилась. Також вказував, що згідно вимог чинного законодавства майновим поручителем є заставодавцем або іпотекодавцем, тому застава та порука є різними видами забезпечення зобов'язання і норми, які регулюють поруку, не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем.

У процесі розгляду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі-третя особа).

Третя особа у письмових поясненнях на позовну заяву, її представник у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що іпотека не припинена. Зазначала, що застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення зобов'язання, до яких слід застосовувати відповідні норми права.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 3 березня 2009 р. між відповідачем та третьою особою було укладено кредитний договір № 19, згідно умов якого відповідач зобов'язався надати третій особі кредит, а остання - повернути кредит та сплатити за його користування проценти у встановленому договором розмірі.

Виконання третьою особою зобов'язання за вказаним кредитним договором було забезпечене іпотекою нерухомого майна розташованого по вул. Чкалова, 27 у м. Дніпрі загальною вартістю 24977962 грн. на підставі укладеного між позивачем та відповідачем договору іпотеки № 35 від 29 травня 2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 5030.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями представників сторін, третьої особи, наявними у справі копіями вищезазначених договорів.

Як вбачається з матеріалів, 23 серпня 2017 р. позивач одержав від відповідача вимогу № 41-0009/57108 від 17 серпня 2017 р. про виконання зобов'язання за указаним кредитним договором у зв'язку з неналежним його виконанням боржником.

Заявлені позивачем вимоги зводяться до того, що до правовідносин, які виникли з договору іпотеки від 29 травня 2014 р., за яким він виступив майновим поручителем третьої особи, підлягають застосуванню відповідні положення законодавства, які регулюються відносини з договору поруки. Тому оскільки строк поруки встановлений не був, вимогу до нього відповідач пред'явив після спливу встановленого ст. 559 ЦК України шестимісячного строку від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором, то порука за указаним договором є припиненою.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель - особа, яка передає з іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника.

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки (ст. 11 Закону).

Застава (іпотека) і порука є різними видами забезпечення зобов'язань, тому норми, які регулюють поруку, не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо-/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 р. у справі № 6-109цс14.

Посилання позивача щодо правової природи спірного правочину як договору поруки суперечать чинному законодавству, змісту цього договору, тому є безпідставними.

Згідно із вимогами ст.ст. 598, 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 указаного Закону іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Закон України "Про іпотеку" є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст. 17 цього Закону містять виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний визначений у статті 593 ЦК України.

Враховуючи, що зобов'язання за кредитним договором № 19 від 3 березня 2009 р. не були припинені, то підстави для визнання припиненим іпотечного договору від 29 травня 2014 р. відсутні.

За таких обставин у задоволенні позову відповідно до вимог ст.ст. 16, 526, 599 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Акватера" Дніпропетровської області відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар