РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017Справа №910/17701/17

За позовомФізичної особи - підприємця Магаляса Олега Леонідовича;
До Фізичної особи - підприємця Шияна Олександра Петровича;
Простягнення 20 086,55 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Вєніков О.Д., представник за довіреністю № б/н від 17.07.2017 р.; Єпанчінцев О.С., представник за довіреністю № б/н від 17.07.2017 р.;
Від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Магаляс Олег Леонідович звернувся до суду з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця Шияна Олександра Петровича 11 358,60 грн. заборгованості з орендної плати за договором від 11.08.2014 № 12-К, 7 811,17 грн. інфляційних втрат та 913,78 грн. 3 % річних.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/17701/17 від 12.10.2017, яку призначено до розгляду на 14.11.2017.

У судове засідання, призначене на 14.11.2017, відповідач уповноваженого представника не направив, хоча був належним чином і завчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (повідомлення про вручення копії ухвали від 12.10.2017 в матеріалах справи), вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, відзиву на позовну заяву не надав, заявлені вимоги не оспорив. Враховуючи вищенаведене та відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про взаємовідносини сторін.

У ході розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Згідно з позовною заявою, усними і письмовими поясненнями представників позивача позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем грошових зобов'язань за договором суборенди та відсутністю правових підстав для невнесення плати за користування приміщенням.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Магаляс Олег Леонідович в якості орендаря та фізична особа - підприємець Шиян Олександр Петрович в якості суборендаря 11.08.2014 року уклали договір суборенди № 12-К, за умовами якого орендар передає, а суборендар приймає у тимчасове платне користування на строк, визначений у даному договорі на умовах оренди без права викупу частину нежитлового приміщення загальною площею 2,06 кв м, яке розташоване на першому поверсі у будівлі за адресою: м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21 з метою розміщення майстерні по ремонту ювелірних виробів.

Відповідно до п. 1.4 договору строк оренди приміщення встановлюється з моменту підписання акту прийому-передачі приміщення в суборенду і до кінця строку дії договору.

Строк дії договору було встановлено у розділі 8, де вказувалося, що договір вступає в силу з моменту його підписання і дійсний до 31.08.2015.

01.12.2015 позивач та відповідач підписали додаткову угоду про внесення змін до договору суборенди, виклавши п. 8.1 основного договору в іншій редакції, встановивши, що строк дії договору закінчується 31.01.2015.

Долученим до матеріалів справи двосторонніми актами приймання-передачі приміщення від підтверджується факт передачі орендодавцем орендареві обумовленого договором приміщення 01.09.2014 та його повернення орендарем орендодавцеві 31.01.2015 у зв'язку із закінченням строку дії договору.

Спір у справі виник у зв'язку з несвоєчасним та неналежним виконанням відповідачем обов'язку з внесення орендної плати, а також компенсації комунальних і сервісно-експлуатаційних послуг.

Так, позивач стверджує, що заборгованість відповідача становить 11 358,600 грн. та складається з невнесених сум орендної плати і вартості комунальних та сервісно-експлуатаційних послуг за вересень 2014 року в сумі 3 021,30 грн., жовтень 2014 року в сумі 2 905,97 грн., листопад 2014 року в сумі 2 963,63 грн., грудень 2014 року в сумі 3 433,20 грн. та січень 2015 року в сумі 3 570,50 грн. за вирахуванням сплачених відповідачем кошів в сумі 1 652,00 грн. та 2 884,00 грн. у жовтні 2014 року.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач передав відповідачеві у найм майно, отримане ним в оренду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Н.С.К. СІТІ" (04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, 25, ідентифікаційний код 38091665) за договором суборенди від 01.10.2010 № 01/10.

Договір, за яким між сторонами виник спір за своєю правовою природою, є договором оренди, тобто, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 759 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

У ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 726 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ст. 763 Цивільного кодексу України).

За умовами договору суборенди від 11.08.2014 № 12-К відповідач прийняв на себе обов'язок своєчасно і в повному обсязі щомісячно вносити платежі за договором (оренду плату в сумі 2 745,98 грн., яка підлягає індексації згідно з курсом НАБ гривні до долара США й індексації з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції, експлуатаційно-сервісні послуги в розмірі 12,00 грн., комунальні платежі в розмірі 55,00 грн.).

Відповідно до п. 3.2 договору всі належні по даному договору платежі суборендар перераховує на поточний рахунок орендаря, вказаний у даному договорі, або інший рахунок орендаря, про який суборендар письмово повідомлений належним чином. Платежі сплачуються на підставі рахунків, які надає орендар у строки, що встановлені даним договором. У випадку, якщо орендар не виставить рахунок, суборендар, з метою проведення своєчасних розрахунків, зобов'язаний здійснити платежі на підставі договору. Відсутність з будь-яких причин у суборендаря рахунку не звільняє його від орендної плати у строки, що вказані у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, не надав суду доказів відсутності заявленої до стягнення суми заборгованості або ж доказів її перерахування на користь позивача, так само як і інших доказів належного виконання грошових зобов'язань за договором від 11.08.2014 № 12-К у спірний період.

Судом встановлено, що опалювана площа приміщення становить 2,06 кв м, розрахунок орендної плати і вартості комунальних та сервісно-експлуатаційних послуг проведено відповідно до умов договору і він є арифметично вірним, згідно з яким за вересень 2014 року нарахована відповідачеві сума становить 3 021,30 грн., за жовтень 2014 року - 2 905,97 грн., за листопад 2014 року - 2 963,63 грн., за грудень 2014 року - 3 433,20 грн., за січень 2015 року - 3 570,50 грн., всього 15 894,60 грн.

Відповідач перерахував позивачеві за спірний період лише 4 536,00 грн. 01.10.2014, у зв'язку з чим його борг становить 11 358,60 грн.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Виходячи з положень ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги про стягнення 11 358,60 грн. видаються законними обґрунтованими та доведеними, а тому їх слід задовольнити.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 916,78 грн. відсотків 3 % річних та 7 811,17 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.02.2015 по 09.10.2017.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на прострочення відповідача за договором суборенди, позовні вимоги в цій частині також є правомірними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунком позивача, що перевірений судом та приймається як належний.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Шияна Олександра Петровича (02225, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь фізичної особи - підприємця Магаляса Олега Леонідовича (03150, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 11 358 (одинадцять тисяч триста п'ятдесят вісім) грн. 60 коп. боргу, 916 (дев'ятсот шістнадцять) грн. 78 коп. 3 % річних, 7 811 (сім тисяч вісімсот одинадцять) грн. 17 коп. інфляційних втрат та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 24.11.2017 р.