РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2017Справа №910/17344/17

За позовом Sabiedriba ar ierobezotu atbildibu «IKBS» (Товариства з обмеженою відповідальністю «IKBS»)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна»

про стягнення 56809,83 Євро, що еквівалентно 1795190,63 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Антонів Р.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Нечаєва О.О. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Sabiedriba ar ierobezotu atbildibu «IKBS» (Товариства з обмеженою відповідальністю «IKBS») звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» про стягнення 56809,83 Євро, що еквівалентно 1795190,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.04.2012 між SIA «Virgo Nami» (покупець) та ТОВ «БНК-Україна» (продавець) було укладено Контракт №70exp відповідно до умов якого відповідач зобов'язався поставити покупцеві товар на загальну суму 825100 Євро на умовах 100% попередньої оплати. Так позивач зазначає, що покупцем було здійснено попередню оплату на суму, що на 56809,83 Євро більша, ніж вартість поставлено відповідачем товару, проте відповідачем в порушення умов укладеного між сторонами договору не повернув покупцеві переплачену суму.

Крім того, позивач зазначає, що 09.08.2016 Sabiedriba ar ierobezotu atbildibu «IKBS» (Товариство з обмеженою відповідальністю «IKBS»), відповідно до Договору цесії №2/2016, придбало на публічних торгах права вимоги неплатоспроможного (за рішенням суду Зіємельського району міста Риги від 29.12.2014 у справі №С32347714) SIA «Virgo Nami» який був покупцем за Контрактом №70exp від 27.04.2012.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача 56809,83 Євро, що еквівалентно 1795190,63 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, що позивач у поданій до суду позовній заяві, посилається на придбання на публічних торгах за Договором цесії №2/2016 права вимоги неплатоспроможного (за рішенням суду Зіємельського району міста Риги від 29.12.2014 у справі №С32347714) SIA «Virgo Nami» за Контрактом №70exp від 27.04.2012. Проте, відповідно до умов вказаного контракту визначено, що жодна із сторін не має права передавати свої права та обов'язки за контрактом третій стороні, в тому числі відступленням права вимоги і переведення боргу, без письмової попередньої згоди іншої сторони. Таким чином відповідач стверджує, що заміна покупця за вказаним контрактом можлива лише за згодою відповідача, який в свою чергу такої згоди на надавав. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту переплати вартості обумовленого контрактом товару, а надані позивачем акти звірки взаєморозрахунків не є первинними бухгалтерськими документами, які б підтвердили такий факт.

Крім того, відповідач зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки враховуючи умови Контракту №70exp від 27.04.2012 та норми діючого законодавства, строк позовної давності сплив що 20.03.2017.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.04.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Virgo Nami» (покупець) було укладено Контракт №70ехр відповідно до умов якого, продавець зобов'язується передати а покупець прийняти та оплатити у травні 2012 - січні 2013 року нафтопродукти в обсязі 50000 тон, надалі - товар (п.1.1 Контракту).

Відповідно до п.1.2 Контракту, найменування и кількість товару у кожній окремій партії, опціон, строк поставки, ціна і вартість кожної погодженої до постачання партії товару погоджується відповідними додатковими угодами, що є невід'ємною частиною контракту.

Згідно з п. 2.2 Контракту, умови поставки кожної партії товару обумовлюються у додатковій угоді.

Пунктом 4.1 Контракту визначено, що ціна товару обумовлюється додатковою угодою.

За умовами п.5.1 Контракту, орієнтовна вартість товару, що поставляється за даним контрактом, становить 50000000 Євро. Зазначена вартість базується на цінах на нафтопродукти, діючих на дату укладання Контракту, і не є обов'язковою для сторін при виконанні контракту.

Відповідно до п.5.2 Контракту, вартість партії товару, умови і строки оплати обумовлюються в додатковій угоді.

У разі якщо кінцева вартість поставленого товару складає суму меншу від суми попередньої оплати, продавець зобов'язаний повернути грошові кошти в розмірі, що перевищує належну до сплати суму протягом 15 банківських днів від дати отримання письмової заяви покупця про повернення такої суми при наявності підписаного сторонами акту звірки взаєморозрахунків. Продавець оформлює, підписує та надає покупцю акт звірки взаєморозрахунків по погодженій партії товару у двох екземплярах у строк, що не перевищує 10 календарних днів від дати поставки погодженої партії товару.

Оформлений акт звірки взаєморозрахунків має бути наданий продавцем в порядку та в строки, що забезпечує його розгляд покупцем і підписання не пізніше двох робочих днів від дати його надання.

У випадку відсутності мотивованих та обґрунтованих претензій покупець зобов'язаний не пізніше 2 (двох) робочих днів від дати отримання акта звірки взаєморозрахунків підписати його і забезпечити передачу одного підписаного примірника продавцю.

Покупець має право в ті ж строки надати свої заперечення по відношенню наданого продавцем акту звірки взаєморозрахунків. Такі заперечення можуть стосуватись та бути прийняті як обґрунтовані тільки по відношенню ціни та загальної вартості поставленої погодженої партії товару.

Датою підписання акту звірки взаєморозрахунків є дата підписання його покупцем.

Якщо протягом строку, зазначеного в абзаці другому цього пункту, покупець не передасть продавцю підписаний акт звірки взаєморозрахунків або свої заперечення щодо нього, такий акт вважається погодженим сторонами. Датою підписання акта взаєморозрахунків в такому разі є дата, не пізніше якої він мав бути розглянутий покупцем.

Згідно з п.9.1 Контракту, всі спори та розбіжності, які виникають у зв'язку з виконанням контракту, сторони вирішують шляхом переговорів, у випадку якщо сторони не дійдуть згоди, спори підлягають вирішенню в господарському суді міста Києва, відповідно до матеріального і процесуального права України. Рішення суду є обов'язковим для обох сторін.

За умовами п.12.13 Контракту, жодна із сторін не має права передавати свої права та обов'язки по контракту третім особам, включаючи відступлення права вимоги та переведення боргу, без письмової попередньої згоди іншої сторони, за виключенням тих випадків, коли сторони відступлюють у встановленому порядку свої права по контракту фінансуючим організаціям.

Додатковою угодою №3-159М/465 від 25.10.2012 до Контракту №70ехр від 27.04.2012 сторони погодили внести зміни та доповнення до укладеного між ними контракту.

Відповідно до п.1.3 Додаткової угоди, строк поставки товару згідно цієї додаткової угоди до 30.11.2012.

Пунктом 3 Додаткової угоди сторони погодили 100% попередньої оплати вартості товару, що поставляється згідно даної додаткової угоди складає 821830 Євро. Оплата проводиться протягом 2 (двох) банківських днів від дати виставлення рахунку (інвойсу). Розрахункова валюта євро.

В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду №4-55Н/48 від 08.11.2012 до Контракту №70ехр від 27.04.2012 відповідно до умов якої сторони погодили внести зміни та доповнення до укладеного між ними контракту.

Згідно з п.1.3 Додаткової угоди, товар згідно цієї додаткової угоди має бути поставлений до 10.12.2012.

Відповідно до п.3.1 Додаткової угоди сторони визначили 100% попередньої оплати попередньої вартості товару, що поставляється за цією додатковою угодою становить 825100 євро.

Пунктом 3.2 Додаткової угоди визначено, що оплата проводиться протягом 2 (двох) банківських днів від дати виставлення рахунку (інвойсу).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Так, судом встановлено, що пунктом 9.1 Контракту сторони погодили, що всі спори та розбіжності, які виникають у зв'язку з виконанням контракту, сторони вирішують шляхом переговорів, у випадку якщо сторони не дійдуть згоди, спори підлягають вирішенню в господарському суді міста Києва, відповідно до матеріального і процесуального права України. Рішення суду є обов'язковим для обох сторін.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов Контракту відповідач передав покупцеві (Товариству з обмеженою відповідальністю «Virgo Nami») товар на суму 819611,06 євро, що підтверджується копією Акта приймання-передачі №3-159М/465 та на суму 778844,80 євро, що підтверджується копією Акта приймання-передачі №4-55Н/48.

В той же час, судом встановлено, що за вказаним контрактом та додатковими угодами до нього покупцем було оплачено товар на більшу суму, ніж поставлено відповідачем. Так, як вбачається із наявних в матеріалах справи Атів звірки взаєморозрахунків покупцем передплачено товар на 56809,83 євро більше, ніж поставлено відповідачем.

Вказані Акти складені відповідачем у відповідності до умов укладеного між сторонами Контракту та підписані уповноваженими представниками обох сторін.

Так, на виконання п.5.4 контракту, у разі наявності підписаного між сторонами акту звірки взаєморозрахунків, відповідач мав повернути покупцю грошові кошти в розмірі, що перевищує належну до сплати суму. Пороте відповідачем було порушено умови Контракту та не повернуто грошові кошти в розмірі 56809,83 євро. Вказаний факт підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Положеннями ст.712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт існування заборгованості в розмірі в сумі 56809,83 євро підтверджений наявними в матеріалах справи актами звірки взаєморозрахунків, складеними саме відповідачем на виконання умов контракту.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань з повернення покупцеві грошових коштів у розмірі 56809,83 євро.

Заперечення відповідача, щодо відсутності належних доказів переплати за укладеним між сторонами контрактом спростовуються наявними у матеріалах справи документами, зокрема Актами звірки взаємних розрахунків, які були складені та надіслані відповідачем покупцеві відповідно до наявного в матеріалах справи листа №15 від 06.01.2015, підписаного генеральним директором відповідача - Калугіним В.Ю. та наданою відповідачем копією заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Virgo Nami» про повернення переплаченої суми за контрактом в розмірі 56809,83 євро.

Разом з тим, судом встановлено, що 09.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Virgo Nami» (цедент) та Sabiedriba ar ierobezotu atbildibu «IKBS» (Товариством з обмеженою відповідальністю «IKBS») (позивач, цесіонарій) укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) №2/2016, з урахуванням рішення суду Зіємельського району міста Риги від 29.12.2014 по справі №С32347714 за яким оголошено процес неплатоспроможності ТОВ «Virgo Nami» та з урахуванням, що цесіонарій права вимоги набуває шляхом пропозиції найвищої ціни (викладені пропозиції після оголошення від 27.06.2016 на домашній сторінці Асоціації адміністраторів), відповідно до умов якого цемент передає цесіонарію, а цесіонарій приймає права вимоги цедента до ТОВ «БНК-Україна» у розмірі 59809,83 євро (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, цесіонарію, зокрема, передаються права вимоги на стягнення основної заборгованості, що виникли на день укладання цього договору або виникатимуть в майбутньому.

Згідно з п.1.3 Договору, право вимоги, в тому числі право досягнути згоди або примирення з боржником, укладати з ним договору та угоди, котрі потрібні для повернення заборгованості в у разі необхідності забезпечити стягнення заборгованості, проводити розрахунки та стягувати неустойку, сум прострочення та інші права до боржника переходять до цесіонарія і цесіонарій має право використовувати їх особисто або через свого представника від дня підписання даного договору.

Пунктом 2.1 Договору сторони погодили, що загальна сума цесії становить 1200 євро, яка сплачена в день підписання даного договору.

За умовами п.3.1 Договору, даний договір цесії набирає чинності з моменту його підписання та діє до належного та повного виконання сторонами всіх визначених зобов'язань.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання указаного Договору цесії між сторонами підписано акт приймання-передачі документів від 09.08.2016, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Virgo Nami» (цедент) передало Sabiedriba ar ierobezotu atbildibu «IKBS» (Товариству з обмеженою відповідальністю «IKBS») (позивач, цесіонарій) Договір (контракт) №70ехр від 27.04.2012, Додаткову угоду №3-159М/465 від 25.10.2012, Додаткову угоду №4-55Н/48 від 08.11.2012, Акт приймання-передачі №3-159М/465 від 01.11.2012, Акт приймання-передачі №4-55Н/48 від 28.11.2012, Акт звірки взаєморозрахунків та банківські виписки.

Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514, 516 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

З аналізу наведених норм вбачається, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки це не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів. Однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

В той же час, відповідно до п.12.13 Контракту, жодна із сторін не має права передавати свої права та обов'язки по контракту третім особам, включаючи відступлення права вимоги та переведення боргу, без письмової попередньої згоди іншої сторони, за виключенням тих випадків, коли сторони відступлюють у встановленому порядку свої права по контракту фінансуючим організаціям.

Разом з тим, судом встановлено, що Договір відступлення права вимоги (цесії) №2/2016 від 09.08.2016, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Контрактом №70ехр від 27.04.2012 було укладено із позивачем у зв'язку із прийняттям рішення суду Зіємельського району міста Риги від 29.12.2014 по справі №С32347714 за яким оголошено процес неплатоспроможності ТОВ «Virgo Nami».

Майно та майнові права ТОВ «Virgo Nami», включаючи права вимоги до відповідача були предметом прилюдних торгів у процесі неплатоспроможності ТОВ «Virgo Nami» в порядку, встановленому Законом про неплатоспроможність Латвійської Республіки. Кошти, що були одержані від покупців, включаючи позивача, були спрямовані на фінансування ТОВ «Virgo Nami» з метою погашення вимог кредиторів боржника.

Враховуючи те, що доказів скасування рішення суду Зіємельського району міста Риги від 29.12.2014 по справі №С32347714, на підставі якого укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) №2/2016 від 09.08.2016 суду не надано, як не надано доказів визнання зазначеного договору недійсним, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості заперечень відповідача щодо недійсності зазначеного договору цесії.

В той же час, заперечення відповідача стосовно неповідомлення останнього про відступлення позивачеві права вимоги за Контрактом №70ехр від 27.04.2012, судом відхиляються з огляду на їх безпідставність.

Разом з тим, щодо заперечень відповідач стосовно пропуску позивачем строків позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтями 261, 264 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 ЦК України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. При цьому господарським судом слід мати на увазі таке.

Пунктом 4.4.1 визначено, що у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Так, враховуючи що відповідач, в особі генерального директора Калугіна В.О. підписавши 06.01.2015 листа якими було направлено позивачеві акти звірки взаємних розрахунків, що підтверджують наявність у останнього заборгованості в розмірі 56809.383 євро, визнав наявність боргу, суд приходить до висновку про переривання перебігу позовної давності 06.01.2015. За таких обставин позивачем подано до суду розглядувану позовну заяву в межах строків позовної давності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 56809,83 Євро, що еквівалентно 1795190,63 грн.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано належних доказів на спростування викладених у позові обставин, зокрема доказів відсутності заборгованості чи повернення спірної суми передоплати, як позивачу так і ТОВ «Virgo Nami». Крім того, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства і посилання відповідача на нікчемність договору цесії. Разом з тим, доказів ви знання недійсним зазначеного договору у встановленому законом порядку суду відповідачем не надано.

Витрати зі сплати судового збору за подання до суду розглядуваної позовної заяви, на підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 75, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 48,50А /літ. А/; ідентифікаційний код 36949031) на користь Sabiedriba ar ierobezotu atbildibu «IKBS» (Latvija, Riga, Hapsalas iela 6-6, LV-1005; реєстраційний номер 4) заборгованість у розмірі 56809 (п'ятдесят шість тисяч вісімсот дев'ять) Євро 83 євроцентів та судовий збір у розмірі 26927 (двадцять шість тисяч дев'ятсот двадцять сім) грн. 87 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 05.12.2017

Суддя Я.В. Маринченко