ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року Справа № 926/4524/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівКорсака В.А.,
Поляк О.І.,
розглянувши
касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці
на постанову від 03.08.2017 Львівського апеляційного господарського суду
у справі№926/4524/16 господарського суду Чернівецької області
за позовомКвартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці
доФізичної особи-підприємця Літвінової Марини Іванівни
простягнення неустойки за користування приміщенням - 9135,96 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача - Антонеску О.Г. (дов. від 28.02.17)

Від відповідача - не з'явились

У зв'язку з призначенням судді Бакуліної С.В. суддею Верховного суду та перебуванням судді Яценко О.В. на лікарняному, справа слухається колегією суддів у складі: головуючий - Ходаківська І.П., судді - Корсак В.А., Поляк О.І. (протоколи автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.11.2017 р та 22.11.2017 р.).

ВСТАНОВИЛА:

Квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернівці звернувся до господарського суду Чернівецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Литвінової М.І. про стягнення (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 9135,96грн. неустойки за користування нежитловими вбудованими приміщеннями площею 114,20кв. м. в будівлі №4 (літ. А) військового містечка №101, що розташоване за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна,6, за період з липня по грудень 2016 року.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 01.06.17 (суддя Ніколаєв М.І.) у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх порушених прав.

Постановою колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 у складі: Кордюк Г.Т., Гриців В.М., Давид Л.Л. рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін.

Квартирно-експлуатаційний відділ м.Чернівці у касаційній скарзі просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій скасувати. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України.

ФОП Литвінов М.І. у відзиві просить рішення та постанову попередніх судових інстанцій залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.07. 2015 між Квартирно - експлуатаційним відділом м.Чернівці (сторона 1) та ФОП Літвіновою М.І. (сторона 2) укладено попередній договір оренди № 255/2015-п.

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 договору сторона 1 зобов'язується протягом 12 місяців з моменту підписання цього договору провести процедуру укладення у майбутньому основного договору оренди нерухомого військового майна - нежитлових вбудованих приміщень площею 106,60 кв. м. в будівлі № 4 (літ. А) військового містечка № 101, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6, на умовах встановлених даним договором, а сторона 2 до моменту підписання основного договору має право використовувати майно для розміщення офісних приміщень.

Згідно акту приймання-передачі нерухомого військового майна від 01.07.2015, сторона 1 передала, а сторона 2 прийняла нежитлові вбудовані приміщення площею 106,60кв. м. в будівлі № 4 (літ. А) військового містечка № 101, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6 згідно умов попереднього договору без будь-яких зауважень та застережень.

01.09.2015 між сторонами попереднього договору укладено додаткову угоду № 1.

Вказаною угодою змінено п. 1.1. та викладено його в наступній редакції: сторона 1 зобов'язується протягом 12 місяців з моменту підписання цього договору провести процедуру укладення у майбутньому основного договору оренди нерухомого військового майна - нежитлових вбудованих приміщень площею 114,20кв. м. в будівлі № 4 (літ. А) військового містечка № 101, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6, (далі - майно) на умовах встановлених даним договором.

Відповідно до акту приймання-передачі нерухомого військового майна від 01.09.2015 сторона 1 передала, а сторона 2 прийняла нежитлові вбудовані приміщення площею 7,6кв. м. в будівлі № 4 (літ. А) військового містечка № 101, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, пл. Театральна, 6 у зв'язку із укладенням додаткової угоди від 01.09.2015 за № 1 до попереднього договору.

Таким чином, згідно актів приймання-передачі від 01.07.2017 та 01.09.2015 сторона 1 передала, а сторона 2 прийняла нерухоме військове майно загальною площею 114,20кв.м. (106,60кв. м.+7,6кв.м.) на умовах визначених попереднім договором та додаткової угоди до нього.

Відповідно до пункту 3.3.2 попереднього договору у редакції додаткової угоди за використання майна сторона 2 на підставі виставлених рахунків сплачує на розрахунковий рахунок сторони 1, за домовленістю сторін, плату в розмірі 2284,00 грн. в місяць, в тому числі ПДВ 380,67 грн. (базовий місяць - серпень 2015 року).

Згідно з пунктом 9.1. попереднього договору він укладений строком на 12 місяців, тобто діяв з 01.07.2015 до 30.06.2016.

У пункті 5.3 попереднього договору сторони погодили, що сторона 2 не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов'язань по основному договору. У разі відмови від підписання основного договору оренди сторона 2 зобов'язана звільнити використовуване майно.

04.07.2017 КЕВ м.Чернівці надіслав ФОП Літвіновій М.І. лист від 02.07.2016 за № 1669, де зазначив, що у зв'язку із закінченням терміну дії попереднього договору ФОП Літвіновій М.І. необхідно негайно звільнити майно та повернути його згідно акту приймання-передачі КЕВ м.Чернівці.

Крім того, вказаним листом попереджено ФОП Літвінову М.І., що у разі невиконання нею вимоги про звільнення майна їй буде нарахована неустойка в розмірі подвійної плати за користування майном за весь час прострочення.

ФОП Літвіновою М.І. приміщення не повернуто.

Поряд з цим, сторона 2 продовжувала сплачувати кошти за користування майном, та оплатила стороні 1 щомісячними платежами по 2284,00 грн., що підтверджується виписками з казначейського рахунку позивача за 11.08.2016, 09.09.2016, 11.10.2016, 15.11.2016, 13.12.2016 та 13.01.2017.

КЕВ м.Чернівці надіслав відповідачу вимогу про повернення майна, яку не було виконано.

В зв'язку з неповерненням майна, КЕВ м.Чернівці звернулось до суду з даним позовом.

Колегія суддів зазначає, що рішенням господарського суду Чернівецької області від 19.12.2016 у справі № 926/3430/16, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.02.2017, визнано недійсним попередній договір№25582015-п від 01.07.15 та відмовлено у задоволення позову фізичної особи-підприємця Літвінової Марини Іванівни про визнання попереднього договору продовженим.

При прийнятті рішення судом було встановлено, що строк дії попереднього договору закінчився, а сам попередній договір на момент його укладення не відповідав вимогам ст. 7 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України", п. 19 "Методики оцінки вартості об'єктів оренди", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 за № 629, та п.6 "Порядку надання дозволу військовим частинам Збройних Сил України на передачу закріпленого за ними рухомого та не рухомого майна в оренду", а тому підлягає визнанню недійсним судом на підставі пункту 1 статті 83 ГПК України.

Судом також було встановлено, що метою укладення попереднього договору оренди №255/2015-п був не намір укласти договір оренди в майбутньому, а приховання передачі нерухомого військового майна у строкове платне користування, тобто передача майна в оренду з дня укладення попереднього договору (згідно актів приймання-передачі).

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.2.6 Постанови Пленуму ВГС України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України удаваний правочин - це правочин, вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. У разі, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Враховуючи, що судами встановлено удаваність попереднього договору, до нього застосовуються правила, передбачені для договору найму (оренди) державного майна.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно статті 284 Цивільного кодексу України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Оцінка об'єкта оренди здійснюється за відновною вартістю, крім об'єктів оренди державної та комунальної власності, оцінка яких здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Приписами статті 10 Закону України Про оренду державного та комунального майна передбачено, що істотною умовою договору оренди державного майна є орендна плата, яка визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 за № 786 (далі Методика).

У п. 8 Методики (у відповідній редакції) зазначено, що розмір орендної плати розраховується, зокрема, з урахуванням вартості орендованого майна, визначеної шляхом проведення незалежної оцінки.

Рішенням та постановою судів у справі № 926/3430/16 встановлено, що при укладенні попереднього договору сторонами не виготовлено експертну оцінку майна, таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з твердженням місцевого господарського суду про те, що узгоджена сторонами у пункті 3.3.2 попереднього договору плата за користування майном не є орендною платою у розумінні статей 10, 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 7 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України" та Методики.

Згідно ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Судами попередніх інстанцій у даній справі встановлено, що позивачем не доведено наявності факту домовленості між сторонами про сплату орендної плати, яка б визначалася відповідно до положень Методики, а встановлено лише плату за користування майном, тому розрахунок неустойки зроблений позивачем є необґрунтованим.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки недійсності правочину та господарського зобов'язання регулюються спеціальними правовими нормами ст. 216 Цивільного кодексу України і ст. 208 Господарського кодексу України відповідно, а тому до таких правовідносин загальні норми про виконання зобов'язання та про відповідальність за його порушення не застосовуються (постанова ВСУ від19.10.16 у справі №3-862гс16 ).

Колегія суддів зазначає, що з моменту набрання законної сили рішення про визнання недійсним попереднього договору скаржником втрачено право нарахування та стягнення з відповідача неустойки за прострочення користування майном, оскільки нарахування неустойки на позадоговірні зобов'язання суперечить приписам чинного законодавства.

Посилання касатора на правову позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 01.07.2015 по справі №3-195гс/15, не приймається до уваги, оскільки предметом розгляду цієї справи було стягнення грошових коштів, сплачених за оренду приміщення та які, як вважав, позивач підлягали поверненню на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно одержані, тоді як в нашому випадку предметом позову є стягнення неустойки.

Посилання касатора на ст.1212 Цивільного кодексу України також не приймається до уваги, оскільки позов було заявлено на підставі ст.ст.216, 525, 526, 548, 610, 785 Цивільного кодексу України і підстави позову не змінювались.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують зазначених вище висновків та пов'язані з вирішенням питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова апеляційної інстанції, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції про відмову в позові, відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернівці залишити без задоволення.

Постанову від 03.08.2017 Львівського апеляційного господарського суду у справі №926/4524/16 господарського суду Чернівецької області залишити без змін.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді В. Корсак

О. Поляк