ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2017 р. Справа № 911/2944/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Комунального підприємства "Калинівське ДПС" Калинівської селищної ради

про стягнення 5 156,24грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники сторін:

від позивача - Бернацька О.В. (довіреність №14-70 від 14.04.2017)

від відповідача - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства "Калинівське ДПС" Калинівської селищної ради (далі - КП "Калинівське ДПС") про стягнення 5 156,24грн у т.ч.:

- 4 324,20грн - пеня за період з 15.02.2014 по 27.03.2014, з 15.03.2014 по 02.04.2014, з 15.04.2014 по 27.04.2014, з15.05.2014 по 29.05.2014, з 15.11.2014 по 20.11.2014, з 16.12.2014 по 17.12.2014, з 15.01.2015 по 28.01.2015;

- 832,04грн - проценти за період з 15.02.2014 по 27.03.2014, з 15.03.2014 по 02.04.2014, з 15.04.2014 по 27.04.2014, з 15.05.2014 по 29.05.2014, з 15.11.2014 по 20.11.2014, з 16.12.2014 по 17.12.2014, з 15.01.2015 по 28.01.2015.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №1209/14-БО/17 від 04.12.2013 в частині оплати за поставлений природний газ у період січень - квітень 2014 року, жовтень- грудень 2014 року у встановлений договором строк.

Відповідач у справі - КП "Калинівське ДПС" документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

04.12.2013 між сторонами у справі - Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (далі - продавець) та Комунальним підприємством КП "Калинівське ДПС" далі - покупець) укладено договір № 1209/14-БО-17 купівлі-продажу природного газу (далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 27 112 100,00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 307 тис. куб. м.

Як визначено п. 5.1 договору, ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюється НКРЕ. Ціна 1000 куб.м. газу, відповідно до п. 5.2 договору, становить з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом до сплати з ПДВ - 4 473,82грн.

Пунктом 5.3 визначено, що у разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обов'язковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію.

Договором встановлено, що він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 договору).

Крім того, відповідно до додаткових угод сторонами вносились зміни щодо ціни за 1000куб.м. газу на відповідні дати.

На виконання п. 2.1 договору, позивач поставив протягом січень - квітень 2014 року, жовтень-грудень 2014 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 699 470,77грн, що підтверджується актоми приймання-передачі природного газу, копії яких долучено до матеріалів справи.

Станом на 29.01.2015 відповідач повністю розрахувався за природний газ переданий у період січень - квітень 2014 року, жовтень-грудень 2014 року на загальну суму 699 470,77грн, що підтверджується сальдо підприємства та випискою по операціях по підприємству та не заперечується сторонами.

Предметом спору у даній справі є своєчасність виконання відповідачем обов'язку щодо оплати переданого товару та застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за прострочення виконання зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу; остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Проте, відповідач, в порушення взятих на себе зобовязань, за природний газ, поставлений у січні-квітні, жовтні-грудні 2014 року, розрахувався з порушенням встановленого договором строку. Так, відповідачем остаточний розрахунок за газ, поставлений у вказаний період здійснено 29.01.2015.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки зобовязання з оплати природного газу виконані не у встановлений договором строк відповідач є таким, що допустив порушення зобовязання.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 832,04грн - проценти за період з 15.02.2014 по 27.03.2014, з 15.03.2014 по 02.04.2014, з 15.04.2014 по 27.04.2014, з 15.05.2014 по 29.05.2014, з 15.11.2014 по 20.11.2014, з 16.12.2014 по 17.12.2014, з 15.01.2015 по 28.01.2015.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги позивача у відповідній частині такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 4 324,20грн пеня за період з 15.02.2014 по 27.03.2014, з 15.03.2014 по 02.04.2014, з 15.04.2014 по 27.04.2014, з 15.05.2014 по 29.05.2014, з 15.11.2014 по 20.11.2014, з 16.12.2014 по 17.12.2014, з 15.01.2015 по 28.01.2015.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 договору, він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги позивача у відповідній частині такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 1600,00.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, су

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Калинівське ДПС» Калинівської селищної ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 4324,20грн пені, 832,04грн 3% річних, а також 1600,00грн витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 04.12.2017.

Суддя С.І. Чонгова