РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

28 листопада 2017 року Справа № 903/336/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі Левчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Волинської області від 01.11.17 р. у справі №903/336/14 (скарга на дії ДВС)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ

до відповідача Державного комунального підприємства «Луцьктепло» м. Луцьк

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПАТ «Волиньгаз»

про стягнення 21449774,46 грн.

Представники:

від стягувача: - ОСОБА_1 (довіреність №14-174 від 23.10.2017 р.)

від боржника: не з»явився;

від ДВС: не з»явився;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 01.11.17 року скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено.

Визнано незаконними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 46994254.

Визнано недійсною постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 46994254, яку винесено 07.08.2017 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, скаржник відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої виконавчої служби Міністерства юстиції України, звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 01.11.2017 року справі №903/336/14 (арк. справи 173-177).

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та винесена з порушенням норм процессуального та матеріального права. Зокрема, скаржник звертає увагу суду на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження № 51936816 про стягнення з ДПК Луцьктепло заборгованості, до якого входить виконавче провадження № 46994254 з виконання наказу господарського суду Волинської області № 903/336/14-1 від 11.08.2014 про стягнення з ДКП Луцьктепло на користь ПАТ НАК Нафтогаз України 19996 716,30 грн боргу, 1227725,57 грн. 3% річних, 170891,91 грн. інфляційних та 72 794,98 грн витрат по сплаті судового збору.

Постанову про приєднання даного виконавчого провадження до складу зведеного виконавчого провадження №51936816 державним виконавцем, керуючись ст. 33 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 04.11.2010) винесено 11.08.2016.

На виконання рішення суду державним виконавцем 25.03.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Також, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 17.07.2017 винесено постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 160 від 27.06.2017 Про включення до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб'єктів господарювання ДКП Луцьктепло 30391925 включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

У зв'язку із цим, державним виконавцем керуючись п. 10 ч. 1 ст. 34, 35 Закону України Про виконавче провадження 07.08.2017 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 34 Закону України Про виконавче провадження визначено повний перелік підстав для зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 35 Закону України Про виконавче провадження у випадку, передбаченому пунктом 7 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу". Арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

У зв'язку із вищенаведеним, апелянт вважає, що дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження від 07.08.2017 є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а ухвалу господарського суду Волинської області по справі № 903/336/14 від 01.11.2017 такою, що підлягає скасуванню.

27.11.2017 року від Державного комунального підприємства «Луцьктепло» на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, зокрема в якому боржник повідомляє, що в преамбулі Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" зазначено, що цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Статтею 5 зазначеного Закону передбачено, що реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

У мотивувальній частині постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2014 у справі № 903/336/14 зазначено, що 30.09.2011р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Волиньгаз" були укладені договори на купівлю-продаж природного газу у IV кварталі 2011 року та у 2012 році: № 14/2193/11 для потреб суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію виключно для населення та релігійних організацій; № 14/2218/11 для потреб суб'єктів господарювання, які виробляють теплову енергію виключно для бюджетних установ та організацій.

29.09.2011 р. між ПАТ "Волиньгаз" та ДКП "Луцьктепло" було укладено договір №6-Б0-11/12 поставки природного газу для виробництва теплової енергії яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами на поставку газу у IV кварталі 2011 року та у 2012 році, який 01.08.2012 року згідно додаткової угоди № 5 був викладений в новій редакції.

02.11.2012р. між ПАТ "Волиньгаз" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" укладено Договір № 14/6736/12 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як нового кредитора, перейшло право вимоги до ДКП "Луцьктепло" на суму 19966716,30 грн., що складало борг останнього перед ПАТ "Волиньгаз" за договором поставки природного газу.

Як випливає із вищезазначеного, предметом договору №14/6736/12 від 02.11.2012р. було відступлено ПАТ "НАК "Нафтогаз України" право вимоги стягнення заборгованості саме за спожитий природний газ. Цей факт встановлений постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2014р. у справі №903/336/14 і відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України не підлягає доказуванню.

На виконання Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" та Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від

2 1.02.2017р. №93, 19.06.2017р. ДКП "Луцьктепло" звернулося до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі - Мінрегіон) із заявою про включення підприємства до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (далі - Реєстр).

До пакету документів, доданих до заяви, ДКП "Луцьктепло" надало довідку про обсяги та структуру кредиторської заборгованості, до складу якої було включено заборгованість підприємства перед НАК "Нафтогаз України" та Дочірньою компанією "Газ України" НАК "Нафтогаз України", утвореної в період до 01.07.2016. не погашеної до 31.12.2016.

Зокрема, в Довідці було вказано заборгованість перед НАК "Нафтогаз України": 19 966 716,30 грн - основний борг та 4 727 516,33 грн - пеня, штрафні і фінансові санкції, відсотки річних. В цю суму заборгованості було включено заборгованість ДКП "Луцьктепло", яка виникла на підставі договору про відступлення права вимоги № 14/6736/12 від 02.11.2012, а саме: 19 966 716,30 грн основний борг та 1 398 617,48 грн - пеня і штрафні санкції, 61 416,98 грн судових витрат.

Всього у довідці було зазначено заборгованість підприємства перед НАК "Нафтогаз України" та Дочірньою компанією "Газ України" в розмірі: 38 186 041,00 грн - основний борг, 9 207 856,98 грн - пеня, штрафні і фінансові санкції, відсотки річних.

В доповнення до вищезазначеної заяви листом від 22.06.2017 № 7035/05 ДКП "Луцьктепло" направило Мінрегіону Інформацію про підприємство, що має намір прийняти участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". В цій Інформації ДКП "Луцьктепло" зазначило обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону (станом на 01.07.2016, не погашена станом на 31.12.2016) в розмірі 38 186 041,00 грн та обсяг нарахувань зі сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішенню суду, на заборгованість утворену в період до 01.07.2016 за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення на загальну суму - 9 207 856,98 грн.

Наказом Мінрегіону від 27.06.2017 № 160 ДКП "Луцьктепло" було включено до Реєстру, про що було повідомлено підприємству листом Департаменту економіки систем життєзабезпечення Мінрегіону від 30.06.2017 № 8/10-1199-17.

В Реєстр включено обсяг кредиторської заборгованості ДКП "Луцьктепло", що підлягає врегулюванню відповідно до Закону в розмірі 38 186 041,00 грн та обсяг нарахувань зі сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішенню суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016 на загальну суму 9 207 856,98 грн.

Таким чином, заборгованість, яка стягнута з ДКП "Луцьктепло" постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2014 у справі №903/336/14 за договором про відступлення права вимоги № 14/6736/12 від 02.11.2012 є заборгованістю за спожитий природний газ і саме на цій підставі вона включена у відповідності до положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" до Реєстру.

Відповідно до наказу господарського суду Волинської області від 11.08.2014 № 903/336/14-1, виданого на виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2014 у справі № 903/336/14, стягувачем визначено Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

На підставі включення ДКП "Луцьктепло" до вищезазначеного Реєстру 27.07.2017 підприємство звернулося до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мінюсту України із заявою про зупинення виконавчих проваджень про стягнення з ДКП "Луцьктепло" заборгованості перед НАК "Нафтогаз України" та інші стягувачі.

З огляду на вищезазначене, постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мінюсту України ОСОБА_2 від 07.08.2017 ВП № 46994254 про зупинення вчинення виконавчих дій прийнята із дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження", а тому є законною.

Ухвалою суду від 13.11.2017 року дану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд скарги на 28.11.2017 року.

У судове засідання 28.11.2017 року представник ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з»явився, щодо доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив. Інші учасники судового процесу у засідання не з»явилися. Проте від ДКП «Луцьктепло» надійшло клопотання про розгляд справи №903/336/14 без участі його представника.

Враховуючи зазначене клопотання та приписи ст. 101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, ст. 102 ГПК України про строки розгляду апеляційної скарги та той факт, що неявка у судове засідання представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи рішенням господарського суду від 05.06.2014 року було відмовлено в позовній заяві ПАТ НАК Нафтогаз України до ДКП Луцьктепло про стягнення 21 449 774,46 грн. та визнано недійсним договір відступлення права вимоги №14/6736/12, укладений 02.11.2012 року між ПАТ по газопостачанню та газифікації Волиньгаз та ПАТ НАК Нафтогаз України на суму 19 966 716,30 грн..

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2014 року рішення господарського суду Волинської області скасоване, прийнято нове рішення, яким стягнуто з Державного комунального підприємства "Луцьктепло" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 19 966 716,30 грн. основного боргу, 1 227 725,57 грн. - 3% річних, 170 891,91 грн. інфляційних та 72 794,98 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви (а.с.20-27 Т. 2).

На виконання даного судового акту 11.08.2014 року видано наказ № 903/336/14-1 (а.с.31 Т.2).

Ухвалою суду від 22.12.2015 року за заявою ДКП Луцьктепло було відстрочено виконання рішення до 01.04.2016 року (а.с.172-174 Т.2).

Боржник 27.07.2017 року звернувся з заявою № 3653/08 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зупинення всіх виконавчих проваджень на весь час перебування ДКП Луцьктепло в Реєстрі.

07.08.2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій по наказу № 903/336/14-1 від 11.08.2014 року, яким стягнуто з ДКП Луцьктепло 19 966 716,30 грн. основного боргу, 1 227 725,57 грн. - 3% річних, 170 891,91 грн. інфляційних та 72 794,98 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви з посиланням на п.10 ч.1 ст. 34 та ст. 35 Закону України Про виконавче провадження (а.с.135 Т.3).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 2 ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 4 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та обєктивності; 5) обовязковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Частиною 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому пунктом 1 ч.2 ст.18 цього Закону встановлено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 34 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Частиною 4 статті 34 вказаного вище Закону передбачено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Як встановлено господарським судом першої інстанції на підставі наказу Мінрегіону від 27.06.2017 року №160 ДКП Луцьктепло включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, що підтверджується додатком, до вказаного наказу, який містить перелік субєктів господарювання, які включаються до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Як свідчать матеріали справи, а саме постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 17.07.2014 року та наказ суду від 11.08.2014 року, виданий на примусове виконання цієї постанови, стягувачем є ПАТ Нафтогаз України, боржником є ДКП Луцьктепло, що як встановлено судом вище, включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії. По даному наказу стягується заборгованість, яка виникла до 01.07.2016 року, а саме 19 966 716,30 грн. основного боргу, 1 227 725,57 грн. - 3% річних, 170 891,91 грн. інфляційних та 72 794,98 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України Про виконавче провадження).

Відповідно до ч.1 ст. 121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що стягувач не відповідає критеріям визначеним п.7 ч. 1 ст.1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", згідно якого постачальником природного газу визначено - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та її дочірня компанія "Газ України", однак як слідує з матеріалів справи, зобовязання по справі виникли з договору про відступлення права вимоги №14/6736/12 від 02.11.2012 року, відповідно до якого ПАТ по газопостачанню та газифікації Волиньгаз передав право вимоги НАК Нафтогаз України, тобто продавцем та первісним кредитором був саме ПАТ по газопостачанню та газифікації Волиньгаз.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що ухвалою суду від 22.12.2015р. за заявою ДКП Луцьктепло було відстрочено виконання рішення до 01.04.2016 року (а.с.172-174 Т.2), в наказі № 903/336/14-1 від 11.08.2014р. крім боргу, інфляційних та відсотків річних включено суму судового збору 72794,98 грн., тому підстав для зупинення вчинення виконавчих дій згідно п.4 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження не було.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції винесена з врахування всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 99, 101, 103 - 105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Волинської області від 01.11.17 р. у справі №903/336/14 (скарга на лії ДВС) залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Мамченко Ю.А.