ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.12.2017р. Справа №905/2509/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод",

м.Маріуполь

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Мединський і К", м.Дружківка

про визнання недійсним третейського застереження, яке викладене в п.7.2 договору №16000205 від 01.10.2016р.

Суддя Левшина Г.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Єнакієвський металургійний завод", м.Маріуполь, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Мединський і К", м.Дружківка, про визнання недійсним третейського застереження, яке викладене в п.7.2 договору №16000205 від 01.10.2016р.

В обгрунтування своїх вимог позивач стверджує про невідповідність спірного пункту договору вимогам закону у зв'язку з тими обставинами, що спеціальний закон встановлює можливість (право), а не обов'язковість передачі спору на розгляд третейського суду у випадку наявності третейської оговорки.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно позовної заяви та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Мединський і К" зареєстроване за адресою: 84205 Донецька область, м.Дружківка, вул..Енгельса, 110, за якою і здійснювалось направлення поштової кореспонденції судом.

04.12.2017р. до суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Мединський і К", м.Дружківка про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки представника відповідача в судове засідання.

Судом вказане клопотання відповідача залишено без задоволення з огляду на таке:

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Як встановлено, клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки представника відповідача в судове засідання не підтверджено жодними доказами. При цьому, неявка в судове засідання представника відповідача не позбавляє останнього надати суду відзив на позовну заяву, пояснення по суті спору.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно зі ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Як встановлено судом, 01.10.2016р. між сторонами був підписаний договір про надання послуг №16000205, за умовами якого відповідач зобов'язується за завданням позивача надати послуги з організації робочого місця для працівників позивача побутовим приміщенням на складі в м.Краматорськ, а позивач зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги.

За приписом п.7.2 договору якщо спори та розбіжності не будуть врегульовані шляхом перемов, їх вирішення здійснюється згідно з матеріальним правом України наступним чином:

- спори, майнові вимоги за якими перевищують еквівалент 10000 доларів США за основною сумою зобов'язання, вирішуються у господарських судах України;

- спори, майнові вимоги за якими не перевищують еквівалент 10000 доларів США за основною сумою зобов'язань вирішуються у Постійно діючому регіональному третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група", рішення якого є заключним та обов'язковим для сторін та підлягає виконанню сторонами в строки, вказані в рішенні суду. Закінчення строку дії договору не призводить до припинення викладеного у даному договорі узгодження сторін про порядок вирішення спорів.

Виходячи зі змісту позовної заяви, Законом України «Про третейські суди» встановлено можливість (право), а не обов'язковість передачі спору на розгляд Третейського суду у випадку наявності третейської угоди.

Згідно із ст.2 Закону України «Про третейські суди» третейські суди не входять до системи судів загальної юрисдикції, не здійснюють правосуддя. Відповідно до положення ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.

Таким чином, за твердженням позивача, встановлення в договорі третейської угоди є порушенням ст.ст.55, 64 Конституції України та ст.5 Закону України «Про третейські суди»,

За таких обставин, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним третейського застереження, яке викладене в п.7.2 договору №16000205 від 01.10.2016р.

Відповідач заперечень проти позовних вимог не надав.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги неправомірними, такими, що підлягають залишенню без задоволення, враховуючи наступне:

За приписом ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

При цьому, згідно ст.217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Як вказувалось вище, обгрунтовуючи свої вимоги про визнання недійсним п.7.2 договору №16000205 від 01.10.2016р. позивач посилається на порушення вимог ст.ст.55, 64 Конституції України та ст.5 Закону України «Про третейські суди».

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 02.11.2004 N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України "Про третейські суди", є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України.

Третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції (ст.125 Конституції України). Отже, з аналізу положень Закону України "Про третейські суди" випливає, що третейські суди є недержавними незалежними органами захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та/або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Статтею 2 цього Закону визначено, що третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається в письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Як встановлено, у даній справі, третейську угоду було погоджено між позивачем та відповідачем у вигляді третейського застереження на стадії укладення господарського договору (пункт 7.2 договору).

Таким чином, третейське застереження, передбачене пунктом 7.2 договору про надання послуг, відповідає приписам статей 2, 5, 12 Закону України "Про третейські суди" і не суперечить вимогам цивільного законодавства щодо форми та змісту.

Відповідно до ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень.

За висновками суду, всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України позивачем підстав для визнання спірного п.7.2 договору №16000205 від 01.10.2016р. недійсним до матеріалів справи не надано (зокрема, позивачем не доведено ані незаконність змісту правочину, ані недотримання форми, ані невідповідність волі та волевиявлення).

За таких обставин, враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання недійсним п.7.2 договору №16000205 від 01.10.2016р. підлягають залишенню без задоволення.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Єнакієвський металургійний завод", м.Маріуполь до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мединський і К", м.Дружківка про визнання недійсним третейського застереження, яке викладене в п.7.2 договору №16000205 від 01.10.2016р.

В судовому засіданні 04.12.2017р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина