РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2017Справа №910/16587/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Сантех Мастер»
до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелос-Сіті»
прозобов'язання вчинити дії

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачане з'явився
від відповідачаКаракоця О.Р. - представник
від третьої особине з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантех Мастер» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» та просить суд зобов'язати відповідача передати оригінали кредитних договорів №4М13560И від 13.09.2013, №4М13559 від 12.09.2013, №4М13693И від 29.10.2013, №4М15057 від 20.02.2015, №4М14191 від 19.02.2014, укладених між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мелос-Сіті», та оригінали документів, які підтверджують забезпечення вказаних кредитних договорів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мелос-Сіті» укладено кредитні договори №4М13560И від 13.09.2013, №4М13559 від 12.09.2013, №4М13693И від 29.10.2013, №4М15057 від 20.02.2015, №4М14191 від 19.02.2014. В забезпечення виконання даних кредитних договорів між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сантех Мастер» був укладений договір поруки №4М13559И/П від 10.11.2016 шляхом використання електронного цифрового підпису згідно п. 17 договору поруки. 11.11.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантех Мастер» як поручитель виконав обов'язок боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелос-Сіті» перед кредитором - Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» за вказаними кредитними договорами, а саме погасив борг в сумі 533136756,92 грн згідно платіжних доручень №29 від 11.11.2016, №30 від 11.11.2016, №31 від 11.11.2016, №32 від 11.11.2016, №33 від 11.11.2016. У разі виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника, що відповідає ст. 556 Цивільного кодексу України. Однак відповідач відмовляється надати позивачу оригінали вище перелічених документів, чим порушує право позивача на визнання його новим кредитором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/16587/17, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелос-Сіті» та призначено справу до розгляду на 19.10.2017.

В судовому засіданні 19.10.2017 оголошувалась перерва до 23.11.2017.

В судове засідання з'явився представник відповідача, який проти задоволення позову заперечив, вказуючи на те, що ні положеннями законодавства, ні умовами укладеного між сторонами договору поруки не передбачено обов'язку Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» передавати оригінали спірних кредитних договорів.

Позивач представників в судове засідання 23.11.2017 не направив, про причини неявки представників суд не повідомив.

Оскільки позивача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи (що підтверджується розпискою про оголошення перерви від 19.10.2017), а також враховуючи, що в судовому засіданні 19.10.2017 суд заслухав пояснення представника по суті спору, справа може бути розглянута за наявними в ній документами.

Третя особа представників в судове засідання не направила, пояснень по справі не надала, своїм правом не скористалась.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.11.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сантех Мастер» (поручитель) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (кредитор) було укладено договір поруки №4М13559И/П (надалі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Мелос-Сіті» (боржник) своїх зобов'язань за:

- кредитним договором від 13.09.2013 №4М13560И (далі - Кредитний договір 1), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 1;

- кредитним договором від 12.09.2013 №4М13559И (далі - Кредитний договір 2), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 2;

- кредитним договором від 29.10.2013 №4М13693И (далі - Кредитний договір 3), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 3;

- кредитним договором від 20.02.2015 №4М15057 (далі - Кредитний договір 4), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 4;

- кредитним договором від 19.02.2014 №4М14191 (далі - Кредитний договір 5), а саме: з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору 5.

За правовою природою договір №4М13559И/П від 10.11.2016 є договором поруки.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 Кредитного договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язку боржника за кредитним договором з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни, відповідно до Кредитного договору.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом п. 4 Договору, у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники у сумі заборгованості за кредитом та у сумі відсотків за користування кредитом на умовах та в терміни відповідно до кредитного договору.

Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Відповідно до ч. 2 ст. 556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

У відповідності до п. 8 Договору поруки до поручителя, що виконав обов'язки боржника за кредитним договором, переходять всі права кредитора за Кредитним договором і договору(ам) застави (іпотеки), укладеним в цілях забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором за Кредитним договором у частині виконаного зобов'язання.

За приписами ч. 1 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

Пунктом 10 Договору поруки передбачено, що кредитор зобов'язаний у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором передати поручителю впродовж 5 робочих днів Банку з моменту виконання обов'язку належним чином посвідчені копії документів, що підтверджують обов'язки боржника за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що боржник не виконував своїх боргових зобов'язань перед відповідачем за кредитними договорами №4М13560И від 13.09.2013, №4М13559 від 12.09.2013, №4М13693И від 29.10.2013, №4М15057 від 20.02.2015, №4М14191 від 19.02.2014, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантех Мастер» як поручитель здійснило погашення заборгованості за даними кредитними договорами на загальну суму 533136756,92 грн (згідно платіжних доручень №29 від 11.11.2016 на суму 292308657,59 грн, №30 від 11.11.2016 на суму 11930489,49 грн, №31 від 11.11.2016 на суму 174836990,35 грн, №32 від 11.11.2016 на суму 40136953,21 грн, №33 від 11.11.2016 на суму 13923666,28 грн), а тому до позивача перейшли всі права кредитора за кредитними договорами. Відтак, для реалізації права вимоги до боржника про виконання своїх зобов'язань перед поручителем по сплаті боргу, в тому числі для забезпечення можливості звернути стягнення на майно боржника, позивач вказує на наявність підстав для зобов'язання відповідача передати позивачу оригінали кредитних договорів №4М13560И від 13.09.2013, №4М13559 від 12.09.2013, №4М13693И від 29.10.2013, №4М15057 від 20.02.2015, №4М14191 від 19.02.2014 та оригінали документів, які підтверджують забезпечення вказаних кредитних договорів.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, юридичні особи мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх оспорюваних або порушених прав.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Зі змісту позовних вимог слідує, що в даному випадку позивач просить суд застосувати спосіб захисту, передбачений п. 5 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України, а саме - примусове виконання обов'язку в натурі

Суд відзначає, що такий спосіб захисту як примусове виконання обов'язку в натурі застосовується у тих випадках, коли відповідач зобов'язаний був вчинити певні дії по відношенню до позивача, але відмовився або уникає можливості виконати свій обов'язок. Тобто цей засіб захисту застосовується за наявності зобов'язальних правовідносин між позивачем та відповідачем.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно зі ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не заперечується факт укладення Договору поруки №4М13559И/П від 10.11.2016, отримання коштів від позивача в сумі 533136756,92 грн згідно платіжних доручень №29, №30, №31, №32, №33 від 11.11.2016, зарахування вказаних коштів в рахунок погашення заборгованості по поверненню кредиту та сплати відсотків (як це передбачено умовами Договору поруки), а також не подано доказів повернення цих коштів як помилково перерахованих у зв'язку з відсутністю укладеного з ним Договору поруки №4М13559И/П.

Водночас, суд відзначає, що ані умовами укладеного між сторонами Договору поруки, ані положеннями чинного законодавства України (в тому числі нормами ч.1 ст. 556 Цивільного кодексу України, на яку посилається позивач) не передбачено обов'язку кредитора передати поручителю саме оригінали документів, що підтверджують обов'язок боржника.

Положеннями Договору поруки (а саме: п. 10 Договору) визначено, що у випадку виконання поручителем обов'язку боржника за кредитним договором кредитор зобов'язаний передати поручителю належним чином посвідчені копії таких документів.

При цьому, позивачем не наведено жодних актів законодавства, з яких би безпосередньо виникав обов'язок відповідача виконати дії, про зобов'язання вчинення яких просить позивач, а також не доведено існування будь-яких інших підстав виникнення у відповідача обов'язку передати позивачу оригінали відповідних документів.

Крім того, позивачем не надано доказів звернення до відповідача з вимогою надати документи, які підтверджують обов'язки боржника за кредитними договорами.

Отже, позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не доведено існування у відповідача обов'язку передати позивачу оригінали кредитних договорів №4М13560И від 13.09.2013, №4М13559 від 12.09.2013, №4М13693И від 29.10.2013, №4М15057 від 20.02.2015, №4М14191 від 19.02.2014 і документів, які підтверджують забезпечення вказаних кредитних договорів, та не доведено порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача.

За таких обставин, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантех Мастер» про зобов'язання Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» передати оригінали кредитних договорів №4М13560И від 13.09.2013, №4М13559 від 12.09.2013, №4М13693И від 29.10.2013, №4М15057 від 20.02.2015, №4М14191 від 19.02.2014, укладених між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мелос-Сіті», та оригінали документів, які підтверджують забезпечення вказаних кредитних договорів, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - відмови у задоволенні позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 29.11.2017

Суддя Ю.М. Смирнова