ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2017 р. Справа № 911/2884/17

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Київоблгаз

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області

про стягнення 630843,24грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача - ОСОБА_2 (довіреність №1-115 від 01.09.2016);

від відповідача - ОСОБА_3 (довіреність №75 від 23.02.2017).

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Київоблгаз звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 підприємства Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області про стягнення 630843,24грн у т.ч.:

- 608 709,84грн основна заборгованість;

- 19 326,95грн пеня за період 10.06.2017 по 07.09.2017;

- 2329,67грн відсотки за період 10.06.2017 по 07.09.2017;

- 476,78грн збитки від інфляції за період липень 2017 року.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за типовим договором розподілу природного газу №09420JBL5HFT016 від 01.01.2016 в частині сплати за надані послуги з розподілу природного газу в квітні, травні, червні та липні 2017 року.

Відповідач у справі Комунальне підприємство Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області заявив про сплату основного боргу у сумі 608 709,84грн та просить суд зменшити розмір неустойки, нарахованої позивачем відповідачу за несвоєчасну оплату послуг з розподілу природного газу, посилаючись на те, що: підприємство збиткове у період нарахування заборгованості; не в повному обсязі сплачена заборгованість зумовлена низькою платоспроможністю кінцевих споживачів (населення); порушення зобовязань не надало негативних наслідків для позивача (зокрема, матеріальних збитків, оскільки не надано доказів нарахуванян позивачу збитків іншими контрагентами); населення (як кінцевий споживач) не сплачує пеню за порушення термінів оплати комунальних послуг ; ведеться претензійно-позовна робота по зменшенню заборгованості; нарахування штрафних та фінансових санкцій погіршить майновий стан підприємства та лише призупинить прискорення погашення основного боргу перед позивачем.

Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши поясненя сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (оператор ГРМ) та ОСОБА_1 підприємством «Вишнівськтеплоенерго» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (споживач) укладено типовий договір розподілу природного газу №009420JBL5HFT016 шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (далі договір, а.с. 9-16).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами такого договору, оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, як визначено цим Договором (п.2.1).

Згідно п.6.1 договору, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів(п.6.4 договору).

Як зазначено у п. 6.6. договору, надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п.8.2 договору, у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір укладається на невизначений строк (п. 12.1 договору).

Як встановлено під час розгляду справи, відповідно до актів надання послуг з розподілу природного газу №КФС00002152 від 30.04.2017, №КФС00002945 від 31.05.2017, №КФС00003184 від 30.06.2017, №КФС00003861 від 31.07.2017 (а.с. 17-20), позивачем надано відповідачу в квітні, травні, червні та липні 2017 року послуг з розподілу природнього газу на суму 830 098,35грн.

Як вбачається з акту звіряння взаєморозрахунків станом на 02.11.2017 (а.с.), підписаним уповноваженими представниками сторін, заборгованість відповідача перед позивачем за квітні, травні, червні та липні 2017 року становить 115 092,92грн.

Позивачем 23.11.2017 повідомлено суд про те, що станом на 23.11.2017 відповідачем повністю сплачений основний борг по оплаті послуг з розподілу природного газу в квітні, травні, червні та липні 2017 року в розмірі 608 709,84грн, про що також заявив і відповідач.

У відповідності до п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що відповідачем після подачі позовної заяви сплачено суму основного боргу провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу підлягає припиненню у звязку з відсутністю предмету спору в частині стягнення 608 709,84грн основного боргу

Таким чином, предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення зобовязання.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджував про виникнення між сторонами у справі договірних відносин з купівлі-продажу вказаного у відповідних актах природного газу, з чим погоджується суд з наступних підстав.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, чинне законодавство встановлює загальне правило, відповідно до якого товар при купівлі-продажу оплачується після його прийняття, якщо сторонами не змінено це загальне правило шляхом визначення спеціальних умов договором.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки оплата послуг з розподілу природного газу проводилась відповідачем несвоєчасно, позивачем нараховано 3% річних за період з 10.06.2017 по 07.09.2017 на суму боргу в розмірі 2329,67грн та збитків від інфляції за липень 2017 року в розмірі 476,78грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд зазначає, що за розрахунком суду розмір 3% річних за заявлений позивачем період становить 2330,83грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, розмір 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2329,67грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 476,78грн інфляційних втрат.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги позивача у відповідній частині такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 19326,95грн за період 10.06.2017 по 07.09.2017.

В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.8.2 договору, у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що розмір пені за період з 10.06.2017 по 07.09.2017 на заборгованість в сумі 608 709,87грн (за зобовязаннями з надання в квітні, травні, червні та липні 2017 року послуг з розподілу природнього газу) складає за розрахунком суду 19423,57грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог, пеня що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 19326,95грн.

Поряд з цим, згідно п. 3 ч.1 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вказана норма кореспондується з загальними нормами, які визначають підстави для такого зменшення.

Так, відповідно до ч. 1 ст.233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Окрім того, згідно ч.2 відповідної норми, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Також, відповідно до чч. 2, 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відвідачем подано заяву про зменшення розміру пені, заявленої до стягнення.

Розглянувши подану заяву, суд зазначає про наступне.

У даній справі обставиною, яка має істотне значення і заслуговує на увагу при вирішенні питання про зменшення розміру неустойки, є те, що відповідачем сплачено основний боргу в повному обсязі, а також те, що відповідач у даній справі є юридичною особою, яку віднесено до органу місцевого самоврядування, та яка здійснює діяльність державного управління загального характеру, тобто не займається підприємницькою діяльністю безпосередньо.

Окрім того, оскільки позивач не довів того, що вказаним порушенням йому заподіяно збитків, у розмірі, який є рівним заявленому розміру неустойки або більше такого розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки на 20% від обґрунтованого до стягнення розміру.

Таким чином, вимоги в частині стягнення пені задовольняються судом в сумі 15461,56грн, в задоволенні вимог про стягнення 3865,39грн пені суд відмовляє.

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 9462,65грн.

При цьому, при розподілі судових витрат, судом враховано положення ч. 2 ст. 49 ГПК України, в частині припинення провадження у даній справі, в звязку зі сплатою основного боргу, після порушення провадження у даній справі, а також те, що судом зменшено заявлений до стягнення розмір пені.

Так, як визначено ч. 2 ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір у даній справі в частині стягнення основного боргу та пені виник внаслідок неправильних дій відповідача у даній справі, сплачений позивачем судовий сбір, підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у даній справі, позаяк розмір судового збору розраховано та сплачено відповідачем вірно, виходячи з суми позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, п.1-1 ст.80, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження в частині стягнення 608 709,84грн основного боргу

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Вишнівськтеплоенерго Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Київоблгаз 2329,67грн 3% річних та 476,78грн збитків від інфляції, 15461,56грн пені, а також 9462,65грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

4. В частині стягнення 3865,39грн пені в задоволені позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 24.11.2017

Суддя С.І. Чонгова