ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Справа № 917/414/17
Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

головуючого - суддів:Поляк О.І. (доповідач), Данилової М.В., Ходаківської І.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуКвартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 17.07.2017
у справі№ 917/414/17 Господарського суду Полтавської області
за позовомПівнічно-східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаДержавний ліцей - інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус "імені І.Г. Харитоненка"
простягнення 94987,94 грн,

за участю представників:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Північно-східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області (далі - позивач) звернувся до господарського суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державний ліцей - інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус "імені І.Г. Харитоненка" (далі - третя особа) про стягнення збитків (незаконної оплати на користь відповідача коштів за фактично не отримані в 2012-2013р. послуги з теплопостачання) у розмірі 94 987,94 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 06.04.2017 у справі №917/414/17 (суддя Киричук О.А.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 (головуючий суддя - Терещенко О.І., судді: Сіверін В.І., Слободін М.М.) рішення Господарського суду Полтавської області від 06.04.2017 у справі №917/414/17 скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову, стягнуто з відповідача на користь Державного бюджету України 94987,94грн збитків та 3360,00грн судового збору.

Не погоджуючись із постановою апеляційного суду, відповідач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить її скасувати, натомість залишити в силі рішення місцевого господарського суду, посилаючись на порушення господарським судом апеляційної інстанцій норми матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 3, 22, 623, 627, 1166, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 218, 224, 225 Господарського кодексу України, ст. 42, 43, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник зазначає, що під час розгляду справи позивачем не доведено наявність всіх елементів складу правопорушення, що виключає можливість застосування до відповідача заходів цивільно-правової відповідальності у вигляді збитків. Крім того, на думку скаржника, про безпідставність заявленого позову також свідчить чинність договорів про закупівлю послуг з теплопостачання за державні кошти у 2012 році та 2013 році.

Від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просив залишити постанову апеляційного суду без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Розпорядженням Вищого господарського суду України від 17.11.2017 № 08.03-04/6160 у зв'язку із призначенням судді Бакуліної С.В. суддею Верховного Суду, згідно указу Президента України №357/2017 від 10.11.2017, справу № 917/414/17 передано на повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 917/414/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: Поляк О.I. - головуючий, Данилова М.В., Ходаківська І.П.

Представники сторін та третьої особи не скористались правом на участь в засіданні суду касаційної інстанції.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що 30.11.2012 між третьою особою - Державним ліцеєм - інтернатом з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус" імені І.Г.Харитоненка та відповідачем - Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтава укладено договір № 43 "Про закупівлю послуг з теплопостачання за державні кошти", відповідно до умов якого Квартирно - експлуатаційний відділ м. Полтава зобов'язується у жовтні-грудні 2012 року надавати послуги з теплопостачання споживачу (Кадетському корпусу) відповідно до розрахунку (додаток №1 до договору), а споживач прийняти і оплатити вартість наданих послуг з теплопостачання (згідно ДК 40.30.1 - послуга з постачання водяної пари і гарячої води) виконавцю.

У п. 1.2 договору передбачено, що опалювальна площа приміщень складає 16400,00 кв.м.

У п.4.3 договору сторони погодили, що споживач зобов'язаний надавати виконавцю інформацію про всі зміни (об'єми, тарифи).

26.03.2013 між Державним ліцеєм - інтернатом з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус" імені І.Г.Харитоненка та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтава укладено договір про закупівлю послуг з теплопостачання за державні кошти №19/1, відповідно до умов якого учасник (Квартирно-експлуатаційний відділ м.Полтава) зобов'язується в 2013 році надати замовникові (Кадетському корпусу) послуги, зазначені в інформації про застосування процедури закупівлі в одного учасника, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити такі послуги (згідно ДКПП 35.30.1 - пара та гаряча вода, постачання пари та гарячої води. Також, в договорі вказано опалювальну площу приміщень - 16400,00 кв.м.

Надалі, між Державним ліцеєм - інтернатом з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус" імені І.Г.Харитоненка (в особі начальника Свідлова Ю.І.) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтава (в особі начальника Камзиста В.В.) укладено договори від 14.07.2014 №32 та від 18.12.2014 №68 "Про закупівлю послуг з теплопостачання за державні кошти", відповідно до умов яких виконавець (Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтава) зобов'язується в 2014 році надавати послуги з теплопостачання споживачу (Кадетському корпусу), а споживач прийняти і оплатити вартість отриманих послуг (згідно ДКПП 35.30.1 - пара та гаряча вода, постачання пари та гарячої води.

Умовами договорів від 14.07.2014 та від 18.12.2014 передбачено, що опалювальна площа приміщень становить 14834,90 кв.м.

28.04.2015 Державною фінансовою інспекцією у Сумській області проведено ревізію фінансово - господарської діяльності Державного ліцею - інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою "Кадетський корпус" імені І.Г.Харитоненка за період з 01.06.2012 по 28.02.2015, про що складено відповідний Акт №06-06/03.

У вказаному Акті від 28.04.2015 №03-06/03 зазначено про те, що всього за період, що підлягає ревізії Кадетським корпусом отримано та оплачено Квартирно - експлуатаційному відділу м. Полтави рахунки за послуги з теплопостачання на загальну суму 1859668,32 грн.

Детальним аналізом правильності відображення в укладених договорах опалювальної площі приміщень Кадетського корпусу, розташованих за адресою: м. Суми, вулиця Герасима Кондратьєва, буд 165, встановлено, що технічним паспортом (виготовленим станом на 10.12.2013) КП "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" визначено загальну площу громадського будинку Кадетського корпусу - 16812,4 кв.м., в тому числі підвальні приміщення, які не опалюються - 1978, кв.м. (з загальної площі підвальних приміщень - 2076,0 кв.м)

При цьому, за наданими до ревізії документами не встановлено в період з 01.06.2012 по 10.12.2013 жодних змін у структурі та складі опалювальної площі по приміщенням Кадетського корпусу.

Тобто, вказаною ревізією встановлено, що загальна площа приміщень Кадетського корпусу, яка фактично опалювалась Квартирно - експлуатаційним відділом м. Полтави в період з 01.06.2012 по 10.12.2013 складала 14834,9 кв.м.

Також, у вказаному Акті зазначено про те, що в результаті завищення площі опалювальних приміщень на 1565,1 кв.м. Кадетським корпусом в порушення абзацу 1 пункту 1, абзацу 2 пункту 20 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 №228, ч. 1 статті 48, ч.1 статті 49 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 здійснено оплату видатків не пов'язаних з власною діяльністю в загальній сумі 94987,94грн, з них у 2012 році - 25414,70 грн, в 2013 році - 69573,24 грн.

Вимога від 08.06.2015 № 18-03-14-14/3403 про усунення виявлених ревізією порушень залишилась третьою особою без відповіді та виконання.

Вказане вище й стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до Господарського суду Полтавської області, в якому останній просив стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 94 987,94 грн.

Вирішуючи спір у справі та відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не доведено весь склад правопорушення, необхідного для настання цивільно-правової відповідальності відповідача, а саме наявності причинно-наслідкового зв'язку між заподіяними збитками та діями останнього. Крім того, суд першої інстанції також вказав, що за відсутності доказів визнання недійсними договорів про закупівлю послуг з теплопостачання за державні кошти на 2012 - 2013 роки, правомірність визначеної сторонами в їх змісті опалювальної площі - 16400,00 кв.м. та надання відповідачем відповідних послуг саме на таку площу, презумується в силу ст. 204 Цивільного кодексу України.

Апеляційний господарський суд з такими висновками не погодився та приймаючи нове рішення про задоволення позову зазначив, що оскільки відповідач, як одна із сторін зобов'язання та одержувач коштів, набув кошти у сумі 94987,94 грн безпідставно за рахунок іншої сторони, тобто, розпорядника коштів, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача за завищення опалювальної площі приміщень, у відповідача відсутні правові підстави для утримання перерахованих третьою особою коштів у сумі 94987,94 грн, які підлягають поверненню до Державного бюджету України на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Згідно з частинами 1-3 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, норма статті 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за відсутності правової підстави для такого набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, коли мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Таким чином, у главі 83 Цивільного кодексу України унормовано правові наслідки набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. При цьому, як доходи, про які йдеться у статті 1214 Цивільного кодексу України, так і шкода, про яку йдеться в п. 4 частини 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України, є безпідставно збереженими коштами за рахунок іншої особи.

Колегія суддів зазначає, що оскільки частина 2 зазначеної статті передбачає, що підставою виникнення зобов'язання із безпідставного збагачення можуть бути як дії набувача майна або потерпілого, так і події, обов'язок повернути безпідставно набуте майно у особи не залежить від наявності чи відсутності умислу та вини останньої.

Тобто, незалежно від наявності складу правопорушення, сам факт встановлення судом набуття чи збереження майна за рахунок іншої особи поза підставою, тягне за собою обов'язок з повернення спірного майна згідно приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України, а отже доводи касаційної скарги про не доведення позивачем повного складу правопорушення колегією суддів відхиляються.

Матеріали справи свідчать і апеляційним господарським судом встановлено, що у Акті Державної фінансової інспекції у Сумській області від 28.04.2015 вказано про те, що в укладених договорах №43 від 30.11.2012 та №19/1 від 26.03.2013 визначено загальну площу громадського будинку Кадетського корпусу - 16812,4 кв.м. , в тому числі підвальні приміщення, які не опалюються - 1978, кв.м. (з загальної площі підвальних приміщень - 2076,0 кв.м)

Отже, загальна площа приміщень Кадетського корпусу, яка фактично могла опалюватись та опалювалась відповідачем в період з 01.06.2012 по 10.12.2013 складала 14834,9 кв.м., що, зокрема, підтверджується виготовленим 10 грудня 2013 року КП "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" технічним паспортом на приміщення, а також тим, що обставини, які б свідчили про зміни у структурі та складі опалювальної площі по приміщенням Кадетського корпусу в період з 01.06.2012 по 10.12.2013 сторонами під час розгляду справи не доводились.

Тобто, при визначенні опалювальної площі у спірний період, за відсутності технічного паспорту на приміщення Кадетського корпусу, сторонами договорів було помилково зазначено опалювальну площу - 16400,00 кв.м., замість фактичної такої площі - 14834,9 кв.м.

Відтак, третьою особою, як розпорядником коштів, за умовами укладених договорів про надання послуг з теплопостачання в 2012 та в 2013 роках на користь відповідача, як одержувача коштів, за рахунок коштів державного бюджету було безпідставно здійснено оплату вартості фактично не наданих та не отриманих послуг в розмірі 94987,94 грн.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного господарського суду про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи скаржника про те, що чинність договорів про закупівлю послуг з теплопостачання за державні кошти укладених у 2012, 2013 роках презюмує правомірність визначеної сторонами вказаних правочинів опалювальної площі в розмірі 16400,00 кв.м., колегією суддів відхиляються, оскільки при вирішенні спору сторони посилалися лише на правомірність зазначення в договорах 2012, 2013 року єдиної відомої їм площі приміщення Кадетського корпусу - загальної, в розмірі 16400,00 кв.м., відповідно до даних індивідуальної картки обліку будівлі, втім не спростовували обставин того, що встановлена в подальшому КП "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" опалювальна площа, відрізнялась від загальної, яка складала 14834,9 кв.м., і виключно щодо якої, відповідачем фактично і могли надаватися відповідні послуги у спірний та в наступних періодах, що в сукупності з іншими встановленими під час розгляду справи обставинами, засвідчує наявність помилки в правочинах 2012 - 2013 років, яка (помилка) була допущена за відсутності вини жодної із сторін таких зобов'язань. Така помилка у відповідності до ст. 1214 ЦК України звільняє відповідача від відшкодування всіх доходів, які він одержав або міг одержати від цього майна, оскільки останній не усвідомлював про таку помилку, однак не звільняє його від обов'язку повернути саме майно.

За таких обставин колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 у справі №917/414/17 слід залишити без змін, а касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава - без задоволення.

В силу приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 у справі №917/414/17 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 у справі №917/414/17 залишити без змін.

Головуючий суддя О.І. Поляк Судді М.В. Данилова

І.П. Ходаківська