РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017Справа №910/10759/17
За позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «СПЕЦАВТОМАТИКА»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання статуту частково недійсним та зобов'язання вчинити дії

Головуючий суддя Демидов В.О.

Судді: Трофименко Т.Ю.

ОСОБА_3

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2, виданий Харківським РУГУ МВС України в м. Києві 13.02.1997);

від відповідача - Пащенко В.М. (договір від 02.10.2017);

від третьої особи - не з'явився.

встановив :

03.07.2017 ОСОБА_1 звернувся до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «СПЕЦАВТОМАТИКА» про визнання положень пункту 10.1, пункту 10.4, пункту 10.6, першого речення пункту 10.3.: «Генеральний директор Товариства діє на підставі даного статуту.», статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» недійсними та зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» привести зазначені пункти Статуту у відповідність із Законом України «Про господарські товариства».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.07.2017 порушено провадження у справі №910/10759/17 та призначено її до розгляду на 18.07.2017.

18.07.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.07.2017 у зв'язку із неявкою представника відповідача, невиконанням ним вимог ухвали суду від 05.07.2017, а також необхідністю витребування доказів по справі, розгляд справи відкладено на 22.08.2017.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.08.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Солом'янську районну в місті Києві державну адміністрацію, у зв'язку із чим, а також враховуючи необхідність витребування додаткових доказів по справі, розгляд справи відкладено на 05.09.2017.

28.08.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

04.09.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про вихід за межі позовних вимог, у якому просив для всебічного захисту його прав та інтересів вийти за межі позовних вимог на підставі ст. 83 ГПК України.

Також, 04.09.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення по справі та обґрунтування та конкретизацію позовних вимог.

Судове засідання призначене на 05.09.2017 не відбулось, у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Демидова В.О.

05.09.2017 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

05.09.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав доповнення до обґрунтування та конкретизації позовних вимог.

Враховуючи те, що суддя Демидов В.О. вийшов з лікарняного, судом відповідно до ухвали від 06.09.2017 справу №910/10759/17 призначено до розгляду на 21.09.2017.

20.09.2017 відповідач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

21.09.2017 третя особа через загальний відділ діловодства суду подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та розглянути справи без участі її представника.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 21.09.2017 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» про відвід судді та призначено колегіальний розгляд справи №910/10759/17.

За результатами автоматичного розподілу справи №910/10759/17 визначено склад колегії суддів для розгляду справи: головуючий суддя Демидов В.О., судді Борисенко І.І., Трофименко Т.Ю.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.09.2017 вказаною колегією суддів прийнято справу №910/10759/17 до свого провадження та призначено її до розгляду на 26.10.2017.

23.10.2017 до загального відділу суду від Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації матеріали реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика».

26.10.2017 представник відповідача через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволення позовну у повному обсязі, а також додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.10.2017 у зв'язку із неявкою представника третьої особи, а також враховуючи необхідність витребування додаткових доказів по справі, розгляд справи відкладено на 16.11.2017.

15.11.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав клопотання про відкликання клопотання про вихід за межі позовних вимог, у якому просив не брати до уваги його клопотання про вихід за межі позовних вимог від 04.09.2017, а також надав письмові пояснення по справі на відзиви відповідача та третьої особи.

15.11.2017 представник третьої особи через загальний відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову.

16.11.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення по справі.

У судове засідання 16.11.2017 з'явилися позивач та представник відповідача, надали пояснення по суті справи.

Представник третьої особи в судове засідання 16.11.2017 не з'явився, проте у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без його участі.

Враховуючи клопотання позивача про відкликання його клопотання про вихід за межі позовних вимог від 04.09.2017, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 16.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

03.05.2012 відбулись загальні збори Закритого акціонерного товариства «Проектний інститут «Спецавтоматика», на яких було прийнято рішення у формі протоколу №1 від 03.05.2012 про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика», затверджено Статут цього товариства та обрано Генеральним директором товариства Красовську Енкельсіну.

Учасниками товариства, які заснували юридичну особу, є 42 особи, частки яких в статутному капіталі товариства зазначені у Статуті.

ОСОБА_1 (далі - позивач) є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «СПЕЦАВТОМАТИКА» і відповідно до статуту Товариства від 14.06.2012 володіє часткою у статутному капіталі товариства розміром 5,57%.

Відповідно до п. 10.1 Статуту виконавчим одноособовим органом товариства, який здійснює поточне керівництво діяльністю товариства, є Генеральний директор.

Згідно з п. 10.3 Статуту Генеральний директор товариства діє на підставі даного статуту. Генеральний директор товариства здійснює свої повноваження від імені товариства без довіреності, має право першого підпису всіх фінансово-господарських документів, зберігає печатки та штампи товариства.

За приписами п. 10.4 Статуту Генеральний директор товариства вирішує усі питання фінансово-господарської діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів Учасників Товариства. Загальні збори Учасників Товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції Генерального директора.

Відповідно до п. 10.6 Статуту Генеральний директор підзвітний загальним зборам Учасників товариства і організує виконання їх рішень. Генеральний директор не вправі приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства.

Обгрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що статут товариства, частково, тобто окремі його положення, а саме п.п. 10.1, 10.3, 10.4, 10.6 не відповідають вимогам актів законодавства України, що встановлюють вимоги до установчих документів юридичної особи, зокрема створених в такій організаційно-правовій формі як товариство з обмеженою відповідальністю. Ці положення порушують його корпоративне право на участь в управлінні товариством, зокрема право обрати законний виконавчий орган товариства, що утворений відповідно до законодавства України, та порушують його цивільний інтерес бути обраним до законного виконавчого органу товариства.

Також позивач вказував, що з 2012 року до середини 2016 року загальні збори товариства не скликалися та не проводилися, а тому він не мав змоги звернутися до загальних зборів з питанням приведення Статуту у відповідність з законодавством України.

З огляду на вказане позивач просив визнати положення пункту 10.1, пункту 10.4, пункту 10.6, першого речення пункту 10.3.: «Генеральний директор Товариства діє на підставі даного статуту.», статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» недійсними та зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» привести зазначені пункти Статуту у відповідність із Законом України «Про господарські товариства»

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про господарські товариства» акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту, повне і командитне товариство - засновницького договору. Установчі документи товариства у випадках, передбачених чинним законодавством, погоджуються з Антимонопольним комітетом України.

Установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

Відповідно до пунктів 13, 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», відповідно до вимог статей 88, 143, 154 ЦК, статей 57, 82 ГК, статей 4, 37, 51, 65, 67, 76 Закону «Про господарські товариства», статей 27, 30 Закону про державну реєстрацію, суди вправі визнати недійсними установчі документи товариства за одночасної наявності таких умов: на момент розгляду справи установчі документи не відповідають вимогам законодавства; порушення, допущені при прийнятті та затвердженні установчих документів, не можуть бути усунені; відповідні положення установчих документів порушують права чи охоронювані законом інтереси позивача. При вирішенні спорів про визнання установчих документів господарського товариства недійсними господарським судам необхідно розмежовувати правову природу статуту та установчого (засновницького) договору товариства. Статут юридичної особи за змістом частини другої статті 20 ГК є актом, який визначає правовий статус юридичної особи, оскільки він містить норми, обов'язкові для учасників товариства, його посадових осіб та інших працівників, а також визначає порядок затвердження та внесення змін до статуту. Підставами для визнання акта, в тому числі статуту, недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Згідно з пунктом 5.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» № 4 від 25.02.2016 року під час вирішення корпоративних спорів про визнання недійсними установчих документів господарські суди повинні виходити з того, що затвердження установчого документа є необхідною дією у процесі створення юридичної особи. Тому під час визначення підстав для визнання установчих документів недійсними господарським судам слід керуватися пунктом 2 частини першої статті 110 ЦК України. З урахуванням положень цієї норми підставами для прийняття рішення про визнання недійсними установчих документів є порушення закону, які не можуть бути усунуті. Такою підставою може бути відсутність в установчих документах тих відомостей, які згідно із законом повинні обов'язково в них міститися, зокрема, визначені статтями 88, 120, 134, 143, 151, 154 ЦК України, статтями 57, 82 ГК України, статтями 4, 51, 65, 67, 76 Закону України «Про господарські товариства», статтею 13 Закону України «Про акціонерні товариства».

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства.

Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора).

Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства.

Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Генеральний директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства. Інші члени дирекції також можуть бути наділені цим правом.

Генеральний директор (директор) не може бути одночасно головою загальних зборів учасників товариства.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 10.1 Статуту виконавчим одноособовим органом товариства, який здійснює поточне керівництво діяльністю товариства, є Генеральний директор.

Проте вказане положення Статуту не відповідає вимогам законодавства України, а саме ч. 1 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», якою передбачено, що одноособовим органом товариства з обмеженою відповідальністю може бути виключно директор, що генеральний директор не є самостійним виконавчим органом товариства з обмеженою відповідальністю, а лише очолює колегіальний виконавчий орган - дирекцію. В той же час дирекція Статутом не передбачена та не створювалась.

Згідно з п. 10.3 Статуту Генеральний директор товариства діє на підставі даного статуту. Генеральний директор товариства здійснює свої повноваження від імені товариства без довіреності, має право першого підпису всіх фінансово-господарських документів, зберігає печатки та штампи товариства.

Вказане вище положення Статуту частково, першим реченням, не відповідає вимогам законодавства України, а саме ч. 4 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», якою передбачено, що в товаристві з обмеженою відповідальністю виключно директор або дирекція діє від імені товариства, в межах встановлених даним Законом та установчими документами.

Відповідно до ст. 143 ЦК України установчими документами товариства є Статут.

Таким чином, положення п. 10.3 Статуту звужує коло суб'єктів, що мають діяти від імені товариства, в межах встановлених даним Законом та установчими документами, надає такі повноваження лише Генеральному директору.

Вказане не відповідає ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», оскільки Генеральний директор не є самостійним виконавчим органом товариства з обмеженою відповідальністю, а лише очолює колегіальний виконавчий орган - дирекцію.

За приписами п. 10.4 Статуту Генеральний директор товариства вирішує усі питання фінансово-господарської діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів Учасників Товариства. Загальні збори Учасників Товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції Генерального директора.

Вказане вище положення Статуту також не відповідає вимогам ч. 2 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», якою передбачено, що в товаристві з обмеженою відповідальністю виключно директор або дирекція вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників.

Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належить їм, до компетенції виключно директору або дирекції.

Відповідно до п. 10.6 Статуту Генеральний директор підзвітний загальним зборам Учасників товариства і організує виконання їх рішень. Генеральний директор не вправі приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства.

Зазначене положення Статуту не відповідає вимогам ч. 3 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», якою передбачено, що в товаристві з обмеженою відповідальністю виключно директор або дирекція підзвітні загальним зборам учасників і організовують виконання їх рішень, виключно директор або дирекція не вправі приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства.

За таких обставин генеральний директор не може бути підзвітним загальним зборам учасників товариства, організовувати виконання їх рішень, приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства, оскільки не є самостійним виконавчим органом товариства з обмеженою відповідальністю.

У відповідності до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» відносини між засновниками (учасниками) господарського товариства щодо формування його органів, визначення їх компетенції, процедури скликання загальних зборів та визначення порядку прийняття рішень на зборах, регулюються положеннями ЦК України та Закону про господарські товариства.

За своїм змістом ці норми є імперативними, а їх недотримання порушує публічний порядок.

Таким чином враховуючи, що спірними положеннями статуту порушуються права на управління товариством, в тому числі право створити законний виконавчий орган товариства, право обрати виконавчий орган товариства та право бути обраним до такого виконавчого органу товариства, а також беручи до уваги, що вказані положення Статуту унеможливлюють обрання директора товариства в розумінні ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання положень пункту 10.1, пункту 10.4, пункту 10.6, першого речення пункту 10.3.: «Генеральний директор Товариства діє на підставі даного статуту.», статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» недійсними.

При цьому у своєму позові та додаткових письмових поясненнях позивач наводить підстави для визнання недійсними окремих пунктів Статуту відповідача, одночасно з цим позивачем як підставу позову зазначено порушення відповідачем вимог закону під час затвердження Статуту відповідача в цілому. При цьому позивач просить визнати, зокрема, недійсним Статут виключно у частині оспорюваних пунктів.

За таких обставин, враховуючи відсутність підстав для визнання недійсним повністю Статуту товариства, який оспорюється лише в окремій частині, суд дійшов висновку про визнання положень пункту 10.1, пункту 10.4, пункту 10.6, першого речення пункту 10.3.: «Генеральний директор Товариства діє на підставі даного статуту.», статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» недійсними.

Разом з тим в іншій частині позовних вимог, а саме зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» привести зазначені пункти Статуту у відповідність із Законом України «Про господарські товариства», слід відмовити, оскільки позивачем заявлено вимогу про зобов'язання внести до Статуту відомості про склад та компетенцію виконавчого органу товариства і вказана вимога не містить конкретних положень, які мають бути відображені.

Крім того, прийняття рішення про затвердження нової редакції статуту товариства є виключною компетенцією загальних зборів учасників товариства відповідно до Закону України «Про господарські товариства».

За таких обставин вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з покладенням витрат по сплаті судового збору в цій частині на відповідача на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсними положення пункту 10.1, пункту 10.4, пункту 10.6, першого речення пункту 10.3.: «Генеральний директор Товариства діє на підставі даного статуту.», статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» (03061, місто Київ, вул. Ново-Польова, буд. 85-А, код 04671582).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектний інститут «Спецавтоматика» (03061, місто Київ, вул. Ново-Польова, буд. 85-А, код 04671582) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 21.11.2017.

Головуючий суддя В.О. Демидов

Судді: Т.Ю. Трофименко

І.І. Борисенко