РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017Справа №910/5824/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ІНОВАЦІЙНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КУРЕНІ"

про стягнення 1 000 000,00 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Буділовський М.М. - представник за довіреністю б/н від 17.07.17
від відповідачаСимончук О.М. - представник за довіреністю б/н від 01.06.17

В судовому засіданні 22.11.2017, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ІНОВАЦІЙНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "КУРЕНІ" про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.04.2017 обґрунтовані тим, що відповідачем не було виконано взяті на себе обов'язки щодо погашення виданих ним позивачу векселів на загальну суму у розмірі 20 729 963,40 грн., у зв'язку з чим останній вказує на наявність правових підстав для стягнення з відповідача відповідних коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 порушено провадження у справі № 910/5824/17 та призначено її до розгляду на 17.05.2017.

11.04.2017 через відділ діловодства суду позивачем подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, за змістом якої останній просив накласти арешт на належне товариству з обмеженою відповідальністю "КУРЕНІ" нерухоме майно та заборонити будь-яким особам, в т.ч. органам державної реєстрації прав, включаючи Міністерство юстиції України та його територіальним органам, державним та приватним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, іншим уповноваженим суб'єктам державної реєстрації прав здійснювати будь-які дії, в т.ч. реєстраційні дії, включаючи: державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю "КУРЕНІ".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.04.17 з урахуванням прийнятої заяви про збільшення розміру позовних вимог, заяву ТОВ "УКРАЇНСЬКА ІНОВАЦІЙНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено частково, накладено в межах суми позову у розмірі 20 729 963, 40 грн. арешт на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ТОВ "КУРЕНІ", а саме: нежилі приміщення універсального торговельного центру (в літ "А"), загальною площею 14933,70 кв.м., нежилі приміщення універсального торговельного центру (в літ. "А"), загальною площею 11719,30 кв.м., нежилі приміщення універсального торговельного центру (в літ. "А"), загальною площею 4758,90 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Маршала Малиновського, 12, в іншій частині заяви ТОВ"УКРАЇНСЬКА ІНОВАЦІЙНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ" про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.05.17 відкладено розгляд справи у зв'язку з неявкою представників сторін на 07.06.17.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.06.17 задоволено клопотання відповідача, продовжено строк вирішення спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 19.07.2017.

19.07.2017р. через канцелярію суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/5824/17 до набрання законної сили рішення Господарського суду м. Києва у справі № 910/11377/17 за позовом ТОВ "Курені" до ТОВ "Українські інноваційні-фінансова компанія" про визнання векселя серії АА 2447321 від 01.08.2016р. таким, що не підлягає оплаті, оскільки у справі № 910/11377/17 вирішується про правомірність існування векселя серії АА №2447321 від 01.08.16р., за яким здійснюється стягнення у справі № 910/5824/17.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.07.2017р. зупинено провадження у справі № 910/5824/17 до вирішення пов'язаної з нею іншої справи № 910/11377/17, що розглядається Господарським судом м. Києва.

06.11.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшло клопотання сторін про поновлення провадження у справі, скасування накладеного арешту на нерухоме майно, що належить ТОВ "Курені" та припинити провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України. Сторони зазначають, що обставини, що зумовили зупинення справи №910/5824/17 усунуті, а саме у справі № 910/11317/17 винесено рішення про відмову у позові.

Ухвалами Господарського суду м. Києва від 07.11.2017 суд поновив провадження у справі, скасував заходи забезпечення позову та призначив справу до розгляду на 22.11.2017.

21.11.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що 06.11.2017 сторонами заявлялось клопотання про припинення провадження у справі у зв'язку з досягненням сторонами домовленості щодо погашення відповідачем заборгованості та у зв'язку з відсутністю предмета спору, проте, станом на 21.11.2017 відповідачем досі не погашена заборгованість та невиконані вексельні зобов'язання. При цьому позивач звертає увагу на триваючий процес перемовин та можливе погашення заборгованості в добровільному порядку, у зв'язку з чим стягнення в судовому порядку всієї суми заборгованості є недоцільним, а відтак позивач керуючись своїм правом передбаченим ст. 22 ГПК України просить суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача лише 100 000,00 грн.

У судове засідання, призначене на 22.11.2017, з'явились представники сторін.

Представник позивача підтримав подану заяву про зменшення розміру позовних вимог, яку просив прийняти до розгляду та подав письмове клопотання про повернення судового збору у розмірі 238 400,00 грн.

Представник відповідача щодо поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог не заперечував.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом досліджено заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог та встановлено, що дана заява подана із дотриманням вимог ст. 22 ГПК України.

Відповідно до положень пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач.

З огляду на те, що заява про зменшення розміру позовних вимог підписана уповноваженими представниками позивача, суд приймає її до розгляду та розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача 100 000,00 грн. заборгованості за векселями, тобто у справі має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення та надав пояснення по суті спору.

Представник відповідача також надав пояснення по суті спору, відповідно до яких заявлені позовні вимоги визнає.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 194 Цивільного кодексу України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов'язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

Види цінних паперів та порядок їх обігу встановлюються законом (ч. 2 ст. 195 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 7 ст. 164 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання мають право в порядку, встановленому законом, випускати в обіг векселі - боргові цінні папери, які посвідчують безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Відповідно до положень статті 3 Закону України "Про обіг векселів в Україні" зобов'язуватися та набувати права за переказними і простими векселями на території України можуть юридичні та фізичні особи.

Простий вексель являє собою просту, нічим не обумовлену або за наказом конкретної особи обіцянку векселедавця сплатити визначену суму. За простим векселем векселедавець самостійно приймає на себе безумовне зобов'язання платежу, тобто є одночасно і платником, якщо він не визначив платником за векселем будь-яку третю особу, тобто не здійснив доміціляцію векселя.

Статтею 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі (Уніфікований закон) передбачено, що простий вексель містить:

- назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений;

- безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей;

- зазначення строку платежу;

- зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;

- найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж;

- зазначення дати і місця видачі простого векселя;

- підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Як встановлено судом, 01.08.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ІНОВАЦІЙНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ" (надалі - позивач, векселедержатель) стало законним держателем простих векселів, які було емітовано Товариством з обмеженою відповідальністю "КУРЕНІ" (надалі - відповідач, векселедавець) на загальну номінальну вартість 20 729 963,40 грн., а саме:

- № АА2447321 з номінальною вартістю та з сумою до сплати у розмірі 5 000 000,00 грн.;

- № АА2447322 з номінальною вартістю та з сумою до сплати у розмірі 5 000 000,00 грн.;

- № АА2447323 з номінальною вартістю та з сумою до сплати у розмірі 3 000 000,00 грн.;

- № АА2447324 з номінальною вартістю та з сумою до сплати у розмірі 3 000 000,00 грн.;

- № АА2447325 з номінальною вартістю та з сумою до сплати у розмірі 2 000 000,00 грн.;

- № АА2447326 з номінальною вартістю та з сумою до сплати у розмірі 2 000 000,00 грн.;

- № АА2447330 з номінальною вартістю та з сумою до сплати у розмірі 729 963,40 грн.

Згідно зі ст. 77 Уніфікованого закону до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів.

У відповідності до ст. 2 Уніфікованого закону переказний вексель, строк платежу в якому не вказаний, вважається таким, що підлягає оплаті за пред'явленням.

Частина 1 статті 34 Уніфікованого Закону визначає, що переказний вексель строком за пред'явленням підлягає оплаті при його пред'явленні. Він повинен бути пред'явлений для платежу протягом одного року від дати його складання. Трасант може скоротити цей строк або обумовити більш тривалий строк. Ці строки можуть бути скорочені індосантами.

Відповідно до ч. 1 с. 35 Уніфікованого закону строк платежу за переказним векселем, що підлягає сплаті у визначений строк від пред'явлення визначається або датою акцепту, або датою протесту.

Простий або акцептований переказний вексель строком платежу "за пред'явленням" підлягає оплаті в день його належного пред'явлення до платежу (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 08.06.2007 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів").

Зі змісту наявних у матеріалах справи простих векселів вбачається, що останні були видані з датою погашення «за пред'явленням».

З матеріалів справи вбачається, що 28.03.2017 року позивачем було пред'явлено відповідачу для оплати прості векселі № АА2447321, № АА2447322, № АА2447323, № АА2447324, № АА2447325, № АА2447326, № АА2447330 з загальною номінальною вартістю у розмірі 20 729 963,40 грн., про свідчить підписаний та скріплений печатками сторін Акт пред'явлення векселів до сплати.

Відповідно до п. 2 вказаного Акту сторони засвідчили, що відповідно до вимог, встановлених законодавством України, Векселедержателем є особа, яка має всі права за цими векселями, в тому числі право пред'являти ці векселі до оплати у визначені при видачі векселів строки. Сторони також засвідчили, що бланки векселів є справжніми та не містять ознак підробки чи зміни змісту реквізитів векселів.

Крім того, цією ж датою між сторонами було укладено Угоду про порядок сплати заборгованості, відповідно до якої Векселедавець підтвердив своє зобов'язання сплатити Векселедержателю заборгованість за векселями в повній сумі 20 729 963,40 грн. протягом 7 (семи) календарних днів від дати пред'явлення векселів до оплати.

У пункті 5 даної Угоди сторони передбачили, що у разі невиконання ними зобов'язань за цим актом, відносини між ними регулюються з урахуванням норм законодавства України, які регулюють виконання зобов'язань у цивільно-правових відносинах, в тому числі і в частині нарахування та сплати штрафних санкцій.

Судом встановлено, що 29.03.2017 позивач звернувся до відповідача з вимогою вих. № 03/29-2017, які якій просив сплатити загальну суму заборгованості за вказаними векселями протягом 7 (семи) календарних днів від дати відправлення даного листа-вимоги.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі пред'явлення законним векселедержателем вимоги про оплату векселя зобов'язана за ним особа не має права відмовитися від виконання з посиланням на відсутність або недійсність зобов'язання, крім випадків, передбачених ст. 17 Уніфікованого закону.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що строк виконання відповідачем зобов'язань щодо сплати вексельної суми настав, приймаючи до уваги визнання відповідачем заборгованості перед позивачем в повному обсязі, а також те, що доказів оплати заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем не надано, заявлені позовні вимоги про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 100 000,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та доведеними.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на зазначене та з урахуванням встановлених вище обставин справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно клопотання позивача про повернення судового збору суд відзначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року встановлений на рівні 1 600,00 грн.

Згідно з п.п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що при зверненні позивача з позовом до суду про стягнення 20 729 963,40 грн., останнім було сплачено судовий збір у розмірі 240 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 9647 від 06.04.2017 та № 9730 від 13.04.2017.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи подану заяву про зменшення позовних вимоги від 21.11.2017, а також клопотання позивача про повернення судового збору, суд дійшов висновку про необхідність повернення позивачу зайво сплаченого судового збору у розмірі 238 400,00 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КУРЕНІ" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, офіс 3, ідентифікаційний код 21548624) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ІНОВАЦІЙНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ" (04212, м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 12-А, ідентифікаційний код 24096743) заборгованість у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Повернути з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 238 400 (двісті тридцять вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА ІНОВАЦІЙНО-ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ" (04212, м. Київ, вул. Маршала Малиновського, буд. 12-А, ідентифікаційний код 24096743), що був сплачений згідно платіжних доручень № 9647 від 06.04.2017 та № 9730 від 13.04.2017, оригінали яких знаходяться в матеріалах справи.

4. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.11.2017

Суддя Пукшин Л.Г.