ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.11.2017 Справа № 904/8390/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення плати за користування вагонами та збір за зберігання вантажу в розмірі 4 588,80 грн.

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача:ОСОБА_1 - представник за довіреністю № 1785 від 26.10.2017

Від відповідача: ОСОБА_2- представник за довіреністю № 14/12466 від 26.12.2016; ОСОБА_3 - представник за довіреністю № 14/12470 від 26.12.2016

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" плату за користування вагонами в сумі 3 676,08 грн. та збір за зберігання вантажу в сумі 912,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в березні 2017 року залізницею на адресу одержувача - ПрАТ Інгулецький ГЗК були прийняті до перевезення порожні вагони, проте вони були затримані на шляху прямування через зайнятість колій на станції призначення Інгулець з вини відповідача - у звязку з несвоєчасним забиранням вантажу відповідачем на свою підїзну колію. На підтвердження фактів затримки вагонів на коліях станції призначення з вини відповідача позивач надав акти загальної форми ГУ-23, накази №552 від 10.03.2017 та №582 від 13.03.2017 про затримку вагонів, повідомлення про затримку вагонів №25, №26.

В ході розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позов зазначив, що на час затримки вагонів на станції Інгулець за актами загальної форми № 615 від 10.03.2017, № 631 від 13.03.2017, № 635 від 13.03.2017, № 636 від 14.03.2017, № 637 від 14.03.2017 та № 638 від 14.03.2017 відповідачем були пред'явлені станції Інгулець до перевезення вагони, які не забирались станцією. Факт пред'явлення підтверджується повідомленням про закінчення вантажних операцій з відмітками працівників станції Інгулець про прийняття повідомлень. На час складання актів, пред'явлені відповідачем вагони не були прийняті залізницею, про що були зроблені застереження в самих актах та в повідомленнях про затримку вагонів. Неприйняття станцією пред'явлених до перевезення вагонів унеможливило прийняття відповідачем вагонів, що прибули на його адресу.

Відповідач зазначає, що враховуючи те, що затримка вагонів, які відображені в актах загальної форми № 615 від 10.03.2017, № 631 від 13.03.2017, № 635 від 13.03.2017, № 636 від 14.03.2017, № 637 від 14.03.2017 та № 638 від 14.03.2017, на станції Інгулець сталась не з вини відповідача, то і відсутні підстави вважати, що затримка вагонів на підходах до станції самої Інгулець - на станції Мусіївка, з причин скупчення вагонів на станції Інгулець, сталась також з вини відповідача.

Згідно з наказом про затримку вагонів № 552 від 10.03.2017 та № 582 від 13.03.2017 на станції Мусіївка були затримані вагони, що прямували на адресу ПРАТ "ІНГЗК". В актах зазначена причина затримки - скупчення вагонів на станції Інгулець, що прибули на адресу ПРАТ "ІНГЗК". В позовній заяві також зазначено, що затримка вагонів на станції підходу Мусіївка відбулась під час затримки вагонів на станції Інгулець за актами № № 615, 631, 635, 636, 637, 638.

На підставі викладеного, відповідач зазначає, що час затримки вагонів на станції Інгулець, з причин, не залежних від відповідача, збігається за часом затримки вагонів на відходах до самої станції Інгулець.

У доповнення до відзиву відповідач зазначив, що саме неприйняття станцією Інгулець пред'явлених до перевезення вагонів унеможливило прийняття відповідачем вагонів, що прибули на його адресу. Адже простій вагонів на під'їзних коліях відповідача позбавляє останнього технічної можливості прийняття прибулих на його адресу вагонів.

Позивачем 20.11.2017 надано пояснення по справі, в яких зазначено, що через те, о відповідач несвоєчасно вивільняв колії станції Інгулець від вантажу який прибув на його адресу - спричинив ситуацію з якої залізниця не мала можливості виконати свої зобов'язання за договором на перевезення по накладним і довести власні вагони на станцію призначення. При цьому, через затримку вагонів, на станції призначення і на підходах до неї, з вини відповідач була знижена пропускна спроможність для перевезення та інших поїздів.

Також позивач зазначає, що з моменту видачі наказів про затримку вагонів № № 552, 582 до закінчення їх дії на станції Інгулець були зайняті з вини відповідача, що є порушенням вимог п. 5 договору № ПР/М-14-2/12-174757/НЮдч та п. 32 Правил видачі вантажів, п.п. 6, 8 Правил користування вагонів. п. 9 Правил зберігання вантажів. При цьому, в жодному нормативному документі не зазначено, що всі станції Інгулець обов'язково повинні бути зайнятими. На станції повинні обов'язково повинні бути зайнятими. На станції повинні обов'язково бути в наявності вільні колії для обгону локомотива, проведення маневрових робіт, прийняття та відправлення навантажених і порожніх власних вагонів.

Ухвалою суду від 03.10.2017 розгляд справи відкладався на 31.10.2017, 03.10.2017 розгляд справи відкладався на 27.11.2017.

У судовому засіданні строк розгляду справи продовжено до 27.11.2017 та оголошено перерву до 20.11.2017.

20.11.2017 оголошувалась перерва до 27.11.2017.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 27.11.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.06.2014 Державне підприємство Придніпровська залізниця (далі - залізниця) та Публічне акціонерне товариство Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (далі - власник колії) уклали договір про експлуатацію залізничної підїзної колії публічного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат, яка примикає до станції Інгулець ДП Придніпровська залізниця №ПР/М-14-2/12-14757/НЮдч, за умовами п. 1 якого, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить власнику, що примикає до станцій Інгулець ДП Придніпровська залізниця: стрілкою №5 до продовження станційної колії №3 та стрілкою №23 до продовження станційної колії №2. Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом. Межею підїзної колії є знаки "Межа підїзної колії", які встановлено на продовженні колії №3 біля вхідного сигналу Н-І, на продовжені колії №2 біля вхідного сигналу Н-ІІ.

Положенням п. 19 вказаного договору передбачено, що останній укладається терміном на пять років і діє з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до п. 4 договору рух поїздів на під'їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на підїзній колії.

Здавання вагонів для підїзної колії здійснюється: порожні під навантаженням концентрату залізорудного через інтервал часу 1,5 години; інші за повідомленням, які передає прийомоздавальник станції Інгулець по телефону прийомоздавальнику зміни залізничного цеху ПАТ ІнГЗК не пізніше, ніж за 2 години до предявлення вагонів до здавання, з реєстрацією у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2 (п.5. договору).

Вагони для підїзної колії Власника подаються локомотивом залізниці на одну з колій станції Інгулець за вказівкою чергового по станції Інгулець, де здійснюється передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні; подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії (п.6. договору).

Згідно п. 10 договору час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

В п.14 договору сторони погодили, що власник колії сплачує залізниці: за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги (Тарифного керівництва №1); за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів; інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами; збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України по передоплаті через розрахунковий підрозділ Залізниці з відповідними оголошеннями Укрзалізницею коефіцієнтами підвищення.

15.12.2015 між сторонами укладена Додаткова угода №3 до договору, якою у звязку з проведенням реєстрації ПАТ Укрзалізниця, яке є правонаступником Укрзалізниці та підприємств і установ, реорганізованих шляхом злиття відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця назву договору викладено в новій редакції: Договір про експлуатацію залізничної підїзної колії Публічного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат, яка примикає до станції Інгулець філії Придніпровська залізниця ПАТ Укрзалізниці.

В березні 2017 року залізницею за накладними №№ 42198317, 42197095, 42197103, 42197111, 42198317, 42197129, 42197137, 42197145, 42197152, 42197160, 42197178, 42197061, 42191197 було прийнято до перевезення порожні власні вагони на адресу одержувача - ПрАТ Інгулецький ГЗК.

Однак на шляху прямування дані вагони були затримані, у зв'язку з неприйняттям вагонів вантажовласником ПрАТ Інгулецький ГЗК на свою підїзну колію по причині скупчення вагонів на станції Інгулець і несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, що прибув на його адресу, на станції Мусіївка (за наказом №552 від 10.03.2017 о 10 год. 00 хв. були затримані вагони №№ голова 53251369 хвіст 62915707 у кількості 56 вагонів індекс поїзда 4005-27-4677, з вантажем на своїх осях, поїзд №2110; за наказом №582 від 13.03.2017 - о 09 год. 29 хв.).

Про затримку вагонів відповідачу були вручені повідомлення про затримку вагонів:

- за наказом №552 повідомлення отримане відповідачем 10.03.2017 о 10:30 год. (а.с.43);

- за наказом №582 повідомлення отримане відповідачем 13.03.2017 о 09:55 год. (а.с.45).

За фактом затримки вагонів на станції Мусіївка в порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а: №25 від 10.03.2017 (а.с.42), №26 від 13.03.2017 (а.с.46); акти загальної форми ф. ГУ-23: №28 від 10.03.2017 (а.с.44), №29 від 13.03.2017 (а.с.48).

Відповідно до акта про затримку вагонів форми ГУ-23а №25 від 10.03.2017 затримані вагони, що прибули поїздом № 2110 09.03.2017 о 04 год. 55 хв. відправлені поїздом № 2110 16.03.2017 о 09 год. 40 хв.

Відповідно до акта про затримку вагонів форми ГУ-23а №26 від 13.03.2017, затримані вагони, що прибули поїздом № 2110 13.01.2017 о 18 год. 45 хв. відправлені поїздом №2110 16.03.2017 о 09 год. 40 хв.

За час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування спірними вагонами у розмірі 3 676,08 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 912,72 грн. за відомостями ф. ГУ-46 №№ 17039168, 17039170, 17039171, 17039172, 18039174, 18039175, 22039186 (а.с.32-39) та накопичувальною карткою ф. ФДУ-92 №21039004 (а.с.40).

Відомості плати за користування вагонами та накопичувальну картку працівниками відповідача було підписано з зауваженнями, зазначено, що на момент отримання повідомлення на станції Інгулець були вільні колії та вагони під опрацюванням.

Отже, предметом спору є вимога ПАТ Українська залізниця в особі РФ Придніпровська залізниця про стягнення з ПрАТ Інгулецький ГЗК плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу в загальному розмірі 4 588,80 грн.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Положеннями абз. 1 ст. 42 Статуту залізниця зобовязана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Статтею 46 Статуту передбачено, що одержувач зобовязаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 71 Статуту визначено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних підїзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній підїзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам'ятки про подавання/забирання вагонів, видачу/приймання контейнерів працівниками відправника і залізниці.

Вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу.

Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Згідно ч.ч.1, 2 та 7-9 ст. 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками підїзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами субєктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної підїзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків, зазначених розмірів плати. Порядок розрахунків та перелік операцій з вагонами (контейнерами), за час виконання яких не стягується плата, встановлюється Правилами. У розрахунках затримка до 30 хвилин не враховується, затримка 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Пунктом 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі найменування вантажу вказується: Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо). Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділу 1 Тарифного керівництва №1. Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус вантажу, які залізниця зобовязана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обовязки, передбачені Статутом, зокрема, обовязок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом №1, а також інші права та обовязки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до абз.3 п.2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

За приписами п.3 розділу ІІ Правил користування облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Памяток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, Актів про затримку вагонів ф.ГУ-23а, Актів загальної ф.ГУ-23.

Пунктом 4 розділу ІІ Правил користування передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди предявлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобовязаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ Правил користування час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами п.8 розділу ІІІ Правил користування у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з п.9 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у Повідомленні про затримку вагонів до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Пунктом 10 розділу ІІІ Правил користування встановлено, що акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим звязком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно до п.12 розділу ІІІ Правил користування загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Згідно п.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, акти загальної форми складаються (окрім іншого), як у випадку затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної підїзної колії, порту, підприємства, так і в інших випадках для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Таким чином, станцією призначення були оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції підходу за наказами №№ 552, 582, відповідно до Тарифного керівництва №1, нараховано плату за користування спірними вагонами та збір за зберігання вантажу за відомостями форми ф. ГУ-46 №№ 17039168, 17039170, 17039171, 17039172, 18039174, 18039175, 22039186 та накопичувальною карткою ф. ФДУ-92 №21039004.

Також з матеріалів справи вбачається, що накази про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення були видані через наявність на коліях станції призначення Інгулець своєчасно неприйнятих відповідачем вагонів, що надійшли на його адресу. Залізниця своєчасно повідомила ПАТ Інгулецький ГЗК про свою готовність передати вагони на підїзну колію відповідача, щодо яких складено вищевказані акти загальної форми на віднесення на відповідальність вантажовласника; відповідні записи-повідомлення відображені у Книгах форми ГУ-2 повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції Інгулець Придніпровської залізниці.

В силу ст.614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Слід також зазначити, що відповідач не надав жодного документального доказу в обґрунтування відсутності вини в затримці вагонів на станціях підходу та викладених у відомостях форми ГУ-46 та накопичувальних картках зауважень, які не підпадають під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених пунктом 16 Правил користування. Письмові зауваження представників відповідача, викладені ними при підписанні відомостей плати за користування вагонами та накопичувальних карток, не свідчать самі по собі, без підтвердження належними та допустимими доказами викладених в цих зауваженнях обставин, про недоведеність позивачем позовних вимог.

Так, факти скупчення вагонів через несвоєчасне забирання відповідачем з колій станції призначення на свою підїзну колію вантажів, які прибули на його адресу, підтверджується вказаними вище актами загальної форми ГУ-23 №28 від 10.03.2017, №29 від 13.03.2017 та є порушенням вимог п.33 Правил видачі вантажів та ст.ст.46, 47 Статуту, якими визначено, що одержувач зобовязаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом, договором, контрактом, замовленням тощо.

В п.16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 №411 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854 чітко вказано, що: Черговий по станції зобов'язаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів. До того ж, в п. 14.2.1 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України ЦД-0058, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку від 31.08.2005 №507 зазначено: Приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії. (Тобто на станції не можливо щоб всі колії постійно були зайняті вагонами, обов'язково повинні бути вільні колії.)

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затриманих вагонів відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів. Даний висновок збігається з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною в Листі від 12.06.2014р. № 0701-11/96/715/14, що кореспондується з постановами ВГСУ по справах №№ 904/5778/13, 904/5819/13, 904/6846/13, 904/3583/14.

Визначаючи правову позицію щодо зайнятості колій на станції призначення з причин, які залежать від вантажоодержувача, через які залізниця не мала можливості доставити вагони на станцію призначення та затримала їх на підходах, Вищий господарський суд України у вищезгаданому Листі зазначає, що у відповідних питаннях господарським судам слід керуватися п.8 Правил користування вагонами та контейнерами, за яким у разі затримки вагонів на станції призначення з причин, що залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми ГУ-23, який підписується представниками станції і вантажовласника.

Залізниця не мала можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше та своєчасно не забиралися ним на свою під'їзну колію. Дані факти засвідчено в складених на станції призначення Інгулець актах загальної форми ф.ГУ-23.

У відповідності до ст. 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення. За угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення.

Позивач у відповідності до п.5 договору своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати на під'їзну колію відповідача вагони, щодо яких станцією Мусіївка складено акти загальної форми №№615, 631, 635, 637, 638. Відповідні записи-повідомлення відображено в Книгах повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження ф. ГУ-2.

За весь час затримки спірних вагонів з вини Відповідача, підтвердженої актами ф. ГУ-23, залізницею було розраховано плату за користування вагонами.

Згідно ч.1 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до Листа ВГСУ від 12.06.2014 №0701-11/96/715/14 вантажоодержувач повинен надавати суду документально підтверджені відомості про те, з яких причин готові до передавання на під'їзну колію і оброблені порожні власні вагони на його адресу простоювали на станції призначення більше нормативного часу і не забиралися на під'їзну колію.

Відповідач не надав жодного документального доказу в обґрунтування відсутності вини в затримці вагонів та викладеного у відомостях ф. ГУ-46 заперечення, яке не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених п.16 Правил користування вагонами та контейнерами. Письмові заперечення представників відповідача, викладені ними при підписанні відомостей плати та актах загальної форми не свідчать, самі по собі, без підтвердження належними та допустимими доказами викладених в цих запереченнях обставин, про недоведеність позивачем позовних вимог.

Викладеним спростовується твердження відповідача про його готовність прийняти спірні вагони на свою під'їзну колію та відсутність його вини у їх затримці.

Всі прямі докази вини відповідача у затримці вагонів на підходах до станції призначення та правомірності дій залізниці щодо надання наказів - це акти загальної форми ГУ-23, акти про затримку вагонів ф.ГУ-23а, витяги із Книг повідомлення про прибуття вантажу ф.ГУ-2, повідомлення про затримку вагонів, накази на затримку вагонів, відомості плати за користування вагонами ф.ГУ-46, та накладні оформлені працівниками залізниці у відповідності з вимогами діючих нормативно - правових документів: п.п.4,6,8,9,10,12 Правил користування вагонами, ст.ст.119, 125 Статуту залізниць України, умовам Договору сторін.

Жодним нормативним актом чи будь-яким іншим документом не передбачено, що за умов проведення технологічних операцій по прибуттю та відправленню поїздів всі колії станції повинні бути вільними. Визначеної Договором домовленості між залізницею та ПрАТ Інгулецький ГЗК про незайнятість всіх або певних колій також не існує.

Таким чином, наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту, положеннями ЄТП.

Отже, на станції призначення окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, у т.ч. поїздів відповідача.

Крім того, наявність вільних підїзних колій на станції Інгулець, з урахуванням відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження вживання ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме вини останнього у такому скупченні, внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних підїзних колій.

Відтак, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме своєчасного повідомлення відповідача про готовність залізниці подати вагони, які прибули на його адресу, неприйняття цих вагонів відповідачем, що призвело до їх затримки на підходах до станції призначення, суд вважає правомірним нарахування залізницею плати за користування вагонами в сумі 3 676,08 грн. та збору за зберігання вантажу в сумі 912,72 грн.

Суд визнає законним одночасне стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, оскільки вони є різними видами платежів, порядок визначення та нарахування яких регулюється різними нормативними актами, а саме Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України, Правилами зберігання вантажів.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат (50064, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47; ) на користь Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) плату за користування вагонами у сумі 3 676,08 грн. (три тисячі шістсот сімдесят шість грн. 08 коп.), збір за зберігання вантажу у сумі 912,72 грн. (девятсот дванадцять грн. 72 коп.), витрати по сплаті судового збору у сумі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 30.11.2017

Суддя ОСОБА_4