номер провадження справи 22/66/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017 Справа № 908/1777/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Лінчук А.В.

Відомості про учасників судового процесу:

представник позивача ОСОБА_1, довіреність № 23-1/39598 від 02.10.2017;

представник відповідача не з'явився;

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/1777/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк (поштова адреса: 03115, м. Київ, вул. Ф. Пушиної, 21, каб. 316; місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ РІЦ (69037, АДРЕСА_1)

про стягнення 84480,24 швейцарських франків

СУТЬ СПОРУ:

04.09.2017 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ РІЦ про стягнення 84480,24 швейцарських франків.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.09.2017 позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1777/17, якій присвоєно номер провадження 22/66/17, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 03.10.2017.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.10.2017 у звязку з неявкою сторін та неподанням витребуваних доказів розгляд справи був відкладений до 19.10.2017.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.10.2017 строк розгляду справи був продовжений на 15 днів, розгляд справи відкладений до 14.11.2017.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.11.2017 розгляд справи був відкладений до 21.11.2017.

21.11.2017 за клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача в судовому засіданні 21.11.2017 відповів на поставлені судом питання, позовні вимоги підтримав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконує зобовязання щодо погашення заборгованості по кредиту, сплаті процентів та пені відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору від 20.12.2006 № 0, у звязку з чим ПАТ УкрСиббанк просить стягнути суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом в розмірі 84480,24 швейцарських франків та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 291100,01 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ УкрСиббанк посилається на ст. ст. 525, 526, 530, 553, 554, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України та ст. 193, 230, 232 ГК України.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, контррозрахунок суми боргу не надав, в судове засідання за викликом жодного разу не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 18.10.2017 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що Жовтневим районним судом м. Запоріжжя по цивільній справі № 331/2513/15-ц розглядається позов позивача до директора відповідача ОСОБА_2 про стягнення за кредитним договором тієї ж суми на підставі договору поруки № 240911 від 30.10.2009. Відповідач вважає, що цивільна справа № 331/2513/15-ц є повязаною з даною справою, просив суд зупинити провадження по справі до вирішення справи № 331/2513/15-ц Жовтневим районним судом м. Запоріжжя. Суд, розглянувши клопотання відповідача, в ухвалі суду від 19.10.2017 відмовив у його задоволенні, за відсутності підстав неможливості розгляду господарської справи 908/1777/17 до розгляду Жовтневим районним судом м. Запоріжжя справи № 331/2513/15-ц.

Згідно до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 21.11.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

20.12.2006 між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк та Товариством з обмеженою відповідальністю ВТФ РІЦ було укладено кредитний договір № 0, відповідно до п. 1.1 якого банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 209000,00 (двісті девять тисяч, 00) швейцарських франків у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 866675,77 (вісімсот шістдесят шість тисяч шістсот сімдесят пять, 77) гривень за курсом Національного банку на день укладання цього Договору.

Відповідно до п. 1.1 Статуту ПАТ УкрСиббанк, затвердженого Загальними зборами акціонерів АТ УкрСиббанк, Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27.10.2009 р. Акціонерний комерційний інноваційний банк УкрСиббанк у звязку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк, яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях Акціонерного комерційного банку УкрСиббанк.

Згідно з п. 1.2.2 договору позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 20 грудня 2013 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 договору.

Позичальник зобовязується повернути суму кредиту та сплатити плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафи та інші грошові платежі згідно умов договору на рахунок № 931 в АКІБ УкрСиббанк, код банку (МФО) 351005.

Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений у цьому пункті рахунок банку.

Пунктами 1.3.1, 1.3.2 та 1.3.4 договору закріплено, що за використання кредитних коштів за цим договором встановлюється процентна ставка і розмірі 8,49 % річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього договору.

За користування кредитними коштами понад встановлений договором строк (зокрема, понад терміни, встановлені графіком погашення кредиту, у разі наявності такого графіку) процентна ставка встановлюється у розмірі 13 % річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором.

Нараховування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ та чинного законодавства України.

Відповідно до п. 1.3.5 договору позичальник зобовязується сплачувати проценти у строк з 01 по 05 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. При цьому, якщо останній день строку сплати процентів або дата остаточного повного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

Згідно з п. 1.5 договору кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № 9900 у банку, код банку (МФО) 351005.

Пункт 4.1 договору поклав на позичальника обовязок здійснювати повернення отриманого кредиту, сплату нарахованих процентів, комісій та інших платежів у порядку та терміни, встановлені договором.

В пункті 7.1 договору сторони погодили, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Позичальник повинен сплатити пеню за цим договором за першою вимогою банку.

Додатком № 1 до договору сторони погодили графік погашення кредиту. Додатковою угодою № 1 від 30.10.2009, додатком №1 до додаткової угоди сторони погодили інший графік погашення кредиту. Так, кредит мав бути повністю погашений до 20.12.2013.

Додатковою угодою № 2 від 02.02.2011 були внесені зміни до кредитного договору.

Відповідно до п. 2.1 додаткової угоди № 2 пункт 1.2.2 пункту 1.2 розділу 1 договору викладений у наступній редакції:

« 1.2.2. Позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до Договору, якщо сторонами визначено такий графік погашення та його укладено), але в будь-якому випадку не пізніше 20 грудня 2016р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 5.3., 5.5., 5.6., 5.9., 5.10., 5.11., 7.4. договору.

При цьому, якщо термін повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку терміном повернення кредиту вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

Позичальник зобовязується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов договору на рахунок № 931 в АТ УкрСиббанк, код Банку (МФО) 351005.

Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений у цьому пункті рахунок Банку.»

У пункті 3 Додаткової угоди № 2 сторони домовились, що з 02 лютого 2011р. за використання кредитних коштів за договором встановлюється процентна ставка в розмірі 9, 49 % річних в швейцарських франках, якщо після підписання цієї Додаткової угоди не буде встановлена інша процентна ставка згідно умов договору.

У пункті 4 Додаткової угоди № 2 сторони також домовились, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін, встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення.

Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором.

Нарахування подвійної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості.

Відповідно до п. 5, 5.1 Додаткової угоди № 2 сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту.

Позичальник з дати підписання цієї Додаткової угоди зобовязується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу.

Розмір ануїтетного платежу складає 2135,0 швейцарських франків. День сплати ануїтетного платежу 02 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобовязаний сплатити ануїтетний платіж. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов договору.

У разі, якщо термін повернення кредиту або день сплати ануїтетного платежу припадає на вихідний, святковий або неробочий день, терміном повернення кредиту та днем сплати ануїтетного платежу вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

Розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятися від розміру ануїтетного платежу встановленого цим пунктом договору, і буде складатися із суми фактичної заборгованості за кредитом, що залишилася після сплати позичальником всіх попередніх ануїтетних платежів.

Згідно з п. 7 Додаткової угоди № 2 додаткова угода набирає чинності з дати її підписання сторонами та припиняє свою дію з дня припинення дії договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2. ст. 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Позивач, відповідно до пункту 1.1 кредитного договору надав відповідачу кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача № 9900 у розмірі 209000,00 швейцарських франків, про що свідчать банківські виписки, які містяться в матеріалах справи.

Відповідач не виконав взятих на себе зобовязань вчасно, 02 числа кожного місяця не сплачував ануїтетні платежі у повному обсязі та не повернув кредит у повному обсязі не пізніше 20 грудня 2016 року, у звязку з чим за ним утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів в розмірі 59589,34 швейцарських франків та сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 24890,90 швейцарських франків.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав належним чином своє зобовязання перед позивачем щодо сплати заборгованості та процентів за кредитним договором № 0 від 20.12.2006, в звязку з чим, несплачена відповідачем сума в розмірі 59589,34 швейцарських франків заборгованості по тілу кредиту та 24890,90 швейцарських франків заборгованості з процентів за користування кредитом є обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до приписів ст. 55 ГПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. В ціну позову включаються також вказані в позовній заяві суми неустойки (штрафу, пені), а якщо вони не вказані, - суми їх, визначені суддею. Ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Пунктом 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову (пункт 4 частини першої статті 55 ГПК).

При визначенні ціни позову, поданого в іноземній валюті, необхідно виходити з тієї валюти, в якій провадились чи повинні бути проведені розрахунки між сторонами.

У разі подання позову про стягнення національної валюти України - еквіваленту іноземної валюти ціна позову визначається в іноземній або національній валюті України за офіційним курсом, визначеним Національним банком України, на день подання позову.

За змістом згаданого припису пункту 4 частини першої статті 55 ГПК у разі подання до господарського суду позову про стягнення іноземної валюти обов'язковим є зазначення еквіваленту в національній валюті України (гривнях). Виходячи з останнього й визначається сума судового збору, що сплачується з позовної заяви: для нерезидентів в іноземній валюті (за їх бажанням), для інших платників у гривнях у національній валюті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову (абзац другий-третій частини першої статті 6 Закону України Про судовий збір).

Судом встановлено, що позовна заява була надіслана до суду 31.08.2017, офіційним курсом НБУ швейцарський франк станом на 31.08.2017 становив 26,685853 грн, за яким судом визначено еквівалент.

В звязку з вищевикладеним, стягненню підлягає сума заборгованості по тілу кредиту в розмірі 59589,34 швейцарських франків, що еквівалентно 1590192,37 грн та процентів в розмірі 24890,90 швейцарських франків, що еквівалентно 664234,90 грн усього борг за кредитом у розмірі 84480,24 швейцарських франків, що еквівалентно 2254427,27 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 211611,16 грн пені за прострочення сплати кредиту та 79488,85 грн пені за прострочення сплати процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 п. 1.9 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін

Позивачем була нарахована пеня по тілу кредиту у розмірі 211611,16 грн за період з 01.03.2017 по 30.08.2017. Представником позивача на вимогу суду був поданий розрахунок пені по тілу кредиту з визначенням гривневого еквіваленту за кожен день прострочення.

Суд встановив, що позивачем при розрахунку пені по тілу кредиту допущені помилки щодо обмеження її нарахування шестимісячним строком. Оскільки, відповідно до п. 2.1 додаткової угоди № 2 граничним терміном погашення кредиту є 20 грудня 2016, строк нарахування пені починається саме з 21.12.2016 та закінчується 20.06.2017.

Таким чином, позивачем не дотримано вимог щодо перебігу з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане та безпідставно нараховано суму пені за період з 21.06.2017 по 30.08.2017.

В звязку з вищевикладеним, враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, стягненню підлягає пеня по тілу кредиту за період з 01.03.2017 по 20.06.2017 у розмірі 130457,00 грн. В задоволенні пені по тілу кредиту у розмірі 81154,16 грн суд відмовляє.

Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача 79488,85 грн пені за прострочення сплати процентів суд зазначає наступне. Представником позивача на вимогу суду був поданий розрахунок пені за процентами з визначенням гривневого еквіваленту за кожен день прострочення відповідно до п. 7.1 договору. Відповідач контррозрахунок суми пені не надав, жодних заперечень не висловив. Відповідно до розрахунку позивача, сума пені за процентами становить 78161,14 грн. У звязку з цим стягненню підлягає пеня за процентами у розмірі 78161,14 грн. В задоволенні пені за процентами у розмірі 1327,71 грн суд відмовляє.

Всього пеня за кредитом підлягає стягненню у розмірі 208618,14 грн. В задоволенні пені у розмірі 82481,87 грн суд відмовляє.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ РІЦ є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до приписів ст. ст. 49, 55 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача у розмірі 36945,68 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 55, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ РІЦ задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ РІЦ (69037, АДРЕСА_1, ) на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк (поштова адреса: 03115, м. Київ, вул. Ф. Пушиної, 21, каб. 316; місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, ) 84480 (вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) швейцарських франків 24 сантими, що еквівалентно 2254427 (два мільйони двісті пятдесят чотири тисячі чотириста двадцять сім) грн 27 коп. заборгованості за кредитом, 208618 (двісті вісім тисяч шістсот вісімнадцять) грн 14 коп. пені та судовий збір у розмірі 36945 (тридцять шість тисяч девятсот сорок пять) грн 68 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 24.11.2017.

Суддя О.В. Ярешко