номер провадження справи 13/102/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.11.2017 Справа № 908/2373/15-г

Суддя господарського суду Запорізької області Колодій Н.А. розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві у справі №908/2373/15-г

за позовом Концерну Міські теплові мережі, м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Киїів

Суддя Колодій Н.А.

Представники:

від позивача : не зявився;

від відповідача : ОСОБА_1, довіреність № 14-66 від 14.04.2017р.;

від органу ВДВС: не зявився

01.09.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України № 14/5-б/н від 30.08.2017 на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві до Концерну Міські теплові мережі по справі № 908/2373/15-г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.09.2017р. прийнято скаргу до розгляду з призначенням судового засідання на 25.10.2017 р.

В судовому засіданні 07.11.2017р. представник скаржника підтримав вимоги викладені у скарзі.

Представник позивача та Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання 20.11.2017 р. не зявились.

Обґрунтовуючи скаргу, скаржник зазначає що дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управляння юстиції у м.Києві щодо винесення 08.08.17 в межах виконавчого провадження ВП № 52276489 постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження незаконними, вчиненими з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а отже підлягаючими визнанню недійними.

30.10.2017 року від Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві через канцелярію суду надійшли заперечення на скаргу та матеріали виконавчого провадження. ВДВС просить суд відмовити в задоволенні скарги та розгляд скарги проводити без участі представника. Обґрунтовуючи свої заперечення ВДВС зазначило, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №52276489 з виконання наказу №908/2373/15-г від 29.08.2016 господарського суду Запорізької області, про стягнення з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на користь Концерну «Міські теплові мережі» боргу у розмірі 62,95 грн. 20.09.2016 державним виконавцем відповідно до вимог статтей 17, 19, 20, 21, 25, 31 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція від 21.04.1999 № 606-ХІУ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії яких направлено боржнику для виконання, стягувачу до відома та встановлено строк для добровільного виконання 7 днів з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження. Постанови про відкриття виконавчого провадження боржником отримано 12.10.2016 як зазначено у заяві про закінчення виконавчого провадження, що надійшла до відділу 07.11.2016. ВДВС вказує, що ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 07.11.2016 подана заява про закінчення виконавчого провадження №52276489 у зв'язку з тим, що борг в сумі 62,95 грн. погашено згідно платіжного доручення №4008337 від 27.10.2016 копія якого додана до вищезазначеної заяви про закінчення виконавчого провадження. Тобто, боржником навіть після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження вимоги виконавчого документа виконано не було. Пунктом 7 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом після набрання чинності цим законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього закону. Враховуючи вимоги п. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція від 21.04.1999 № 606-ХІУ) а саме: у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Також, виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом. У зв'язку з цим 08.08.2017 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція від 21.04.1999 № 60 6-ХГУ), 08.08.2017 винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, а саме: витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження, та враховуючи частину другу статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (далі-закон) у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

25 жовтня 2017р. від стягувача надійшли пояснення по суті поданої скарги та клопотання про розгляд скарги за відсутності представника стягувача (долучені до матеріалів справи) .

Скаргу розглянуто по наявних у справі матеріалах, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Судове засідання проводилось без застосування засобів технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника скаржника, суд встановив:

на розгляд суду передана скарга Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві у справі №908/2373/15-г.

На виконанні Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управляння юстиції у м. Києві (далі - орган ДВС) з 20.09.16 знаходиться виконавче провадження ВП № 52276489 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 29.08.16 № 908/2373/15-г про стягнення з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - відповідач) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (дачі - позивач)- 62,95 грн. заборгованості.

Вказане рішення суду було виконано шляхом перерахування Компанією у повному обсязі коштів на рахунок стягувача платіжним дорученням від 27.10.16 № 4008337, у зв'язку з чим відповідачем 03.11.16 було надіслано органу ДВС заяву від 02.11.16 № 14/5-2094В про закінчення виконавчого провадження ВП № 52276489, оскільки рішення згідно з виконавчим документом фактично виконано в повному обсязі.

Проте, як вказує скаржник, на момент звернення до суду із вказаною скаргою державним виконавцем постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду не винесено.

08.08.17 державним виконавцем в межах вказаного виконавчого провадження винесені постанови про стягнення з відповідача витрат виконавчого провадження у розмір 136,1 грн. і виконавчого збору у розмірі 6,29 грн.

Частиною 1 ст.28 Закону № 1404 визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Скаржник зазначив, що станом на 29.08.17 вказані постанови від 08.08.17 про стягнення з відповідача виконавчого збору та витрат виконавчого провадження на адресу відповідача не надходили. Про їх винесення відповідачу стало відомо з моменту надходження 15.08.17 на його адресу постанови від 09.08.17 про арешт майна боржника по зведеному виконавчому провадженню ЗВП № 38095514 в межах суми стягнення 7 017 828,98 грн., до складу якого згідно вказаної постанови входить виконавче провадження ВП № 52276489 на загальну суму стягнення 205,34 грн. (62,95 грн. боргу за рішенням суду + 6,29 виконавчого збору + 136,1 грн. витрат виконавчого провадження).

Скаржник вважає дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управляння юстиції у м. Києві щодо винесення 08.08.17 в межах виконавчого провадження ВП № 52276489 постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження незаконними, вчиненими з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а отже підлягаючими визнанню недійними, виходячи з наступного.

Оцінивши надані доводи скаржника та заперечення ВДВС, судом встановлено, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 02.06.16 № 1404-УШ (далі - Закон № 1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону № 1404 виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як зазначалось вище з 20.09.16 на виконанні органу ДВС знаходиться виконавче провадження ВП № 52276489 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 29.08.16 № 908/2373/15-г про стягнення з відповідача 62,95 грн. заборгованості.

Так п.9 ч.1ст.39 Закону № 1404 передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, згідно з виконавчим документом.

В свою чергу ч.2 ст.39 Закону № 1404 визначено - постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

08.08.17 державним виконавцем винесені постанови про стягнення з відповідача виконавчого збору у розмірі 6,29 грн. та витрат виконавчого провадження у розмір 136,1 грн.

09.08.17 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника по зведеному виконавчому провадженню ЗВП №38095514 в межах суми стягнення 7 017 828,98 грн., до складу якого включено також виконавче провадження ВП № 52276489 на загальну суму стягнення 205,34 грн. (62,95 грн. боргу за рішенням суду + 6,29 грн. виконавчого збору + 136,1 грн. витрат виконавчого провадження).

Таким чином, до складу вказаного зведеного виконавчого провадження включено зобов'язання відповідача, яке вже фактично припинене (виконано).

Крім цього, Законом № 1404 надано визначення поняттям «виконавчий збір» та «витрати виконавчого провадження», встановлено підстави та порядок їх стягнення.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону № 1404, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.10 Закону № 1404 заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.48 Закону № 1404 - звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучення (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - система) в межах виконавчого провадження ВП № 52276489 державним виконавцем станом на 29.08.17 були винесені:

постанова про відкриття виконавчого провадження;

постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження.

Таким чином, оскільки жодних заходів примусового виконання рішення суду державним виконавцем в межах виконавчого провадження ВП № 52276489 не вчинялось, правові підстави для стягнення виконавчого збору у державного виконавця відсутні.

Статтею 8 Закону № 1404 визначено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в Системі, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Враховуючи відсутність оскаржуваних постанов в Системі свідчить про допущення державним виконавцем порушень визначеним Законом № 1404 порядку їх винесення.

Частиною 2 ст.27 Закону № 1404 визначено, що - виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Зобов'язання відповідача за рішенням суду у справі № 908/2373/15-г із сплати 62,95 грн. заборгованості виконано, що підтверджується платіжним дорученням від 27.10.16 № 4008337.

Таким чином, рішення суду у справі № 908/2373/15-г виконано не шляхом стягнення коштів з відповідача, а шляхом добровільної сплати боржником вказаної суми.

Таким чином, з системного аналізу вказаних норм Закону № 1404 вбачається, що оскільки заходи примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження ВП № 52276489 державним виконавцем не вживались, зобов'язання відповідача припинено не шляхом примусового стягнення з нього коштів, правові підстави для стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суми зазначеній у виконавчому документі, а також витрат виконавчого провадження, у державного виконавця відсутні.

Статтями 6, 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, в тому числі виконавчої, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до ст.1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 121-2 ГПК України визначено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Оцінивши доводи скаржника та заперечення ВДВС, проаналізувавши норми діючого законодавства, судом встановлено, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» № 10 від 24.10.2011р., положення якого зазначають, що розгляд господарськими судами скарг у порядку статті 121-2 ГПК є однією з форм судового контролю щодо виконання рішень, ухвал, постанов, а виконання рішення, ухвали постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу.

Згідно зі ст. 6, ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. ... роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що доводи скаржника, викладені в скарзі є обґрунтованими, а заперечення ВДВС не доведеними належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, ст.34 господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 3, 33, 34, 43, 75, 86, 121-2 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на дії Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві у справі №908/2373/15-г задовольнити.

Копію ухвали направити сторонам по справі та ВДВС, згідно ст. 87 ГПК України.

Ухвала вступає в законну силу з дня її винесення (20.11.2017р.)

Суддя Н.А. Колодій