ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
30 листопада 2017 р. Справа № 902/1002/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства завод "Генератор", м.Київ

до: Військової частини НОМЕР_1 , м.Вінниця

про стягнення 1 240 485 грн 38 коп.
За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.
За участю представників:
позивача: Волощенко Валентина Петрівна, довіреність № 8/1475 від 05.10.2017 р., юрисконсульт І категорії, посвідчення № 21 видане 05.11.2017 р.

відповідача: Ромашкан Світлана Анатоліївна, довіреність № 350/153/825/пс від 29.12.2016 р., старший юрисконсульт юридичної служби Командування Повітряних Сил Збройних Сил України.

інші: Лановенко Максим Євгенійович, посвідчення офіцера УК №151927 від 18.07.2007 р.

В С Т А Н О В И В :
Державним підприємством завод "Генератор" подано позов до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 1 240 485,38 грн боргу за надані послуги з ремонтування та технічного обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності, а саме проведення регенерації приладів КИУ-43, КГ-3, КУ-137 за договором про закупівлю послуг за державні кошти № 76/14 від 08.07.2014 р.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09.11.2017 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/1002/17 та призначено до розгляду на 30.11.2017 р.

29.11.2017 р. на адресу суду від позивача надійшов лист № 8/1760 від 27.11.2017 р. та ряд документів на виконання вимог ухвали суду.

29.11.2017 р. до суду від представника відповідача надійшов супровідний лист № 350/153/670кс від 29.11.2017 р. та ряд документів, які витребовувались ухвалою суду. В якості додатків до супровідного листа додано відзив на позовну заяву № 350/153/669/кс від 29.11.2017 р., в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви № 8/1524 від 13.10.2017 р. позивач посилається в якості підстави позовних вимог на те, що ним на виконання умов договору № 76/14 про закупівлю послуг за державні кошти від 08.07.2014 р. були надані послуги з ремонтування та технічного обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності, а саме проведення регенерації приладів КИУ-43, КГ-3, КУ-137 за які останній повністю не розрахувався.

Зазначене стало підставою звернення позивача з позовом до суд про стягнення 1 240 485,38 грн боргу за надані послуги.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву № 350/153/669/кс від 29.11.2017 р. (вх.канц. № 06-52/11395/17 від 29.11.2017 р.) позовні вимоги Державного підприємства завод "Генератор" не визнає та просить в їх задоволенні відмовити в повному обсязі посилаючись на такі обставини:

- твердження позивача про те, що листом від 06.02.2015 р. № 350/123/262/пс відповідач просив здійснити транспортування та передачу приладів до експлуатуючих військових частин і тим самим надав оферту на продовження правовідносин між сторонами договору і виконання зобов`язань за ним не відповідає приписам Цивільного кодексу України;

- посилання позивача на приписи ч. 1 ст. 181 ГК України щодо укладення договору у спрощений спосіб не може бути застосоване у даному випадку, так як самим Договором передбачено порядок внесення змін і доповнень до нього (шляхом укладення додаткової угоди), а відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання Договору допускається лише за згодою сторін якщо інше не встановлено договором або законом;

- контроль за якістю наданих послуг здійснює 637 військове представництво Міністерство оборони України;

- Виконавець підписуючи договір завідомо знав про термін надання послуг та те, що відповідно до умов договору Замовник має право повернути рахунки Виконавцю без оплати у разі їх надання після закінчення 2014 р. з вини Виконавця. Вина Виконавця в частині ненадання документів на оплату підтверджується актами прийому-передачі приладів, які підписані представниками Замовника та Виконавця у 2015 р.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 08.07.2014 р. між Військовою частиною НОМЕР_1 (Замовник, Відповідач) та Державним підприємством завод "Генератор" (Виконавець, Позивач) укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № 76/14 (Договір № 76/14 від 08.07.2014 р.) (а.с. 25-33, т. 1).

Відповідно п. 1.1 Договору Виконавець зобов`язується надати послуги, зазначені в Специфікації послуг (Додаток 1 до Договору), а Замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Згідно п. 1.2 Договору найменування послуг: ремонтування та технічне обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності, код 33.12.2 - згідно Державного класифікатора продукції та послуг ДК016-2010, а саме: регенерація приладів КИУ-43, КГ-3, КУ-137.

Замовник може зменшити обсяги закупівлі послуг, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Замовника на цілі, що передбачені Специфікацією послуг (Додаток 1 до Договору). Замовник у 10-ти денний строк з дня отримання інформації про зменшення бюджетних призначень на цілі, передбачені умовами цього Договору (у межах загального обсягу закупівлі за Договором), письмово повідомляє Виконавця про зменшення обсягу закупівлі Послуг, на підставі якого сторони вносять відповідні зміни до Договору, підписуючи додаткову угоду (п. 1.3 Договору).

Підставою закупівлі є "Річний план закупівель на 2014 рік Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ", затверджений рішенням комітету з конкурсних торгів від 23.12.2013 р. № 239/13 (зі змінами) (п. 1.4 Договору).

Підставою для укладення договору є рішення комітету з конкурсних торгів Військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2014 р. № 173/14 (п. 1.5 Договору).

Відповідно п. 3.1 Договору сума договору становить 4 535 131,52 грн, у тому числі ПДВ (20%) у розмірі 755 855,25 грн.

Сума договору встановлена сторонами під час проведення переговорів щодо укладення договору на підставі розрахунково-калькуляційних матеріалів з зазначенням ціни, яка затверджена протоколом погодженням договірної ціни, що є додатком до договору (Додаток 2 до договору) (п. 3.2 Договору).

Для встановлення договірної ціни Виконавець у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до терміну надання послуг, надає Військовому представництву розрахунково-калькуляційні матеріали щодо договірної ціни, складені на підставі фактичних витрат та обґрунтованих розрахунків очікуваних витрат в розрізі статей калькуляцій (п. 3.6 Договору).

Згідно п. 4.1 Договору розрахунки проводяться шляхом прямого банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця через відповідні реєстраційні рахунки Військової частини НОМЕР_1 , відкриті в Головному управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області.

Розрахунки за надані послуги (частину послуг) здійснюються після їх надання протягом бюджетного 2014 р. після надання представнику Замовника документів, а саме: рахунку-фактури, акту приймання наданих послуг, затвердженого Виконавцем та Замовником (Додаток 3 до договору), акту прийому-передачі приладів (Додаток 4 до договору) затвердженого Замовником (п. 4.2 Договору).

Рахунок-фактура оформлюється на Військову частину НОМЕР_1 (п. 4.3 Договору).

Після закінчення надання послуг за договором (або по факту припинення дії договору) та затвердження акту інвентаризації (Додаток 6 до договору) сторони у місячний строк проводять остаточну звірку взаєморозрахунків з підписанням акту виконання умов та документальної звірки взаєморозрахунків (Додаток 5 до договору. Акт виконання умов та документальної звірки є підтвердженням взаємного виконання сторонами зобов`язань за договором (п. 4.5 Договору).

Згідно п. 5.3 Договору транспортування приладів на підприємство для проведення регенерації (дефектації) та відрегенерованих (непридатних до регенерації) до військових частин здійснюється силами та засобами Виконавця. Приймання послуг здійснюється комісією експлуатуючої військової частини ( НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 ), при прийомі послуг перевіряється технічний стан, комплектність приладів, якість.

За результатами прийому наданих послуг комісія складає та підписує акт приймання наданих послуг (Додаток3), який надсилається на адресу Замовника для затвердження та акту прийому-передачі приладів (Додаток 4).

Після надання послуг за договором комісією здійснюється інвентаризація елементів, які були замінені в результаті проведення регенерації зі складанням акту інвентаризації (п. 5.4 Договору).

Згідно п. 10.1 Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін , і діє до 31.12.2014 р. за виключенням дії пунктів 2.2, 5.6, 5.7 Договору які діють до повного їх виконання.

Відповідно до Додатку 1 до договору від 08.07.2014 р. (Специфікації послуг) обсяг поставки складає 8 приладів КИУ-43Р, КГ-3Р та КУ-137Р на загальну суму 4 535 131,52 грн у тому числі ПДВ у розмірі 755 855,25 грн. Ціна послуг по регенерації за один прилад разом з ПДВ складає: КИУ-43Р 232 736,15 грн; КГ-3Р 105 825,00 грн; КУ-137Р 137 330,29 грн. Термін надання послуг становить до 01.12.2014 р. (а.с. 34, т.1).

Як вбачається із матеріалів справи позивачем на виконання умов договору № 76/14 від 08.07.2014 р. згідно актів приймання наданих послуг № 1 від 16.12.2014 р. на суму 492 952,73 грн, № 278 від 27.12.2014 р. на суму 479 458,79 грн та № 279 від 27.12.2014 р. на суму 268 073,86 грн надано послуг на загальну суму 1 240 485,38 грн (а.с. 40-42, т. 1).

Листом від 06.02.2015 р. № 350/123/262 відповідач просив здійснити транспортування та передання приладів на адреси вказаних листі військових частин (а.с.47, т.1).

Матеріали справи містять акти приймання наданих послуг, які підписані лише зі сторони позивача на загальну суму 1 240 485,38 грн , зокрема б/н та без дати на суму 479 458,79 грн, № 1 від 26.02.2015 р. на суму 268 073,86 грн, б/н та без дати на суму 492 952,73 грн (а.с.48, 51, 54, т.1).

При цьому судом встановлено, що не підписавши вказані акти приймання наданих послуг сторонами були підписані акти прймання-передачі приладів та акти їх інвентаризації, що підтверджує фактичне передання приладів після проведення ремонтних робіт відповідачу (а.с.49-50, 52-53,55-56, т.1).

16.02.2015 р. на адресу відповідача надіслано лист № 40/207, додатком до якого додано рахунок-фактуру № 60 від 16.02.2015 р., акт прийому-передачі приладів, акт приймання наданих послуг та акт інвентаризації (а.с.57-59, т. 1).

Листом від 28.04.2015 р. № 350/123/773 відповідач відмовив в оплаті наданих послуг посилаючись на прострочення надання послуг, позаяк умовами укладеного договору передбачалось проведення оплати лише в 2014 році (а.с.60, т.1).

Як слідує з матеріалів справи станом на момент прийняття рішення вказані послуги залишились неоплаченими зі сторони відповідача.

Непроведення оплати за надані послуги спонукали позивача звернутись з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Беручи до уваги зміст договору укладеного між сторонами, характер взятих на себе сторонами зобов`язань, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договору підряду.

Вимогами ст. 837 ЦК України передбачено, що одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Стаття 854 ЦК України передбачає, що до обов`язків замовника відносить, зокрема, оплату виконаної підрядником роботи після здачі всієї роботи, якщо інше не встановлено законом або договором.

У відповідності до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Виходячи з приписів статей 173, 193 Господарського кодексу України, статей 526, 629 Цивільного кодексу України, сторони мають виконувати зобов`язання належним чином відповідно до його умов та вимог закону, при цьому, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 4 ст. 879 ЦК України передбачено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З врахуванням наведеного вище вимога позивача про стягнення грошових коштів за договором про закупівлю послуг за державні кошти № 76/14 від 08.07.2014 р. в сумі 1 240 485,38 грн є правомірною та обґрунтованою, з огляду на що підлягає задоволенню судом в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов`язковим. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення боргу в тому рахунку доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів).

Заперечення відповідача щодо позову судом оцінюються критично, оскільки є юридично неспроможними та не спростовують правомірності, обґрунтованості заявленого позову та такими, що спростовуються вище встановленими обставинами справи.

Зокрема, наведені відповідачем обставини в обґрунтування своїх доводів судом не беруться до уваги, з огляду на зміст частини другої статті 617 ЦК України, частини другої статті 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відповідно до яких відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446).

Твердження відповідача про те, що виконання робіт відбулось за межами строку дії договору не звільняє від обов`язку їх оплати Замовника, оскільки прострочення Виконавця по виконання робіт може слугувати підставою для притягнення його до відповідальності за такий факт.

При цьому суд звертає увагу на той факт, що після виконання робіт прилади були прийняті Замовником без будь-яких зауважень тощо.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

30.11.2017 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :
1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) на користь Державного підприємства завод "Генератор", вул.Новокостянтинівська, м. Київ, 04080 (ідентифікаційний код - 14312453) 1 240 485 грн 38 коп. - боргу, 18 607 грн 28 коп. - відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05 грудня 2017 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 1 прим.:
1 - до справи.