ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Справа № 905/3173/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Губенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Іванової Л.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"
на ухвалу відДонецького апеляційного господарського суду 19.08.2017
у справі Господарського суду№ 905/3173/16 Донецької області
за позовомДержавного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ЛІГОС УА"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нові технології"
прозобов'язання вчинити певні дії,

у судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача Косенчук В.Ю.; Проконова К.В.;
- відповідача повідомлений, але не з'явився;
- третьої особи повідомлений, але не з'явився;
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 19.08.2017 у справі № 905/3173/16 (судді: Радіонова О.О., Зубченко І.В., Попков Д.О.) відмовлено Державному підприємству "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" у задоволенні клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 20.07.2017 у справі № 905/3173/16; повернуто апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Донецької області від 20.07.2017 у справі № 905/3173/16 заявнику.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 19.08.2017 у справі № 905/3173/16, справу передати до Донецького апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Обґрунтовуючи підстави звернення скаржник вказує, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІГОС УА" надало відзив на касаційну скаргу, в якому з нею не погоджується та просить касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" залишити без задоволення, ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 19.08.2017 у справі № 905/3173/16 залишити без змін.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів, приймаючи до уваги, що в силу положень ч.2 ст.11113 ГПК України, касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм процесуального права при винесенні оскаржуваного судового акта, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 20.07.2017 у справі № 905/3173/16 у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІГОС УА" про зобов'язання усунути недоліки (невідповідності) у наданих послугах за договором від 05.11.2015 № 314-В-ЮЖФ-15 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим у справі рішенням Господарського суду Донецької області, 07.08.2017 Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Донецької області від 20.07.2017.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про відновлення строку для подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення суду першої інстанції, в якому скаржник вказав, що оскаржуване рішення від 20.07.2017 (підписане 21.07.2017 та оприлюднене 28.07.2017 в Єдиному державному реєстрі судових рішень) отримано скаржником лише 03.08.2017, що підтверджується штампом канцелярії адміністрації, відтак скаржник, керуючись приписами ст. 53 ГПК України, просив суд поновити строк для подачі апеляційної скарги на рішення Господарського суду Донецької області від 20.07.2017.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 19.08.2017 у справі № 905/3173/16 відмовлено скаржнику у задоволенні клопотання про відновлення пропущеного апеляційного строку; апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на рішення Господарського суду Донецької області від 20.07.2017 у справі № 905/3173/16 повернуто на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд апеляційної інстанції вказав, що примірник рішення було направлено сторонам 24.07.2017, скаржник, який був присутнім у судовому засіданні, не навів поважних причин пропуску встановленого процесуального строку на оскарження рішення суду, при цьому сторони не позбавлені права на доступ до судових рішень, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень, відтак скаржник мав можливість звернутися до апеляційного суду зі скаргою у встановлений строк.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитися з таким висновком апеляційного господарського суду, враховуючи наступне.

Згідно із статтею 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України передбачена гарантія забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

За правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у пункті 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до пп. 3.2 п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012 у справі № 1-12/2012 право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов'язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129). Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007). Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками цивільного характеру. На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним, та скаржиться на те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції йому не було надано жодних можливостей подати до суду скаргу.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року (Reports 1998-VIII, с. 3255, п. 45) вказано, що строки на апеляційне оскарження, безумовно, мають на меті забезпечення здійснення належного правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Однак норми, про які йде мова, або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби юридичного захисту. Суд підкреслює, що, оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, воно стосується не тільки проблеми трактування правової норми в звичайному сенсі, але й проблеми недоцільного формулювання процесуальної вимоги, яка може перешкоджати розгляду позову по суті, таким чином, спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист (див., Mutatis mutandis, Miragall Escolano and Others v. Spain, N 38366/97, п. 37, ЄКПЛ 2001-I; та Zvolsku and Zvolska v. the Czech Republic, N 46129/99, п. 51, ЄКПЛ 2002-IX).

Згідно із ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї власної ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити вмотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (див. позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 30.06.2009 у справі № 05-6-48/851(05-5-45/1432), в постанові від 16.01.2007 у справі № 2/103).

Як вбачається із матеріалів справи, в засіданні суду першої інстанції 20.07.2017, де був присутнім представник скаржника, йому оголошено лише вступну та резолютивну частину ухваленого судом рішення (протокол судового засідання - т. 3 а. с. 207).

20.07.2017 представником скаржника подано до суду першої інстанції заяву про надіслання повного тексту рішення (т. 3 а. с. 215).

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення скаржником зазначено, що копію рішення суду першої інстанції останнім отримано 03.08.2017 після закінчення процесуального строку на його оскарження, що також підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 3 а. с. 216).

Крім того, скаржник звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що рішення місцевого господарського суду від 20.07.2017 оприлюднене в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 28.07.2017.

Однак, Донецький апеляційний господарський суд, в порушення вимог ст. ст. 43, 53 ГПК України, не надав належної оцінки наведеним доводам скаржника, викладеним у клопотанні про поновлення строку, а лише обмежився посиланням на те, що примірник рішення було направлено сторонам 24.07.2017, а скаржник, який був присутнім у судовому засіданні, не позбавлений був права ознайомитися із текстом оскаржуваного рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Водночас, касаційна інстанція, відповідно до ст. 1117 ГПК України, реалізує свої процесуальні права в межах касаційного провадження виключно для перевірки правильності юридичної оцінки обставин справи у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій.

З огляду на викладене, відповідно до припису п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України для забезпечення апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції ухвала Донецького апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для вирішення питання щодо прийняття апеляційної скарги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до апеляційного провадження.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" задовольнити.

Ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 19.08.2017 у справі № 905/3173/16 скасувати.

Справу № 905/3173/16 передати до Донецького апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до провадження.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО

Судді Т.Л. БАРИЦЬКА

Л.Б. ІВАНОВА