ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017 Справа № 917/1810/17

за позовом Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод", вул. Заводська, 44, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51402

до Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", вул. Будівельників, 16, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800

про стягнення 41 765,63 грн.,

Суддя Киричук О.А.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 4641 від 08.08.2016

Розглядається позов про стягнення 41 765,63 грн пені за несвоєчасну оплату товару за договором № 357-213016 від 22.02.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору.

17.11.2017 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

23.11.2017 відповідач через канцелярію суду подав клопотання про зменшення розміру пені до 8 353,13 грн; по суті заявленого позову не заперечує.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

22.02.2016 між Державним підприємством Науково-виробниче об'єднання Павлоградський хімічний завод (Постачальник) та ПрАТ Полтавський ГЗК (Покупець) укладений договір № 357-213016.

Відповідно до п. 1.1. договору позивач як постачальник зобов'язувався поставити відповідачу (покупцю) неелектричну систему ініціювання "Прима-Ера", а відповідач - прийняти та оплатити продукцію.

Асортимент, кількість та ціни, узгоджуються сторонами в специфікаціях, які є невід'ємними частинами даного договору (п. 1.2).

Відповідно до п. 1.3 договору, орієнтовна сума договору складає 1 3000 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 2166 666,67 грн., та може бути змінена за згодою сторін.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що продукція, яка поставляється за даним договором, оплачується відповідачем у національній валюті України за договірними цінами, по факту поставки продукції протягом 10 банківських днів за наявності оригіналів документів, вказаних у пункті 2.5 договору.

Дата поставки визначається датою приймання-передачі продукції від позивача за накладною на складі відповідача (п. 2.2 договору).

В порушення умов договору, відповідачем проведено оплату вартості отриманої ним продукції протягом жовтня - грудня 2016 року з порушенням строків, встановлених договором. Дана обставина відповідачем не спростовується.

В п. 5.4 договору встановлено, що при порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

У зв'язку з простроченням виконання грошового зобовязання позивачем нараховано відповідачеві 41 765,63 грн пені.

Як вбачається з матеріалів справи 13.04.2017 на адресу Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" була направлена претензія за вих. № 25/247-7, яка була отримана відповідачем 19.04.2017.

Як зазначає позивач, відповідь на претензію на його адресу не надходила, пеня не сплачена.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 41 765,63 грн пені.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно з ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно з ст. 692 ЦК України (далі - ЦК України) покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В п. 5.4 договору сторони узгодили, що при порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені до 8 353,13 грн.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилається на те, що Приватне акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" повністю сплатило всі належні платежі за отриману продукцію на підставі договору 357-213016 від 22.02.2016; прострочення оплати не було значним; сума пені є надмірно великою, враховуючи те, що позивачеві не було завдано жодних збитків.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зазначена стаття кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум ВГС України в пп. 3.17.4. п. 3.17. Постанови від 26.12.2011 №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки (абзац 4 пункту 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 р. №18).

Оскільки, відповідач повністю розрахувався з відповідачем за поставлену продукцію, згідно з договором поставки від № 357-213016 від 22.02.2016; враховуючи те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання зобов'язань за договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені на 50% та стягнути з відповідача 20 882,82 грн пені.

В решті пені суд відмовляє в позові.

Враховуючи вищевикладене суд задовольняє позов частково.

Судовий збір відповідно до вимог статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

При цьому, судом враховано, що пунктом 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Керуючись ст.ст. 44, 49, п. 3 ст. 83, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Будівельників, б. 16, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39802, , р/р 7800 АТ "УкрСиббанк", м. Харків, МФО 351005) на користь Державного підприємства "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (вул. Заводська, 44, м. Павлоград, Дніпропетровська область, 51402, , р/р 260065167, МФО 320478 АБ "Укргазбанк") 20 882,82 грн пені, 1600,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено 27.11.2017

Суддя Киричук О.А.