ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2017 р. Справа № 922/4281/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Тарасова І. В.;

за участі секретаря судового засідання Марченко В.О.,

за участі представників:

ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" - Подус М.О. (за довіреністю №3/2017 від 01.02.2017),

ліквідатора - Саутенка С.О. (свідоцтво №216 від 20.02.2013, постанова господарського суду Харківської області від 20.03.2017 у справі №922/4281/16),

кредитора - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" (вх.№3050Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 26.09.2017 у справі №922/4281/16,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ДІКВ-Л", м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Агросвіт", смт.Чкалівське, Харківської області,

про банкрутство, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.09.2017 у справі №922/4281/16 (суддя Швидкін А.О.): 1.Заяву ліквідатора (вх.№25276) про визнання недійсними правочинів (договорів), стягнення грошових коштів та спростування майнових дій боржника задоволено. 2.Визнано недійсним договір №2801-ФП від 28.01.2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Агросвіт". 3.Визнано недійсним договір №0403-ФП від 04.03.2016, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Агросвіт". 4.Спростовано майнові дії боржника, які полягають у зарахуванні зустрічних однорідних вимог між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Агросвіт" на суму 385580,00 грн. 5.Спростовано майнові дії боржника, які полягають у зарахуванні зустрічних однорідних вимог між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельно-промислова компанія "Слобода" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова Компанія "Агросвіт" на суму 100000,00 грн. 6.Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Агросвіт" грошові кошти, одержані на підставі договору №2801-ФП від 28.01.2016 у розмірі 529000,00 грн (п'ятсот двадцять дев'ять тисяч гривень 00 копійок). 7.Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Агросвіт" грошові кошти, одержані на підставі договору №0403-ФП від 04.03.2016 у розмірі 100000,00 грн (сто тисяч гривень 00 копійок). 8.Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова компанія "Агросвіт" сплачений судовий збір у розмірі 3200,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 26.09.2017 у справі №922/4281/16 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви ліквідатора боржника про визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції порушив норми ст.20 Закону про банкрутство, визнавши спірні договори недійсними. Апелянт вказує, що станом на 01.04.2016 заборгованість ТОВ «ТПК «Слобода» перед ТОВ «АПК «Агросвіт» за договором фінансовою допомоги №2801-ФП від 28.01.2016 була відсутня, а саме: повернуто на рахунок ТОВ «АПК «Агросвіт» у банку 2971000,00 грн, заборгованість у розмірі 143320,00 грн погашено зарахуванням зустрічних вимог між ТОВ «АПК «Агросвіт», ОСОБА_3 та ТОВ «ТПК «Слобода», заборгованість у розмірі 385580,00 грн погашено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог між ТОВ «ТПК «Слобода», ТОВ «АПК «Агросвіт» та ТОВ «Продскарб». Заборгованість за договором фінансової допомоги №0403-ФП від 04.03.2016 у розмірі 100000,00 грн погашена шляхом зарахування зустрічних вимог між ТОВ «ТПК «Слобода», ТОВ «АПК «Агросвіт» і ТОВ «Продскарб». Апелянт зазначає, що ліквідатор не надав суду першої інстанції доказів на підтвердження наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання договорів недійсними, зокрема того, що укладення та виконання спірних договорів нібито призвело чи могло призвести до взяття ТОВ «АПК «Агросвіт» на себе зобов'язань, у результаті чого підприємство стало неплатоспроможним. Крім того, апелянт зазначає, що припинення взаємних зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог виключає їх вплив на майновий стан боржника, оскільки у даному випадку сумарна вартість активів залишається незмінною.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 прийнято апеляційну скаргу до провадження, її розгляд призначено на 24.10.2017 о 14:30 год.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду, протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 23.10.2017 у зв'язку з відпусткою судді Білоусової Я.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Пуль О.А., суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В.

Колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку.

24.10.2017 від ліквідатора боржника до суду надійшли заперечення (вх.№10763) на апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 розгляд справи відкладено на 21.11.2017 на 10:00 год.

21.11.2017 від представника ТОВ «КУА «ДІКВ-Л» надійшла заява (вх.№11901), в якій просить розглядати справу без участі представника ТОВ «КУА «ДІКВ-Л».

У судовому засіданні 21.11.2017 апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Ліквідатор проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники провадження у справі про банкрутство у судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2017, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів встановила.

Відповідно до частини 2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.12.2016 у справі №922/4281/16 (з урахуванням ухвали суду від 14.02.2017 про виправлення описки) порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «АПК «Агросвіт», визнано безспірними вимоги ініціюючого кредитора ТОВ «Компанія з управління активами «ДІКВ-Л» у розмірі 6398329,58 грн, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначено розпорядником майна боржника Данченка Андрія Сергійовича.

28.12.2016 оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ АПК «Агросвіт».

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.01.2017 у справі №922/4281/16 задоволено заяву (вх.№280) Данченка А.С. про звільнення його від виконання обов`язків розпорядника майна у справі №922/4281/16 про банкрутство ТОВ АПК "Агросвіт". Звільнено арбітражного керуючого Данченка А.С. від виконання повноважень розпорядника майна ТОВ АПК "Агросвіт" у справі №922/4281/16. Призначено розпорядником майна ТОВ АПК "Агросвіт" арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича. Зобов'язано арбітражного керуючого Данченка А.С. у 5-денний термін передати розпоряднику майна Саутенку Сергію Олеговичу за актом приймання-передачі всі документи, пов`язані з проведенням процедури розпорядження майном боржника ТОВ АПК "Агросвіт". Зобов`язано розпорядника майна арбітражного керуючого Саутенка С.А. виконати вимоги попередніх ухвал суду у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.02.2017 у даній справі затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ АПК "Агросвіт" у наступному складі: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ДІКВ-Л" у розмірі 6398329,58 грн (4 черга задоволення вимог кредиторів). Витрати на оплату судового збору за подання заяви про порушення справи про банкрутство задоволені відповідно до пункту 1 ст.45 Закону про банкрутство у першу чергу задоволення вимог кредиторів. Внесено окремо відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати у розмірі 201241,55 грн (перша черга задоволення вимог кредиторів). Визначено, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Призначено проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів на 13.03.2017. Призначено підсумкове засідання суду на 20.03.2017.

Постановою господарського суду Харківської області від 20.03.2017 ТОВ АПК "Агросвіт" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Саутенка С.О., якого зобов'язано виконати всі дії по ліквідації банкрута, докази надати суду.

25.05.2017 ліквідатор звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про визнання недійсними правочинів (договорів) та стягнення грошових коштів, в якій просив суд визнати недійсним договір № 2801-ФП від 28.01.2016, укладений між ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" та ТОВ АПК "Агросвіт"; стягнути з ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" на користь ТОВ АПК "Агросвіт" грошові кошти, одержані на підставі договору № 2801-ФП від 28.01.2016 у розмірі 529000,00 грн; визнати недійсним договір №0403 від 04.03.2016, укладений між ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" та ТОВ АПК "Агросвіт"; стягнути з ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" на користь ТОВ АПК "Агросвіт" грошові кошти, одержані на підставі договору №0403-ФП від 04.03.2016 у розмірі 100000,00 грн, стягнути з ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" на користь ТОВ АПК "Агросвіт" сплачений судовий збір у розмірі 3200,00 грн за подання заяви про визнання недійсними правочинів та стягнення грошових коштів; стягнути з ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" на користь ТОВ АПК "Агросвіт" сплачений судовий збір у розмірі 800,00 грн за подання заяви про вжиття запобіжних заходів (витребування доказів); стягнути з ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" на користь ТОВ АПК "Агросвіт" сплачений судовий збір у розмірі 800,00 грн за подачу заяви про вжиття запобіжних заходів (арешт майна, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.05.2017 призначено заяву ліквідатора про визнання недійсними правочинів (договорів) та стягнення грошових коштів на 07.06.2017; залучено ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" до участі у справі у межах розгляду заяви ліквідатора про визнання недійсними правочинів (договорів) та стягнення грошових коштів.

07.08.2017 ліквідатор звернувся до господарського суду із уточненою заявою (вх.№25276) про визнання недійсним правочинів (договорів), стягнення грошових коштів та спростування майнових дій боржника, в якій просив суд: - визнати недійсним договір №2801-ФП від 28.01.2016, укладений між ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" та ТОВ АПК "Агросвіт"; - визнати недійсним договір №0403-ФП від 04.03.2016, укладений між ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" та ТОВ АПК "Агросвіт"; - спростувати майнові дії боржника, які полягають у зарахуванні зустрічних однорідних вимог між ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" та ТОВ АПК "Агросвіт" на суму 385580,00 грн; - спростувати майнові дії боржника, які полягають у зарахуванні зустрічних однорідних вимог між ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" та ТОВ АПК "Агросвіт" на суму 100000,00 грн; - стягнути з ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" на користь ТОВ АПК "Агросвіт" грошові кошти, одержані на підставі договору № 2801-ФП від 28.01.2016, у розмірі 529000,00 грн; - стягнути з ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" на користь ТОВ АПК "Агросвіт" грошові кошти, одержані на підставі договору №0403-ФП від 04.03.2016, у розмірі 100000,00 грн; - судові витрати - покласти на ТОВ "Торгівельно-промислова компанія "Слобода".

26.09.2017 господарський суд Харківської області, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з такого.

Згідно з преамбулою Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції, чинній з 19.01.2013 (далі - Закон про банкрутство) цей Закон встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст.2 Закону про банкрутство визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно з частиною 1 ст.20 Закону про банкрутство правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав:

- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

- боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку;

- боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

- боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;

- боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Отже, підставами визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника у процедурах банкрутства є перелік визначених законодавцем норм, які прямо передбачені частиною 1 ст.20 Закону про банкрутство.

Визнання недійсним правочинів (договорів) боржника є тим господарсько-правовим заходом у судових процедурах банкрутства, який спрямований на повернення та збереження майна боржника на користь його кредиторів і істотно відрізняється від підстав визнання недійсним правочинів у Цивільному кодексі України або Господарському кодексі України, оскільки до конкурсної або ліквідаційної маси повертається майно боржника (банкрута), яке було отримано за законними угодами (правочинами) з точки зору господарського або цивільного законодавства. Проте такі правочини були укладені боржником у підозрілій період (протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство або після порушення справи про банкрутство), у зв'язку з чим такі правочини боржника у цей період спричиняють юридичні наслідки у вигляді зменшення майнової сфери неплатоспроможного боржника. Ціллю спростування цих угод або дій є наповнення конкурсної (ліквідаційної) маси банкрута, відновлення платоспроможності боржника та найбільш повного задоволення грошових вимог кредиторів.

Однією із підстав, за наявності якої можливо визнання правочинів (договорів) недійсними у межах провадження у справі про банкрутство, є те, що боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, у результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Визнання недійсними угод та спростування майнових дій боржника у процедурах неплатоспроможності є одним з найефективніших способів захисту інтересів кредиторів, які наділяються відповідними правовими засобами оспорювання дій недоброзичливих боржників. Отже, законодавець допускає можливість невизнання майнових наслідків угод, законно вчинених неспроможним боржником із третіми особами, при цьому такі дії неплатоспроможного боржника при укладенні угоди повинні бути здійснені зі злим умислом і спричиняти шкоду кредиторам, якщо боржник, маючи перед кредиторами борги, свідомо відчужує майно і, як наслідок, зменшуючи частку кредиторів, яка могла бути направлена в погашення їх вимог.

Право на визнання недійсними угод або спростування майнових дій боржника виникає після порушення провадження у справі про банкрутство господарським судом (ст.16 Закону про банкрутство), оскільки з цього часу до неплатоспроможного боржника застосовується особливий правовий режим, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, що обумовлено специфікою конкурсних відносин.

Метою укладення такого правочину боржником та вчинення таких майнових дій боржником є нанесення з підстав необережності або зловмисності шкоди кредиторам, враховуючи, що виконання зобов'язань за договором викликало та створило наявність ознак загрози його неплатоспроможності (частина 5 ст.11 Закону про банкрутство).

Обґрунтовуючи свої вимоги, ліквідатор зазначає, що під час проведення інвентаризації майна боржника встановлено, що ТОВ «АПК «Агросвіт» взяло на себе зобов'язання перед ТОВ «ТПК «Слобода» щодо надання позики/безвідсоткової фінансової допомоги на підставі договору №2801-ФП від 28.01.2016 та договору №0403-ФП від 04.03.2016.

Згідно з договором позики №2801-ФП від 28.01.2016, укладеним між ТОВ «Агропромисловою компанією «Агросвіт» та ТОВ «Торгівельно-промисловою компанією «Слобода» позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у пункті 2.1. цього договору, а позичальник зобов'язується повернути позику у визначений цим договором строк. Сума позики становить 3500000,00 грн (пункт 2.1.договору позики). Відповідно до пункту 4.1. договору кінцевою датою повернення позики у повному обсязі є 31.12.2016.

04.03.2016 між ТОВ «Агропромислова компанія «Агросвіт» та ТОВ «Торгівельно-промисловою компанією «Слобода» укладено договір позики №0403-ФП, за умовами якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у пункті 2.1. цього договору, а позичальник зобов'язується повернути позику у визначений цим договором строк. Сума позики становить 100000,00 грн (пункт 2.1. договору). Кінцевою датою повернення позики у повному обсязі сторони визначили 31.12.2016 (пункт 4.1. договору).

Уточнюючи заяву про визнання недійсними правочинів (договорів), стягнення грошових коштів та спростування майнових дій боржника, ліквідатор просив спростувати майнові дії боржника, які полягають у зарахуванні зустрічних однорідних вимог між ТОВ "ТПК "Слобода" та ТОВ "АПК "Агросвіт" на суму 385580,00 грн та спростувати майнові дії боржника, які полягають у зарахуванні зустрічних однорідних вимог між ТОВ "ТПК "Слобода" та ТОВ "АПК "Агросвіт" на суму 100000,00 грн.

Отже, взяте на себе боржником зобов'язання перед ТОВ "ТПК "Слобода" за договорами позики на суму 3600000,00 грн унеможливило виконання зобов'язань перед іншими кредиторами - ТОВ "КУА "ДІКВ-Л" на суму 7120727,17 грн та на погашення заборгованості із заробітної плати у розмірі 201241,55 грн.

При таких обставинах, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що такі правочини не були здійснені добросовісним боржником після припинення платежів, оскільки метою боржника у цей період має бути пошук та знаходження необхідних засобів, направлених на задоволення вимог кредиторів за рахунок майна боржника, а не зменшення боржником своїх майнових активів, що підтверджується аналізом фінансового стану боржника, згідно з яким протягом 2016 року валюта балансу зменшилась на 3175 тис. грн, базисні темпи падіння склали 19,41%. Як убачається з розділу «Аналіз структури пасиву балансу», аналіз структури пасиву показує, що основним джерелом фінансування боржника є залучені кошти, при цьому на початок 2016 року нестача власного капіталу становила 4365 тис.грн, а станом на 31.12.2016, тобто після укладення спірних договорів, - 7540 тис. грн. Протягом 2014-2016 років вартість власних оборотних засобів та функціонуючого капіталу мають від'ємні значення. Це означає нестачу власних коштів і використання залучених протягом усього періоду, який аналізується. Результат діяльності 2016 року - збитковий. До найбільш ліквідних активів належать грошові кошти і поточні фінансові інвестиції. На кінець 2014 року вартість найбільш ліквідних активів становила 388 тис. грн (гроші на розрахунковому рахунку), станом на 31.12.2015 найбільш ліквідних активів - 3174 тис. грн. Станом на кінець 2016 року - 0 тис. грн. (а.с.55-85, том 2).

Таким чином, укладання спірних договорів позики між ТОВ «АПК «Агросвіт» (боржник) та ТОВ "ТПК "Слобода" та їх виконання мало вплив на фінансово-майновий стан боржника. Укладення та виконання спірних правочинів порушує права інших кредиторів боржника. Відповідне стосується і вчинення боржником майнових дій на користь іншого кредитора, які полягають у зарахуванні зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до ст.601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Залік зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, може учинятися лише одною стороною без згоди іншої, а тому для боржника дії щодо зарахування зустрічних однорідних вимог є майновими діями.

Вчинивши майнові дії у вигляді відступлення права вимоги та зарахування зустрічних однорідних вимог на користь одного з кредиторів, боржник тим самим позбавив інших кредиторів можливості пропорційного розподілення вказаних коштів.

Боржник свідомо створив штучну дебіторську заборгованість з метою погашення у подальшому кредиторської заборгованості перед іншим кредитором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, у зв'язку з чим такі угоди та дії суперечать основним засадам справедливого та рівномірного задоволення вимог усіх кредиторів, що є основою конкурсного процесу.

Як убачається з фінансового аналізу стану боржника, на момент укладення спірних договорів сума вимог кредиторів боржника перевищувала вартість майна.

Крім того, за умовами спірних договорів позика надавалася безпроцентною.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Отже, боржник прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, на шкоду власним інтересам та, як наслідок, інтересам інших кредиторів, що відповідно до статті 20 Закону про банкрутство є підставою для визнання спірних договорів недійсними.

Вищевказаний закон прямо передбачає підстави для визнання недійсним договорів, укладених протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, у зв'язку з чим у цей період боржник повинен був утримуватися від дій, які безпідставно чи сумнівно зменшують розмір активів боржника, що можуть бути направлені на задоволення вимог його кредиторів.

Боржником за одинадцять місяців до порушення провадження у справі про банкрутство укладено договори позики, що призвело до фактичного зменшення активів у боржника, внаслідок чого виникла загроза його неплатоспроможності, а виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами стало повністю або частково неможливим.

Частина 2 ст.20 Закону про банкрутство передбачає правові наслідки винесення ухвали господарського суду про визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника з підстав, передбачених частиною 1 цієї статті.

Як убачається зі змісту частини 2 ст.20 Закону про банкрутство, у разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

Відповідно до вимог ст.216 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки недійсності правочину, які господарський суд застосовує у разі визнання недійсними правочинів (договорів) та спростуванні майнових дій боржника. Недійсний правочин, так само як і результати спростованої майнової дії, не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю. Пра вові наслідки недійсності правочину (майнової дії) прямо визначені положен нями частини 2 ст. 20 Закону про банкрутство.

З огляду на сферу регулювання Закону про банкрутство загалом і за змістом зазначеної норми статті 20, вона є спеціальною по відношенню до загальних, установлених Цивільним кодексом України підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що станом на 01.04.2016 заборгованість ТОВ «ТПК «Слобода» перед ТОВ «АПК «Агросвіт» за договорами фінансової допомоги була відсутня, оскільки частина коштів була повернута, частина - погашена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог між ТОВ «ТПК «Слобода», ТОВ «АПК «Агросвіт» та ТОВ «Продскарб». Апелянт зазначає, що ліквідатор не надав суду першої інстанції доказів на підтвердження наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання договорів недійсними, зокрема того, що укладення та виконання спірних договорів нібито призвело чи могло призвести до взяття ТОВ «АПК «Агросвіт» на себе зобов'язань, у результаті чого підприємство стало неплатоспроможним. На думку апелянта, припинення взаємних зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог виключає їх вплив на майновий стан боржника, оскільки у даному випадку сумарна вартість активів залишається незмінною.

Колегія суддів зазначає, що укладення договорів позики та їх погашення шляхом повернення боргу та зарахування зустрічних однорідних вимог не є тією підставою, у результаті чого боржник став неплатоспроможним, натомість підставою для визнання недійсними спірних правочинів (договорів) є те, що боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання (спірні договори позики), у результаті чого виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Про погашення заборгованості за договорами позики, що фактично призвело до задоволення вимог лише ТОВ «ТПК «Слобода» та унеможливило повне чи часткове погашення заборгованості перед іншими кредиторами боржника наголошував і ліквідатор банкрута у судовому засіданні.

Враховуючи норми ст. 20 Закону про банкрутство та необхідність виконання заходів, направлених на захист інтересів кредиторів, господарський суд правомірно задовольнив (уточнену) заяву ліквідатора про визнання недійсними правочинів (договорів), стягнення грошових коштів та спростування майнових дій боржника, визнав договори позики недійсними та спростував майнові дії щодо зарахування зустрічних однорідних вимог.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом першої інстанції у повній мірі з'ясовані та правильно оцінені обставини у справі, та винесена ним ухвала є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не убачає. Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не були допущені порушення норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст.85, 99, 101, пунктом 1 ст.103, ст.105, ст.106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду ,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова компанія "Слобода" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 26.09.2017 у справі №922/4281/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 27.11.2017 року.

Головуючий суддя О.А.Пуль

Суддя О.О.Крестьянінов

Суддя І.В.Тарасова