ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.12.2017 Справа № 904/9621/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікмаркет Стандарт", м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради, м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у сумі 3 955,06 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: Добра Я.О., довіреність № б/н від 01.03.2017, представник;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікмаркет Стандарт" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради про стягнення заборгованості у загальному розмірі 3 955,06 грн., яка складається з сум: 3 596,28 грн. - основний борг, 73,30 грн. - 3% річних, 285,48 грн. - інфляційні збитки.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору про закупівлю 56.29.2 - послуги їдалень (послуги їдалень з організації харчування школярів пільгової категорії середніх загальноосвітніх навчальних закладів) за державні кошти № 101 від 15.02.2016 в частині повної та своєчасної сплати вартості наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду в засіданні на 05.12.2017 об 11:00год.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, але 04.12.2017 подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву № 1438, в якому зазначає, що позивач нібито звертався до відповідача з письмовими вимогами, проте вимогу від 01.03.2017 відповідач не отримував. А відмітка "Отримано" не відповідає дійсності, так як зроблена невідомою особою та не містить одного номеру реєстрації. Вимога від 04.05.2017 направлена позивачем відповідачу 05.05.2017 останнім отримана 12.05.2017 вперше. На дану вимогу направлена відповідь № 577 від 29.05.2017.

Крім того, відповідач у відзиві не погоджується з нарахуванням 3% річних, виходячи з наступного.

Акти приймання-передачі послуг за спірний період не містять дат їх складання, рахунки на оплату також не виставлялися, відтак обов'язок щодо оплати послуг на суму 3 596,28 грн. мав бути виконаний в строк по 19.05.2017 включно.

Тобто, прострочення по сплаті суми боргу виникло тільки 20.05.2017 (через тиждень після отримання вимоги), як це передбачено ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України та тривало до 31.10.2017 (момент подачі позовної заяви до суду). На підставі чого до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати у розмірі 176,21 грн. та 3% річних у розмірі 52,90 грн.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Суд вважає за можливе розглянути дану справу по суті за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 05.12.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю „Нікмаркет Стандарт" (далі - позивач, виконавець) та Відділом освіти і науки Нікопольської міської ради (далі - відповідач, замовник) укладений договір про закупівлю 56.29.2 - послуги їдалень (послуги їдалень з організації харчування школярів пільгової категорії середніх загальноосвітніх навчальних закладів) за державні кошти № 101 від 15.02.2016.

На умовах викладених в першому розділі цього договору, виконавець зобов'язується протягом 2016 року надати замовникові послуги 56.29.2 - послуги їдалень (послуги їдалень з організації харчування школярів пільгової категорії середніх загальноосвітніх навчальних закладів м. Нікополя Дніпропетровської області) (лот. № 19-КЗ НСЗШ №19-16 уч.), а замовник - прийняти і оплатити такі послуги (п.1.1.договору).

Як вбачається з матеріалів справи позивач в лютому 2017р. надав послуги відповідачу з організації харчування школярів пільгової категорії, що підтверджується актом приймання-передачі послуг за січень-лютий 2017р. (а.с. 20).

Згідно з п. 10.1 Договору, Договір діє до 31.12.2016р. Тобто, послуги надані за межами дії договору. В той же час, акт приймання-передачі послуг містить всі суттєві умови договору, а саме:

- найменування наданих послуг - послуга шкільних їдалень;

- вартість послуги - 3 596,28 грн.

Отже, між сторонами укладено договір про надання послуг у спрощений спосіб, що не суперечить вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить стаття 526 Цивільного кодексу України.

В порушення взятих на себе зобов'язань відповідач не оплатив надані йому послуги позивачем.

В матеріалах справи наявна вимога від 03.03.2017 про сплату заборгованості у загальному розмірі 216 506,48 грн. за надані послуги з організації харчування школярів пільгової категорії середніх загальноосвітніх навчальних закладів м. Нікополя Дніпропетровської області, в тому числі 3 596,28 грн. за спірним актом (а.с. 25).

Проте належних доказів отримання цієї вимоги відповідачем суду не надано. Примітка про вручення вимоги таким доказом бути не може, оскільки не містить відомостей про посадове становище особи, що отримала таку вимогу та прізвище цієї особи, лише нерозбірливий підпис.

Позивач 05.05.2017 повторно звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості у загальному розмірі 216 506,48 грн., в тому числі 3 596,28 грн. за спірним актом приймання передачі послуг та отримана останнім 12.05.2017, що визнає відповідач.

З урахуванням частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, строк оплати за надані послуги за січень-лютий 2017р. настав 19.05.2017.

На повторну вимогу відповідач також відповіді на надав, заборгованість не сплатив.

У встановлений договором термін відповідач за надані позивачем послуги з організації харчування школярів пільгової категорії середніх загальноосвітніх навчальних закладів м. Нікополя Дніпропетровської області у НСЗШ №19, не розрахувався, на підставі чого виникла заборгованість у розмірі 3 596,28 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків (а.с. 29).

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу в розмірі 3 596,28 грн. підлягають задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача за період прострочення з 12.03.2017 по 14.11.2017 3% річних у розмірі 73,30 грн. та за період прострочення з березня 2017 по вересень 2017 інфляційні збитки у розмірі 285,48 грн.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних частково.

Враховуючи, що акти приймання-передачі послуг за спірний період не містять дат їх складання, також відсутність рахунків на оплату, відтак обов'язок щодо оплати послуг на суму 3 596,28 грн. мав бути виконаний в строк по 19.05.2017 включно.

Тобто, прострочення виникло тільки 20.05.2017 та тривало до 14.11.2017 (момент подачі позовної заяви до суду).

На підставі чого до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати за період з червня 2017 по жовтень 2017 у розмірі 176,21 грн. та 3% річних за період з 20.05.2017 по 14.11.2017 у розмірі 52,90 грн.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового доказу.

Відповідачем не надано доказів оплати отриманих послуг в повному обсязі період з моменту їх отримання до дати слухання справи.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 3 825,39 грн., який складається з сум: 3 596,28 грн. - основний борг, 52,90 грн. - 3% річних, 176,21 грн. - інфляційні збитки.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Що стосується витрат на послуги адвоката, то вони підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Послуги адвокатом за цією справою надавались згідно Договору про надання правової допомоги № 01/17 від 03.03.2017 укладеного між Доброю Яною Олександрівною (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нікмаркет Стандарт".

Позивач оплатив встановлену договором суму в розмірі1 500,00 грн., що підтверджено копією прибуткового касового ордеру № 19/17 від 01.11.2017 та квитанцією (а.с. 37-38).

Відповідно до ч.3 ст.48 ГПК України витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються в порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Правила адвокатської етики, затверджені Вищою кваліфікаційною дисциплінарною комісією адвокатури, Установчим З'їздом адвокатів України 17.11.2012, визначають уніфіковане тлумачення норм адвокатської етики, у тому числі відносно винагороди адвоката за виконані ним дії за подання правової допомоги.

Згідно ст. 14 Правил адвокатської етики адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ст. 28 Правил адвокатської етики, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Тобто, гонорар адвоката за надання правової допомоги у будь-якій справі повинен бути розумно обґрунтованим за розміром.

Приймаючи до уваги, що при визначених позивачем позовних вимогах 3 955,06 грн., витрати по оплаті юридичних послуг оцінені адвокатом у розмірі 1 500,00 грн. Суд вважає такий гонорар розумно обґрунтованим відносно обсягів робіт, які мають бути виконані (представництво в судах з усіх питань пов'язаних з діяльністю довірителя, участь у судових засіданнях, складання позовної заяви та підготовка усіх первинних документів), проте враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, витрати щодо оплати юридичних послуг покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати у справі покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог в частині послуг адвоката у сумі 1 450,82 грн., судовий збір у сумі 1 547,54 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти і науки Нікопольської міської ради (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул.. Електрометалургів, буд. 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Нікмаркет Стандарт" (53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Кооперативна, буд.3, ) 3 596,28 грн. - основний борг, 52,90 грн. - 3% річних, 176,21 грн. - інфляційні збитки, 1 547,54 грн. - судового збору, 1 450,82 грн. - послуги адвоката.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 06.12.2017

Суддя В.Г. Бєлік