ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року Справа № 915/1062/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Судді:Могил С.К. (доповідач), Палій В.В., Вовк І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 та рішення господарського суду Миколаївської області від 19.12.2016 у справі № 915/1062/16 господарського суду Миколаївської області
за позовомпублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз"
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Агро"
простягнення 98 384,15 грн.,
за участю представників

позивача: Волощук П.Ю.,

відповідача: Яндян О.А., Івасюк І.Ю.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Агро" про стягнення 73 885, 68 грн. основного боргу, 3 342, 72 грн. 3% річних, 21 155, 75 грн. інфляційних втрат за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.12.2016, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.03.2017, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши в касаційному порядку оскаржені судові рішення колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Миколаївгаз" (постачальником) і товариством з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Агро" (споживачем) 30.12.2012 укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № ТП-ПР-1126780-МГ, відповідно до п. 1.1. якого постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах визначених договором.

Пунктами 2.6., 2.9. договору передбачено, що послуги з постачання газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу та актом виконаних робіт, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Згідно з п. 4.1. договору розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до п.п. 4.3., 4.4. постачальник зобов'язується розміщувати інформацію про ціну газу та її складові на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації. Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 договору, є обов'язковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами договору.

Сторонами 31.01.2015 складено акт прийому-передачі природного газу, в якому погоджено, що за січень 2015 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ в об'ємі 5,199 тис. м3 на суму 40 166, 02 грн.

Станом на 01.01.2015 сальдо на користь відповідача складало 59 936,22 грн., а також 22.01.2015 останнім сплачено 25 000 грн. та 04.02.2015 - 40 166,02 грн., всього - 125 102,24 грн.

При обстеженні об'єкта, який належить споживачу, було виявлено, що лічильник газу КУРС 01 G-25, зав. № 4622, взагалі не обраховував газ, що зафіксовано актом про виявлені недоліки/порушення від 03.03.2015, який підписаний обома сторонами без будь-яких зауважень.

Позивач, посилаючись на зафіксовані в акті обставини, а також те, що до 03.03.2015 відповідач не повідомляв його про недоліки у роботі лічильника, здійснив перерахунок об'єму спожитого відповідачем природного газу за період з 01.02.2015 по 18.03.2015 відповідно до положень п. 5.13 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 618 (далі - Правила № 618), та п.п. 3.12.2, 3.12.4 Правил користування природним газом для юридичних осіб, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 13.09.2012 № 1181 (далі - Правила № 1181).

Таким чином, за висновком позивача, за лютий 2015 року відповідачем, з урахуванням його втрат при транспортуванні, спожито 14,362 м3 природного газу на суму 107 440, 98 грн., за березень 2015 року - 4,508 м3 на суму 51 380, 92 грн. Всього за період з 01.01.2015 по 18.03.2015 відповідачу було поставлено 24,069 тис. м3 природного газу на загальну суму 198 987, 92 грн., а сплачено останнім лише 125 102, 24 грн., що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що за висновком експерта, складеним за результатами проведення судово-економічної експертизи у справі № 915/1044/15, технічні розрахунки позивача спожитого відповідачем природного газу за лютий-березень 2015 року документально не підтверджуються, оскільки для перерахунку був використаний п. 3.12.3 Правил № 1181, тоді як для розрахунку потрібно було застосовувати п. 3.12.5 цих Правил, оскільки у всіх перевірках було встановлено, що стороннього втручання в засіб обліку газу не було та це є поломка самого газового лічильника Курс-01. За висновком судів обох інстанції, загальний обсяг поставленого газу складає 11 574, 28 м3 на загальну суму 96 109, 37 грн., а тому з урахуванням початкового сальдо та сплачених відповідачем коштів в загальному розмірі 125 102, 24 грн. у останнього відсутня заборгованість за спірний період.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів з огляду на таке.

Виходячи з приписів ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином відповідно до його умов та вимог закону, при цьому, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Взаємовідносини між суб'єктами господарювання під час передачі з газорозподільних мереж споживачу природного газу, у тому числі видобутого з газових і газоконденсатних родовищ, та нафтового газу, отриманого з нафтових родовищ, регламентовані Правилами № 618.

Відповідно до п. 5.13.1. Правил № 618 перерахунки об'єму протранспортованого газу проводяться за період відсутності (несправності) ЗВТ, починаючи з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла обліку газу або з дати зняття ЗВТ до моменту встановлення повірених ЗВТ, з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача. У разі, якщо такі перевірки не проводились або немає актів про зняття ЗВТ, перерахунки проводяться за період, починаючи з контрактної доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших відключень у поточному місяці, які здійснювались спільно з обліковою організацією.

В п. 5.13.2. Правил № 618 вказано, що якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки об'єму протранспортованого газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються обліковою організацією за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

Подібні положення містяться в п.п. 3.12.2., 3.12.3., 3.12.14 Правил № 1181, чинних в період виникнення спірних правовідносин.

Водночас, суди попередніх інстанцій обґрунтовано врахували та застосували абз. 2 пп. 3.12.5 п. 3.12 Правил № 1181, за яким перерахунок споживання/розподілу/транспортування природного газу здійснюється згідно з пп. 3.12.3, 3.12.4 Правил, тобто, виходячи з проектної номінальної потужності неопломбованого газового обладнання (до якого здійснюється газопостачання), лише за умови наявності виявлених та документально підтверджених фактів втручання в роботу ЗВТ, що призвело до викривлення результатів вимірювань обсягу споживання/розподілу/транспортування газу.

Як встановили суди попередніх інстанцій, відповідно до висновку № 07 від 06.03.2015 за результатами експертної повірки цілісність пломб заводу-виробника з відбитком тавра державного повірника та заводу-виробника не порушено; при перевірці не герметичність порушень не виявлено. При перевірці функціонування лічильника виявлено, що індикація на дисплеї нестабільна.

Таким чином, за висновком суду апеляційної інстанції, ознак зовнішнього втручання в роботу приладу повіркою не виявлено, а недолік, виявлений цією повіркою, впливає на результати вимірювання газу не з вини споживача.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд визнав безпідставним застосування позивачем у розрахунках обсягу споживання природного газу п. 3.12.3 Правил № 1181.

Крім того, судами обох інстанцій досліджено висновок експерта № 84 від 06.11.2015, складений за результатами проведення судово-економічної експертизи у справі № 915/1044/15. Так, згідно з цим висновком технічні розрахунки позивача спожитого відповідачем природного газу за лютий-березень 2015 року документально не підтверджуються, оскільки для перерахунку був використаний п. 3.12.3 Правил № 1181, тоді як для розрахунку потрібно було застосовувати п. 3.12.5 цих Правил, оскільки у всіх перевірках було встановлено, що стороннього втручання в засіб обліку газу не було та це є поломка самого газового лічильника Курс-01.

Враховуючи викладене, беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, а також те, що загальний обсяг поставленого газу у період з 01.01.2015 по 18.03.2015 складає 11 574,28 м3 на загальну суму 96 109,37 грн., а сплачено відповідачем (з урахуванням початкового сальдо) 125 102,24 грн., колегія суддів погоджується з висновком місцевого та апеляційного господарських судів стосовно того, що у відповідача відсутня заборгованість за спірний період.

Викладені в касаційній скарзі доводи позивача щодо порушення судами правил оцінки висновків судової експертизи колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України хоча висновок судового експерта для господарського суду і не є обов'язковим, однак він оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст. 43 Кодексу, тобто як і інші докази у справі. Відповідно ж до приписів ст. 32 Господарського процесуального кодексу України висновок судових експертів відноситься до засобів доказування нарівні з іншими доказами у справі та не має будь-яких переваг або навпаки - його значення або вагомість у справі не може бути занижено поряд з іншими доказами у справі.

Висновок експерта місцевим та апеляційним господарськими судами оцінено в сукупності з іншими доказами з наданням правової оцінки. Повноваженнями щодо переоцінки висновку експерта суд касаційної інстанції не наділений.

Щодо посилань позивача на те, що висновком експерта вирішено питання віднесені до компетенції суду, зокрема, щодо застосування при здійсненні технічного розрахунку відповідної норми Правил № 1181, колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки суд апеляційної інстанції не обмежувався лише посиланням на висновок експерта, а самостійно здійснив аналіз такого розрахунку на відповідність нормам чинного законодавства.

Інші доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених процесуальним законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене колегія суддів касаційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішень господарських судів у даній справі, оскільки в межах касаційного провадження скаржником не доведено порушення або неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого та апеляційного господарських судів.

Керуючись ст.ст. 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 - без змін.

Головуючий суддя Могил С.К.
Судді: Палій В.В. Вовк І.В.